ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Макарова М.О.

суддів - Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.

при секретарі - Керімовій-Бандюковій Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 04 травня 2018 року по справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , треті особи приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Джурук Наталя Володимирівна, ОСОБА_6 , Товарна біржа «Запорізький торгівельний майданчик» про витребування майна із чужого незаконного володіння та скасування запису про державну реєстрацію права власності, -

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2017 року позивачі звернулися до суду із позовом до ОСОБА_5 , у якому просили витребувати із його незаконного володіння та повернути квартиру АДРЕСА_1 , квартиру АДРЕСА_2 , квартиру АДРЕСА_3 , квартиру АДРЕСА_4 , квартиру АДРЕСА_5 , квартиру АДРЕСА_6 , скасувати записи у Державному реєстрі речових прав на зазначене нерухоме майно.

Позовні вимоги мотивовані тим, що за час перебування із 1993 року у шлюбі ОСОБА_1 та ОСОБА_3 набули у власність квартиру АДРЕСА_4 , право власності на яку було зареєстровано за ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 10 вересня 2013 року, квартиру АДРЕСА_1 , право власності на яку було зареєстровано за ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 19 лютого 2013 року, квартиру АДРЕСА_5 , право власності на яку було зареєстровано за ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 25 квітня 2013 року, квартиру АДРЕСА_2 , право власності на яку було зареєстровано за ОСОБА_3 та ОСОБА_1 по 1/2 частині за кожним на підставі договору купівлі-продажу квартири від 04 травня 2006 року.

Також вони посилаються на те, що ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 11 травня 2006 року належала квартира АДРЕСА_6 , 1/2 частину якої 22 червня 2006 року ним було подаровано ОСОБА_4 , а тому із 22 червня 2006 року співвласниками цієї квартири були ОСОБА_2 та ОСОБА_4 .. 09 грудня 2016 року за адресою: АДРЕСА_7 , з`явилися троє невідомих людей, які почали розпитувати про належне їм майно та повідомили, що вони купують із торгів ряд об`єктів нерухомості, а саме зазначені квартири, у зв`язку із чим вони злякалися та вирішили перевірити приналежність цих об`єктів нерухомості за відомостями Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, адже жодних дій із відчуження цього майна вони не вчиняли. У зв`язку із цим ними 27 грудня 2016 року у Єдиному реєстрі судових рішень було відшукано рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21 червня 2016 року, яким право власності на належні їм квартири було визнано за ОСОБА_2 .. Про існування зазначеного судового спору позивачі нічого не знають. Крім того, позивачам стало відомо, що на підставі вказаного судового рішення невідомою особою від імені ОСОБА_2 належне їм нерухоме майно було продано незнайомому для них ОСОБА_6 , який в свою чергу 22 липня 2016 року вніс зазначені об`єкти нерухомості до статутного капіталу ТОВ «КМ-77», внаслідок чого право власності на належні їм квартири було зареєстровано за цим товариством. Як було встановлено позивачами, станом на 06 січня 2017 року юридичну особу - ТОВ «КМ-77» (), єдиним засновником та керівником якої був ОСОБА_6 , вже було припинено. Проте 14 грудня 2016 року право власності на належні позивачам квартири перейшло до ОСОБА_5 . Із приводу цих подій було розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні та стосовно двох обвинувачених, у тому числі ОСОБА_6 , здійснюється розгляд кримінального провадження у Бабушкінському районному суді м. Дніпропетровська, у ньому позивачам надано статус потерпілих. Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18 квітня 2017 року рішення цього суду від 21 червня 2016 року у справі № 201/8000/16 було скасовано за нововиявленими обставинами.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 04 травня 2018 року відмовлено в задоволенні позовних вимог.

Рішення суду мотивоване тим, що торги, на підставі яких ОСОБА_5 набув право власності на нерухоме майно, в установленому законом порядку не визнані недійсними, а тому відсутні підстави для витребування цього майна із його володіння та скасування записів про державну реєстрацію права власності на спірне нерухоме майно за ним, у зв`язку із чим позовні вимоги задоволенню не підлягають.

В апеляційній скарзі апелянти посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просили вказане рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що спірні квартири вибули із власності позивачів поза їх волею за наслідком ланцюга протиправних дій та правочинів, які наразі частково досліджуються Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська в межах кримінального провадження відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .. Апелянти зазначають, що ОСОБА_2 будучи одним із потерпілих від шахрайської схеми по заволодінню спірним майном, жодного волевиявлення та взагалі стосунку до переходу права власності на це майно до ТОВ "КМ-77" не виявляв та не мав. Крім того, апелянти вказують, що позивачі мають безумовне право витребувати своє майно від набувача за низкою нікчемних правочинів, у тому числі й того, що придбав таке майно у ланцюгу з торгів на підставі рішення суду, яке жодним чином не стосується зобов`язань саме позивачів, оскільки такі торги є не окремим правочином, а останнім нікчемним правочином у ланцюгу та являють собою спосіб позбавлення власників поза їх волею належного їм майна. Також, апелянти зазначають, що матеріали справи не містять жодних доказів та відомостей наявності виконавчого провадження з виконання рішення суду.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду без змін, з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що торги, на підставі яких ОСОБА_5 набув право власності на нерухоме майно, в установленому законом порядку не визнані недійсними, а тому відсутні підстави для витребування цього майна із його володіння та скасування записів про державну реєстрацію права власності на спірне нерухоме майно за ним.

Колегія суддів погоджується із вказаними висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Так, матеріалами справи та судом першої інстанції встановлено, що згідно із договором купівлі-продажу квартири від 10 вересня 2013 року ОСОБА_1 придбала квартиру АДРЕСА_4 ).

Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 19 лютого 2013 року ОСОБА_3 придбав квартиру АДРЕСА_1 ).

Згідно із договором купівлі-продажу квартири від 25 квітня 2013 року ОСОБА_3 придбав квартиру АДРЕСА_5 ).

Відповідно до договору купівлі-продажу від 25 січня 2013 року ОСОБА_1 придбала квартиру третьої черги громадських будівель багатофункціонального призначення (житловий будинок з вбудованими нежитловими приміщеннями) № АДРЕСА_10 .

За договором купівлі-продажу від 04 травня 2006 року ОСОБА_3 та ОСОБА_1 отримали у власність квартиру АДРЕСА_3 .

Згідно із договором купівлі-продажу від 11 травня 2006 року ОСОБА_2 купив квартиру АДРЕСА_6 . Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно за ОСОБА_4 зареєстровано право власності на 1/2 частину цієї квартири на підставі договору дарування від 22 червня 2006 року.

Встановлено, що рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18 квітня 2017 року скасовано рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21 червня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_8 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності, яким було задоволено зустрічний позов ОСОБА_2 та визнано за ним право власності на квартиру АДРЕСА_3 , загальною площею 54,7 кв.м, житловою площею 30,8 кв.м; квартиру АДРЕСА_6 , загальною площею 44,9 кв.м, житловою площею 28,1 кв.м; квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 64,9 кв.м, житловою площею 40,3 кв.м; квартиру АДРЕСА_5 , загальною площею 29,8 кв.м, житловою площею 16,6 кв.м; квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 61,0 кв.м, житловою площею 15,8 кв.м та квартиру АДРЕСА_4 , загальною площею 48,9 кв.м, житловою площею 29,0 кв.м, за нововиявленими обставинами. У задоволенні первісного та зустрічного позовів відмовлено.

Станом на 24 квітня 2017 року воно законної сили не набрало.

Висновками експерта Дніпропетровського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру від 11-12 квітня 2017 року № 29/1.1-230 та № 29/1.1-231 встановлено, що підпис від імені ОСОБА_9 у зустрічному позові про визнання права власності та в заяві про розгляд цивільної справи без участі позивача ОСОБА_2 виконаний не ОСОБА_2 , а іншою особою.

Як вбачається із протоколу проведення ТБ «Запорізький торгівельний майданчик» аукціону з продажу майна, 02 грудня 2016 року цією організацією було проведено аукціон із продажу квартири АДРЕСА_5 ; квартири АДРЕСА_2 ; квартири АДРЕСА_4 ; квартири АДРЕСА_11 ; квартири АДРЕСА_3 ; квартири АДРЕСА_1 .

Об`єкт продажу продано учаснику під реєстраційним номером 1 за суму 2 490 800,00 грн..

Переможцем торгів визнано ОСОБА_5 ..

У протоколі зазначено, що 02 грудня 2016 року для участі в аукціоні з продажу майна, що належить ТОВ «КМ-77», зареєстровано два учасника: ОСОБА_5 , ОСОБА_10 . Учасники були повідомлені, що об`єкт продажу належить ТОВ «КМ-77», яке знаходиться у стадії ліквідації згідно із постановою господарського суду Запорізької області від 24 жовтня 2016 року у справі № 908/2594/16.

Із Свідоцтв зареєстрованих у реєстрі за №№ 229-234 від 14 грудня 2016 року, виданих приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Гузєєвою І.В., право власності на указані квартири оформлено за ОСОБА_5 та здійснено державну реєстрацію такого права.

Судом першої інстанції із відкритих джерел Єдиного реєстру судових рішень встановлено, що у провадженні господарського суду Запорізької області перебувала справа № 908/2594/16 про банкрутство ТОВ «КМ-77».

Постановою господарського суду Запорізької області від 24 жовтня 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю «КМ-77» визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором банкрута призначено голову ліквідаційної комісії. Ліквідатором банкрута 23 грудня 2016 року подано до господарського суду Звіт про виконану роботу, ліквідаційний баланс, реєстр вимог кредиторів, документи на підтвердження проведення ліквідаційної процедури.

На офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України в мережі Інтернет 24 жовтня 2016 року оприлюднено повідомлення № 36643 про визнання боржника ТОВ «КМ-77» банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури.

Протягом встановленого законом строку до суду із заявою з кредиторськими вимогами до боржника звернулось ТОВ «ЛЕГІОН ДЕВЕЛОПМЕНТ». Грошові вимоги зазначеного підприємства визнані ухвалою суду від 28 листопада 2016 року у розмірі 990.800 грн. та 2.756 грн. судового збору. Ліквідатором подано суду на затвердження реєстр вимог кредиторів, до якого включено: 1) ТОВ «ЛЕГІОН ДЕВЕЛОПМЕНТ» з вимогами до боржника в розмірі 990.800 грн. з четвертою чергою задоволення та 2.756грн. судового збору - з першою чергою задоволення; 2) ТОВ «СХІДГЕОФІЗИКА» з вимогами до боржника в розмірі 1.900.319 грн. з шостою чергою задоволення. Ліквідатором визнані і включені до реєстру з шостою чергою погашення вимоги ТОВ «СХІДГЕОФІЗИКА», перед яким у боржника наявна заборгованість за даними бухгалтерського обліку, та яке не зверталось до суду з відповідною заявою. Зазначений кредитор не є конкурсним, а його вимоги погашаються в шосту чергу. У ході проведення інвентаризації майна боржника встановлена наявність нерухомого майна боржника, яке було оцінено та реалізовано з прилюдних торгів на загальну суму 2 490 800 грн. За рахунок вказаних грошових коштів було сплачено 20 000 грн. винагороду організатору проведення аукціону, 120 грн. комісії банку, повністю погашені вимоги першої та четвертої черг. Частково погашені вимоги шостої черги, а саме грошові вимоги кредитора ТОВ «ЛЕГІОН ДЕВЕЛОПМЕНТ» у розмірі 993 556 грн. погашені в повному обсязі, грошові вимоги ТОВ «СХІДГЕОФІЗИКА» погашені частково у сумі 1 477 124 грн. Грошові вимоги у розмірі 423 195 грн. залишились непогашеними у зв`язку із відсутністю майна та грошових коштів у підприємства-банкрута.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 28 грудня 2016 року у справі № 908/2594/16 про банкрутство ТОВ «КМ-77» затверджено звіт ліквідатора, реєстр вимог кредиторів та ліквідаційний баланс банкрута, банкрута Товариство з обмеженою відповідальністю «КМ-77», код з ЄДР-24906395, м. Запоріжжя, ліквідовано, провадження у справі припинено, вимоги, що не задоволені за недостатністю майна, визнано вважати погашеними, зобов`язано ліквідатора передати до архіву фінансово-господарську документацію банкрута.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що спірне нерухоме майно було зареєстровано за ТОВ «КМ-77», та було продано в ході його ліквідаційної процедури, що здійснювалася на підставі постанови господарського суду у справі про банкрутство цього господарюючого суб`єкта для погашення невиконаних зобов`язань товариства.

Відповідно до закріпленого в ст. 387 ЦК України загального правила власник має необмежене право витребувати майно із чужого незаконного володіння.

Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору.

За змістом ст. 388 ЦК України випадки витребування майна власником від добросовісного набувача обмежені й можливі за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза їх волею.

За положенням ч. 2 ст. 388 ЦК України майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Відповідно до роз`яснень у п. 30 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» застосовуючи положення ч. 2 ст. 388 ЦК України про те, що майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень, суд повинен мати на увазі, що позов власника про витребування майна в особи, яка придбала його в результаті публічних торгів, проведених у порядку, встановленому для виконання судових рішень, підлягає задоволенню лише в тому разі, якщо торги були визнані недійсними, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 388 ЦК власник має право витребувати майно, яке вибуло з володіння поза його волею, і в добросовісного набувача.

Отже, відповідно до вимог ст. 388 ЦК України держава гарантує захист права власності добросовісного набувача (особа, яка придбала майно з публічних торгів) на придбане майно тим, що таке майно не може бути витребувано у нього в разі, якщо воно було продано у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

У той же час визнання судом порушення такого порядку є підставою для визнання прилюдних торгів недійсними та витребування проданого майна від добросовісного набувача.

Судом установлено, що реалізація спірного нерухомого майна відбулася шляхом продажу на аукціоні, проведеному у ході процедури визнання боржника банкрутом, передбаченої Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», шляхом введення судом господарської юрисдикції ліквідаційної процедури ТОВ «КМ-77» для погашення невиконаних ним зобов`язань.

Складання за результатами проведення прилюдних торгів відповідного акта про їх проведення є правочином, на підставі якого власником спірного нерухомого майна став ОСОБА_5 .

Встановивши, що торги, на підставі яких відповідач набув право власності на нерухоме майно, в установленому законом порядку не були визнані недійсними, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для витребування цього майна із його володіння та скасування записів про державну реєстрацію права власності на спірне нерухоме майно за ним.

Доводи апелянтів в скарзі про те, що спірні квартири вибули із власності позивачів поза їх волею за наслідком ланцюга протиправних дій та правочинів, які наразі частково досліджуються Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська в межах кримінального провадження відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , а також те, що ОСОБА_2 будучи одним із потерпілих від шахрайської схеми по заволодінню спірним майном, жодного волевиявлення та взагалі стосунку до переходу права власності на це майно до ТОВ "КМ-77" не виявляв та не мав, матеріали справи не містять жодних доказів та відомостей наявності виконавчого провадження з виконання рішення суду, - колегія суддів вважає безпідставними, оскільки позивачами ні в суді першої інстанції, ні в апеляційній інстанції не було надано належних доказів того, що ними були оскаржені Постанова господарського суду Запорізької області від 24 жовтня 2016 року, якою Товариство з обмеженою відповідальністю «КМ-77» визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру та ухвала господарського суду Запорізької області від 28 грудня 2016 року за якою затверджено Звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс, та вказане Товариство ліквідовано, та що ці судові рішення були скасовані.

Інші твердження апелянта колегією суддів перевірені та визнані такими, що не впливають на законність оскаржуваного рішення.

Крім того, в пунктах 70, 71 рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 20 жовтня 2011 року в справі «Рисовський проти України» (заява № 29979/04), яке набуло статусу остаточного 20 січня 2012 року, Суд підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Потреба виправити минулу «помилку» не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу; у контексті скасування помилково наданого права на майно принцип «належного урядування» може не лише покладати на державні органи обов`язок діяти невідкладно, виправляючи свою помилку, а й потребувати виплати відповідної компенсації чи іншого виду належного відшкодування колишньому добросовісному власникові. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

Критерій законності означає, що втручання держави у право власності особи повинно здійснюватися в першу чергу на підставі закону - нормативно-правового акта, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норм.

Стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує захист права на мирне володіння майном особи, яка законним шляхом, добросовісно набула його у власність, і для оцінки додержання «справедливого балансу» в питаннях позбавлення майна мають значення обставини, за якими майно було набуте у власність, поведінка особи, з власності якої майно витребовується. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У рішенні ЄСПЛ від 01 червня 2006 року в справі «Федоренко проти України» зазначено про необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та фундаментальними правами окремої людини, а також пропорційності між застосованими заходами та переслідуваною метою, якої намагаються досягти шляхом позбавлення особи її власності.

За таких обставин колегія суддів вважає, що розглядаючи вказану справу, суд першої інстанції повно та всебічно дослідивши обставини справи та надані сторонами докази, надавши їм належну оцінку, правильно застосувавши до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Оскаржуване рішення як таке, що відповідає нормам матеріального та процесуального права повинне бути залишене без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

В зв`язку із залишенням апеляційної скарги без задоволення, відповідно до ст. 141 ЦПК України, сплачений апелянтом судовий збір за подання апеляційної скарги поверненню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 04 травня 2018 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Е.Л. Демченко

Т.Р. Куценко