Постанова

Іменем України

11 грудня 2019 року

м. Київ

справа № 523/16310/16-ц

провадження № 61-21733св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Бурлакова С. Ю., Зайцева А. Ю., Коротуна В. М., Курило В. П. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - товариство з обмеженою відповідальністю «Сейп Автотранс»,

третя особа - ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Сейп Автотранс» на рішення Суворовського районного суду міста Одеси від

14 лютого 2017 року у складі судді Середи І. В. та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 25 травня 2017 року у складі колегії суддів: Драгомерецького М. М., Громіка Р. Д., Черевка П. М.,

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ:

Короткий зміст позовних вимог:

У листопаді 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Сейп Автотранс» (далі - ТОВ «Сейп Автотранс»), про стягнення майнової шкоди та відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Позовна заява мотивована тим, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП), яка сталася 11 квітня 2016 року о 15 год 50 хв. з вини водія ОСОБА_2 , який керуючи належним відповідачу автомобілем «Reno logan», реєстраційний номер НОМЕР_1 , порушив вимоги ПДР, внаслідок чого відбулося зіткнення з автомобілем позивача «Hundai i30», реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Учасниками пригоди було погоджено обставини дорожньо-транспортної пригоди та складено європротокол.

Згідно з актом виконаних робіт вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля позивача склала 26 590,00 грн, які були сплачені ним відповідно до квитанції від 23 травня 2016 року № 27 фізичній особі-підприємцю ОСОБА_3

ОСОБА_1 просив стягнути з ТОВ «Сейп Автотранс» на свою користь вартість відновлювального ремонту у розмірі 26 590,00 грн, моральну шкоду у розмірі 5 000,00 грн, яка полягає у душевних стражданнях пов`язаних з ушкодженням власності, відшкодувати витрати на правову допомогу у розмірі 5 000,00 грн та судові витрати у розмірі 551,21 грн.

21 грудня 2016 року Суворовським районним судом міста Одеси протокольно до участі у справі в якості третьої особи залучено ОСОБА_2 .

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій:

Рішенням Суворовського районного суду міста Одеси від 14 лютого

2017 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ТОВ «Сейп Автотранс» на користь ОСОБА_1 матеріальні збитки у розмірі 26 590,00 грн, моральну шкоду у розмірі 3 000,00 грн витрати на правову допомогу у розмірі 5 000,00 грн, та судовий збір у розмірі 551,21 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ТОВ «Сейп Автотранс» на користь держави судовий збір у розмірі 551,21 грн.

Частково задовольняючи позовні вимоги, місцевий суд застосував правову позицію Верховного Суду України, викладену у постанові від 06 листопада 2013 року у справі № 6-108цс13, згідно якої шкода, (в тому числі моральна), завдана внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини водія, який на відповідній правовій підставі керував автомобілем, що належить роботодавцю, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 25 травня 2017 року апеляційну скаргу ТОВ «Сейп Автотранс» відхилено.

Рішення Суворовського районного суду міста Одеси від 14 лютого 2017 року залишено без змін.

Відхиляючи апеляційну скаргу ТОВ «Сейп Автотранс», апеляційний суд погодився з висновком суду першої інстанції. При цьому визнав безпідставними доводи апеляційної скарги про те, що відповідальність ТОВ «Сейп Автотранс» була застрахована у ПрАТ «Европейський Страховий Союз», та шкода була заподіяна у межах ліміту відповідальності страховика, у зв?язку із чим товариство не є належним відповідачем по справі, оскільки потерпілий вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права: а) шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди; б) шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування; в) шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1192 ЦК України підстав.

Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги:

12 червня 2017 року ТОВ «Сейп Автотранс» через засоби поштового зв?язку подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Суворовського районного суду міста Одеси від 14 лютого 2017 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 25 травня 2017 року та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що на час скоєння ДТП, трудові відносини між ОСОБА_2 та ТОВ «Сейп Автотранс» були відсутні.

На час скоєння ДТП між ТОВ «Сейп Автотранс» та ПрАТ «Європейський Союз» було укладено договір добровільного страхування, що підтверджується полісом № АЕ/6847571 зі строком дії з 25 листопада

2015 року до 24 листопада 2016 року, а тому страхова компанія в межах ліміту відповідальності повинна відповідати за страховий випадок. Тільки у разі перевищення розміру збитків ліміту страхового відшкодування, винна особа відповідає за спричинену шкоду. Страхова компанія до участі у справі залучена не була. Вказане залишено поза увагою суду апеляційної інстанції.

Доводи інших учасників справи:

Відзив на касаційну скаргу не надійшов.

Рух касаційної скарги:

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 липня 2017 року відкрито касаційне провадження у даній справі та витребувано матеріали цивільної справи з Суворовського районного суду міста Одеси.

Зупинено виконання рішення Суворовського районного суду міста Одеси від 14 лютого 2017 року до закінчення касаційного провадження.

У серпні 2017 року матеріали цивільної справи надійшли до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення»

ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Статтею 388 ЦПК України встановлено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року касаційна скарга разом з матеріалами цивільної справи надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 19 листопада 2018 року справу призначено до судового розгляду.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ У СКЛАДІ КОЛЕГІЇ СУДДІВ ДРУГОЇ СУДОВОЇ ПАЛАТИ КАСАЦІЙНОГО ЦИВІЛЬНОГО СУДУ:

Положеннями частини другої статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 400 ЦПК України встановлено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Колегія суддів вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, дійшла висновку, що касаційна скарга ТОВ «Сейп Автотранс» підлягає задоволенню з таких підстав.

Короткий зміст фактичних обставин справи:

У справі, яка переглядається, судами встановлено, що 11 квітня 2016 року о 15 год. 50 хв., ОСОБА_2 , який перебував у трудових відносинах із ТОВ «Сейп Автотранс», керуючи автомобілем «Reno Logan», реєстраційний номер НОМЕР_1 , не впорався з керуванням та вчинив зіткнення з автомобілем «Hundai i30», реєстраційний номер НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_1 .

Внаслідок зіткнення автомобілі були пошкоджені. Учасниками пригоди було погоджено обставини ДТП та складено європротокол.

На момент скоєння ДТП цивільна відповідальність ТОВ «Сейп Автотранс» на зазначений автомобіль була застрахована у ПрАТ «Європейський Страховий Союз», що підтверджується полісом АЕ/6847571 зі строком дії з

25 листопада 2015 року до 24 листопада 2016 року (а. с. 37).

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд:

Відповідно до частини другої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з частиною другою статті 1188 ЦК України, якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини.

Частиною першою статті 979 ЦК України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Положеннями статті 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Отже, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Наведене узгоджується із правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеного в постанові від 04 липня 2018 року в справі

№ 755/18006/15-ц, яким відступлено від висновку, сформульованого Верховним Судом України у постанові від 23 грудня 2015 року у справі

№ 6-2587цс15, відповідно до якого страховик, який виплатив страхове відшкодування, має право самостійно обирати спосіб захисту свого порушеного права, зокрема, право вимоги до винної особи про стягнення коштів у розмірі виплаченого страховиком відшкодування.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги:

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, дійшов передчасного висновку про часткове задоволення позовних вимог та покладення обов?язку з відшкодування матеріальної шкоди саме на власника транспортного засобу, винного у вчиненні ДТП. Встановивши, що між ТОВ «Сейп Автотранс» та ПрАТ «Європейський Страховий Союз» було укладено договір добровільного страхування, суди не звернули уваги на те, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Відповідно до пункту 1 частини третьої та четвертої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.

Перевірка доводів касаційної скарги, пов`язаних з установленням фактичних обставин справи та оцінкою доказів у ній перебуває поза визначеними статтею 400 ЦПК України межами перегляду справи в касаційному порядку, а тому оскаржувані судові рішення підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 400, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Сейп Автотранс»задовольнити.

Рішення Суворовського районного суду міста Одеси від 14 лютого 2017 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 25 травня 2017 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська
Судді: С. Ю. Бурлаков
А. Ю. Зайцев
В. М. Коротун
В. П. Курило