Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

01 серпня 2019 року м.Черкаси

Черкаський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Суходольського О.М.

з участю секретаря Культенко Н.В.

представника первісного позивача ОСОБА_1

представника зустрічного відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Черкаси цивільну справу за первісним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розподіл майна подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про розподіл майна подружжя, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_4 про розподіл майна подружжя, мотивуючи позов тим, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Протягом останнього року сімейне життя між сторонами не склалося, відносини поступово погіршувалися, що в кінцевому результаті призвело до припинення шлюбних відносин. За час спільного проживання, сторони за спільні кошти 21.02.2018 року придбали: житловий будинок, загальною площею 66,3 кв.м. з прибудовою та надвірними спорудами, що розташований на земельній ділянці площею 0,1835га, кадастровий номер НОМЕР_1 , яка знаходиться у АДРЕСА_1 . Право власності на вказане домоволодіння зареєстровано за позивачем ОСОБА_3 . Ринкова вартість спірного домоволодіння становить 42000грн.

Враховуючи, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на даний час не досягли згоди щодо добровільного поділу спільного майна подружжя, тому позивач звернувся до суду з даним позовом та просить визнати за ним та відповідачем право власності по Ѕ частині житлового будинку з надвірними спорудами розташований у АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_4 подала до суду зустрічну позовну заяву до ОСОБА_3 , про розподіл майна подружжя. Даний зустрічний позов ухвалою суду від 29.05.2019 року прийнято до спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_3 .

Позивач за зустрічним позовом ОСОБА_4 в обґрунтування своїх позовних вимог вказує, що вона із відповідачем дійсно перебуває у зареєстрованому шлюбі з 15.02.2018 року. ІНФОРМАЦІЯ_2 у сторін народився син ОСОБА_5 . Сімейни стосунки між сторонами не склалися та на даний час ОСОБА_4 із малолітнім сином залишили місце проживання за адресою АДРЕСА_1 та переїхали проживати до батьків позивача. ОСОБА_4 вказує що за час шлюбу, а саме 21.01.2018 року сторонами за спільні кошти було придбано не лише спірне домоволодіння по АДРЕСА_1 , а і земельну ділянку площею 0,1835га, кадастровий номер НОМЕР_1 , яка розташована по АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,3593га, кадастровий номер НОМЕР_2 , яка розташована по АДРЕСА_1 , що підтверджується договорами купівлі-продажу земельної ділянки №157 та №158 від 21.02.2018 року посвідчені приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Левицькою Р.В. Право власності на вказані земельні ділянки зареєстровано за відповідачем ОСОБА_3 . Позивач за зустрічним позовом вказує, що на даний час вони не можуть досягнути згоди із відповідачем, щодо розподілу спільного майна та ОСОБА_3 фактично позбавив її можливості проживати разом із сином у спірному домоволодінні замінивши замки у вхідних дверях, вивіз все майно та техніку, яка необхідна для ведення побуту та догляду за малолітнім сином. Позивач зазначила, що малолітній син ОСОБА_6 проживає разом із нею у будинку її батьків та знаходиться на повному її утриманні, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини та її, як дружини яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, не надає. З метою створення належних умов для життя та розвитку дитини, забезпечення необхідного харчування, позивач має намір вести підсобне домашнє господарство на придбаних сторонами земельних ділянках. А тому на підставі вище вказаних обставин, звернулася до суду із вказаним позовом та просить суд розподілити спільне майно, а саме домоволодіння та земельну ділянку розташовані по АДРЕСА_1 та земельну ділянку у АДРЕСА_1 , у співвідношенні 60/ АДРЕСА_2 визнати за нею та 40/100 визнати за відповідачем ОСОБА_3 . Вказана частка є такою, що забезпечує права та інтереси її та малолітнього сина.

В судовому засіданні представник позивача за первісним позовом ОСОБА_1 позовні вимоги ОСОБА_3 підтримала у повному обсязі, просила суд позов задовольнити у повному обсязі. Вимоги зустрічного позову ОСОБА_4 визнала частково, а саме не заперечувала щодо розподілу всього спільно набутого майна подружжя, право власності на яке зареєстровано за ОСОБА_3 , однак із збереженням рівності часток по Ѕ частині за кожним.

Представник позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_4 підтримала у повному обсязі та просила суд визначити частку ОСОБА_4 у спільному майні у визначено позивачем розмірі, а саме 60/100 із підстав вказаних у позові. Вимоги первісного позову ОСОБА_3 не визнала із підстав вказаних у відзиві на позовну заяву, який знаходиться у матеріалах справи.

Заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, судом встановлено наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 15.02.2018 року. Від шлюбу мають малолітнього сина ОСОБА_5 .

Під час перебування у шлюбі, сторонами було набуто наступне майно: житловий будинок загальною площею 66,3 кв.м. з прибудовою та надвірними спорудами, що розташований в АДРЕСА_1 ; земельну ділянку, площею 0,1835га, що розташована в АДРЕСА_1 , кадастровий номер НОМЕР_1 ; земельну ділянку, площею 0,3593га, що розташована в АДРЕСА_1 , кадастровий номер НОМЕР_2 .

Набуття вище переліченого майна визнається сторонами, а тому, у відповідності до ч.1 ст. 82 ЦПК України, зазначені обставини доказуванню не підлягають.

У відповідності до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй (йому) особисто.

Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи цю норму права (статтю 60 СК України) та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна за час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні коштиабо спільна праця подружжя.

Тобто критеріями, які дозволяють надати майну статус спільної сумісної власності, є: час набуття такого майна; кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття); мета придбання майна, яка дозволяє надати йому правовий статус спільної власності подружжя.

Норма ст. 60 СК України вважається застосованою правильно, якщо набуття майна відповідає цим критеріям.

Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз`яснено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України, частина третя статті 368 ЦК України), відповідно до частин 2, 3 статті 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Крім того, статтею 63 СК України, встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено за домовленістю між ними.

Згідно з ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Щодо позовних вимог позивача за первісним позовом ОСОБА_3 у частині визнання об`єктом спільної сумісної власності домоволодіння, яке знаходиться по АДРЕСА_1 , суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі вище вказаних норм закону, майно придбано ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у період шлюбу, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Враховуючи, що відповідачем за первісним позовом ОСОБА_4 не оспорюється та не заперечується факт належності сторонам спірного домоволодіння по АДРЕСА_1 , на праві спільної сумісної власності, тому суд не вбачає порушення прав позивача за первісним позовом ОСОБА_3 та позовні вимоги у частині визнання об`єктом спільної сумісної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вказаного житлового будинку з надвірними спорудами, суд вважає безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення.

У решті позовні вимоги за первісним позовом є обґрунтованими, законними, підтверджені належними доказами, а тому підлягають до задоволення.

Вирішуючи позовні вимоги за зустрічним позовом ОСОБА_4 суд вважає за необхідне керуватися наступним.

Згідно ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до п.30 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» при вирішенні спору про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з частинами 2, 3 ст. 70 СК ( 2947-14 ) в окремих випадках може відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи, а також інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дітей (за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування). Під обставинами, що мають істотне значення для справи, потрібно розуміти не тільки випадки, коли один із подружжя не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї, але і випадки коли один із подружжя не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку чи доходу (ч. 1 ст. 60 СК).

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_3 не опікується своїм малолітнім сином ОСОБА_7 , не створює належних умов для фізичного та духовного розвитку дитини, не надає матеріальної допомоги на його утримання та що малолітній син знаходиться на повному утриманні позивача ОСОБА_4 .

За вказаних обставин, суд не вбачає підстав для відступлення від рівності часток подружжя при поділі спільного майна подружжя, а саме домовлодіння та земельної ділянки по АДРЕСА_1 та земельної ділянки по АДРЕСА_1 , оскільки вказані позивачем для цього підстави, що передбачені ч. 2, 3 ст. 70 СК України, відсутні. На підставі вище вказаного, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог за зустрічним позовом ОСОБА_4 .

Питання щодо судових витрат судом вирішуються відповідно до положень ст.141 ЦПК України. Враховуючи, що первісний позом ОСОБА_3 та зустрічний позов ОСОБА_4 задоволено частково, суд вважає за необхідне, понесені позивачами судові витрати віднести за рахунок кожного із позивачів.

Керуючись ст.ст.264-268 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Первісний позов ОСОБА_3 та зустрічний позов ОСОБА_4 задовольнити частково.

Розподілити спільне майно подружжя, визнавши право приватної власності за ОСОБА_3 (прож. АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_3 ) та ОСОБА_4 (прож. АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_4 ) у рівних частках, по Ѕ частині за кожним, на:

- житловий будинок загальною площею 66,3кв.м. з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в АДРЕСА_1 ;

- земельну ділянку, площею 0,1835га, що розташована в АДРЕСА_1 , кадастровий номер НОМЕР_1 ;

- земельну ділянку, площею 0,3593га, що розташована в АДРЕСА_1 , кадастровий номер НОМЕР_2 .

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Ознайомитись з повним текстом судового рішення, в електронній формі, сторони можуть за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua/.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Черкаської області через суд першої інстанції.

Повний текст рішення складений 08 серпня 2019 року.

Суддя: О. М. Суходольський