У х в а л а

24 червня 2019 року

м. Київ

справа № 543/1253/17

провадження № 61-42783 ск 18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Осіяна О. М. розглянув касаційну скаргу сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Селецька» на постанову Полтавського апеляційного суду від 19 липня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Селецька» про визнання договорів оренди земельних ділянок недійсними,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2017 рокуОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Селецька» про визнання договорів оренди земельних ділянок недійсними.

Рішенням Оржицького районного суду Полтавської області від 08 травня 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 19 липня 2018 року, з урахуванням додаткової постанови від 21 листопада 2018 року, апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Рішення Оржицького районного суду Полтавської області від 08 травня 2018 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано недійсним договір оренди землі від 07 березня 2011 року, укладений між сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Селецька» і ОСОБА_1 , зареєстрований у відділі Держкомзему в Оржицькому районі Полтавської області 31 травня 2012 року за № 03020 щодо земельної ділянки, розташованої на території Селецької сільської ради Оржицького району Полтавської області, площею 3,25 га з кадастровими номером НОМЕР_1 . Визнано недійсним договір оренди землі від 07 березня 2011 року, укладений між сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Селецька» і ОСОБА_1 , зареєстрований у відділі Держкомзему в Оржицькому районі Полтавської області 31 травня 2012 року за № 03021, щодо земельної ділянки, розташованої на території Селецької сільської ради Оржицького району Полтавської області, площею 3,25 га, з кадастровими НОМЕР_2 . Вирішено питання розподілу судових витрат.

У серпні 2018 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга

сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Селецька» на судове рішення апеляційного суду, в якій товариство просило оскаржуване судове рішення апеляційного суду скасувати, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, й залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заявлені вимоги немайнового характеру, а саме: визнання договорів оренди земельних ділянок недійсними.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України розташована серед Загальних положень цього Кодексу, яка поширюється й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.

При цьому зазначена справа не підлягає обов`язковому розгляду за правилами загального позовного провадження.

Верховним Судом досліджено та взято до уваги: предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства, які дали можливість дійти висновку про малозначність справи. Ураховуючи незмінність судової практики у цій категорії справ, а доводи касаційної скарги по суті стосуються переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню. Верховний Суд таких випадків також не встановив.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. При цьому право на суд не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг, і такі обмеження не можуть зашкодити самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 36 рішення у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. the United Kingdom) від 21 лютого 1975 року та пункт 27 рішення у справі «Пелевін проти України» від 20 травня 2010 року.

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

З урахуванням наведеного, оскільки сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Селецька» подало касаційну скаргу на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, увідкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини шостої, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Селецька» про визнання договорів оренди земельних ділянок недійсними за касаційною скаргою сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Селецька» на постанову Полтавського апеляційного суду від 19 липня 2018 року відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Суддя О. М. Осіян