Красноокнянський районний суд Одеської області
Справа № 283/1884/18
Провадження № 2/506/57/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.01.2019 року с.м.т. Окни

Красноокнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Чеботаренко О.Л.

за участю секретаря судового засідання Паламарчук М.О.

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в смт Окни цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення від права на спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В:

26 вересня 2018 року з Малинського районного суду Житомирської області вищезазначена справа надійшла за підсудністю до Красноокнянського районного суду Одеської області.

Після отримання інформації про зареєстроване місце проживання відповідача 14 листопада 2018 року по справі відкрито провадження.

11 січня 2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 19 грудня 2017 року помер її батько ОСОБА_3. Після його смерті залишилась спадщина у вигляді земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Гулянської сільської ради Окнянського району Одеської області, площею 6,72 га, яка належала йому на праві приватної власності. За життя ОСОБА_4 заповіту щодо спадкового майна на будь-чию користь не залишив. Після смерті батька позивач звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом, де була відкрита спадкова справа. З спадкодавцем на момент його смерті були зареєстровані рідні брати позивача, сини спадкодавця ОСОБА_4 та відповідач ОСОБА_2. Однак ОСОБА_4 подав заяву до нотаріальної контори про відмову від спадщини на користь позивача, а відповідач ОСОБА_2 на протязі півроку не відмовився від вказаної спадщини, а тому, на думку позивача, вважається таким, що прийняв її. При цьому ОСОБА_3 до дня смерті на протязі 10 років важко хворів, маючи захворювання - серцево-судинну недостатність. Позивач постійно займалася його лікуванням, купувала ліки, возила до лікарні та здійснювала догляд, коли він вже не міг самостійно рухатися і самостійно обслуговувати себе. Відповідач не допомагав позивачу у догляді за батьком, хоч ОСОБА_3 неодноразово звертався до сина, оскільки останній не мав на той час сім'ї та мав багато вільного часу порівняно із відповідачем та ОСОБА_4, однак відповідач ігнорував звернення батька та в більшості випадків не спілкувався із батьком, навіть не провідував батька, коли він перебував у вкрай тяжкому стані і бажав побачити сина. Позивач також в свою чергу зверталася до відповідача за допомогою у догляді за батьком, так як не мала можливості постійно перебувати біля нього, однак відповідач на звернення позивача жодним чином не реагував і не допомагав. Тому, так як відповідач умисно ухилявся від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання на час перебування спадкодавця в безпорадному стані та потреби спадкодавця в допомозі саме цієї особи на той час, звернулася до суду про усунення відповідача від спадщини за законом після смерті ОСОБА_3

Позивач в судовому засіданні на задоволенні позовної заяви наполягала, додатково повідомивши суд, що усно батько ОСОБА_3 заповів все своє майно їй, тому її брат ОСОБА_4 написав відмову від спадщини на її користь, а відповідач не звертався до нотаріальної контори, так як на момент смерті не проживав разом із батько, а перебував у Росії. За батьком доглядала вона та здійснювала його поховання, відповідача навіть на похороні батька не було.

Відповідач у судовому засіданні позов визнав повністю, повідомивши суд, що дійсно за батьком доглядала його сестра, тобто позивач, а він ніяк їй в цьому не допомагав, а сам він рік до смерті та рік після смерті батька знаходився у Росії.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

19 грудня 2017 року помер ОСОБА_3 /а.с.21/.

Після його смерті залишилася спадщина у вигляді земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Гулянської сільської ради Окнянського району Одеської області, площею 6,72 га (кадастровий номер :01:002:0280), право ОСОБА_3 на яку посвідчується державним актом на право власності на земельну ділянку серія ОД №035673, виданим 05.08.2004 року /а.с.22-23/.

11.06.1972 року Гулянською сільською радою Красноокнянського району Одеської області зареєстровано шлюб між ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. /а.с. 16/.

В даному шлюбі 13.03.1973 року народилася донька ОСОБА_6, 01.05.1974 року народився син ОСОБА_2 та 23.06.1978 року народився син ОСОБА_4, батьками яких є ОСОБА_3 та ОСОБА_7 /а.с. 5-8, 13-15/.

25 березня 1985 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_7 було розірвано /а.с. 17/.

18.11.1995 року ОСОБА_2 зареєструвала шлюб з ОСОБА_8, який 17.06.2008 року рішенням суду був розірваний та позивачем залишено прізвище набуте у шлюбі «Чорна». 12.02.2013 року ОСОБА_9 зареєструвала шлюбу з ОСОБА_10, змінивши своє прізвище з «Чорна» на «Томаченко» /а.с. 18-19/.

Відповідно до довідки, виданої КП «Гранітне-комунгосп», на день смерті ОСОБА_3 в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 проживали та були зареєстровані: колишня дружина ОСОБА_7, донька ОСОБА_1, сини ОСОБА_2 та ОСОБА_4, онуки ОСОБА_11А та ОСОБА_12 Зазначена квартира, відповідно до свідоцтва про право власності на житло №193, належить на праві приватної спільної власності ОСОБА_7, ОСОБА_2, ОСОБА_2 та ОСОБА_4В /а.с. 20, 69/.

Тобто ОСОБА_1В, ОСОБА_2, ОСОБА_4 відповідно до ст.1261 ЦК України, є спадкоємцями після смерті ОСОБА_3 за законом першої черги.

Як вбачається з наданої Малинською державною нотаріальною конторою Житомирської області копії спадкової справи №54/2018 до майна померлого ОСОБА_3, яка була відкрита за заявою ОСОБА_1, інші спадкоємці до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не зверталися, а ОСОБА_4 до нотаріальної контори було подано заяву про відмову від прийняття належному йому спадкового майна після смерті ОСОБА_3 /а.с.66-73/.

Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №51117651, виданої Малинською державною нотаріальною конторою Житомирської області, інформація стосовно заповітів складених ОСОБА_3, відсутня /а.с.77/.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною першою ст.5 ЦПК України, передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законома бо договором.

Згідно вимог ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.2 ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно ч.1 ст.80 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як напідставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом та відповідно до ч.5 цієї ж статті докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

При цьому ч.1 ст.82 ЦПК України, визначено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Відповідно до ст.ст. 1216, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) і до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно із ч.ч.1-2 ст.1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово; кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до ч.5 ст.1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу був у безпорадному стані.

Відповідно до роз'яснень, які викладені у п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечувати умови свого життя, потребує стороннього догляду та піклування.

Крім того, відповідно до позиції, викладеній в постанові Верховного Суду від 25.04.2018 р. у справі №61-13141св-18 та в листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», яким також передбачено, що при розгляді справ цієї категорії підлягає з'ясуванню судом питання, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу.

Тобто, для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування, відповідно до ч.1 ст.1224 ЦК України, має значення сукупність таких обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи.

Ст.51 Конституції України закріплює обов'язок повнолітніх дітей піклуватися про своїх непрацездатних батьків.

Таке піклування, турбота може знаходити свій вияв у особистому догляді, наданні матеріальної допомоги, представництві, захисті прав та інтересів батьків у різних установах тощо.

Ст.ст. 202, 203 СК України встановлено обов'язок повнолітніх дітей утримувати своїх батьків, які є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги, мають тяжкі хвороби, інвалідність або є безпомічними.

Відповідно до виписок з медичної карти стаціонарного хворого, ОСОБА_3 хворів хворобою серця, стан здоровя був нестабільним./а.с.25-26/.

Із лікарського свідоцтва про смерть №40 від 19.12.2017 року, виданого КЗ «Малинським міськрайонним центром первинної медико-санітарної допомоги АЗПСМ смт Гранітне» вбачається, що ОСОБА_3 помер вдома, причина смерті - хронічна серцево-судинна недостатність. Атеросклеротична хвороба серця /а.с. 24/.

Згідно наданих позивачем товарних чеків та квитанцій, позивач постійно здійснювала купівлю ліків для батька /а.с.27-31/.

Таким чином, судом встановлено, що нині покійний ОСОБА_3 за життя хворів, маючи хронічне захворювання - серцево-судинну недостатність та потребував сторонньої допомоги. Утримання батькам, його доглядом на час хвороби та лікування здійснювала донька спадкодавця ОСОБА_1, що визнав відповідач у судовому засіданні. При цьому, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2, який є сином померлого ОСОБА_3, фактично ухилився від надання допомоги своєму батькові, який через тяжку хворобу був у безпорадному стані, при можливості надання такої допомоги, що також було визнано самим відповідачем у засіданні та, відповідно до ст.82 ЦПК України, не підлягає доказуванню. При цьому в суду немає обґрунтованого сумніву щодо достовірності обставин, які визнаються відповідачем, чи добровільності їх визнання.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню шляхом усунення відповідача ОСОБА_2 від права на спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3, який помер 19 грудня 2017 року.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог та відповідно до ч.2 п.1 цієї ж статті інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

При цьому позивач у позовній заяві просила судові витрати віднести на її рахунок, також зазначене клопотання позивачем було підтримано в судовому засіданні.

У звязку із вищевикладеним суд приходить до висновку про відсутність необхідності стягнення з відповідача судових витрат, понесених позивачем.

Керуючись ст.ст.10, 13, 76-81, 259, 260, 263-265 ЦПК України, ст.1224 ЦК України, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 (зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_1) до ОСОБА_2 (зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_2), про усунення від права на спадкування за законом задовольнити повністю.

Усунути ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 від права на спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3, який помер 19 грудня 2017 року.

Відповідно до п.п.15.5) п.1 Перехідних положень ЦПК України, на рішення може бути подана апеляційна скарга до Одеського апеляційного суду через Красноокнянський районний суд або безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 30 січня 2019 року.

СуддяОСОБА_13