Справа № 308/9683/17
П О С Т А Н О В А

Іменем України

24 січня 2019 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючого судді - Джуги С.Д.,

суддів - Кожух О.А., Куштана Б.П.

при секретарі: Чучка Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14 лютого 2018 року, ухваленого суддею Бенца К.К., у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

в с т а н о в и в:

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (надалі Банк) звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов обґрунтовано тим, що між Банком та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №б/н від 08.10.2010 року, згідно умов якого Банк надав відповідачу кредит у розмірі 2800 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00% річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Правилами користування платіжною карткою", та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті, складає договір, що підтверджується підписом відповідача у заяві. Договір, укладений з відповідачем є договором приєднання, порядок укладення якого передбачений ст. 634 ЦК України. У зв'язку з неналежним виконання умов договору станом на 31.08.2017 року перед позивачем по кредитному договору становить 67778,33 грн., з яких: 3574,40 грн. - заборгованість за кредитом; 56652,72 грн. - заборгованість по відсотках за користування кредитом; 3847,48 заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг : 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 3203,73 грн. - штраф (процентна складова) та стягнути судові витрати.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14 лютого 2018 року у задоволенні позову - відмовлено.

На дане рішення Банк подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, зазначено, що суд першої інстанції дійшов помилкових висновків щодо пропуску банком строку позовної давності.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що між Банком та ОСОБА_1 укладений кредитний договір № б/н від 08.10.2010 року, шляхом приєднання (частина перша статті 634 ЦК України), згідно умов якого Банк надав відповідачу кредит у розмірі 2800 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00% річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

У зв'язку з неналежним виконання умов договору станом на 31.08.2017 року за відповідачем рахується заборгованість у розмірі 67778,33 грн., з яких: 3574,40 грн. - заборгованість за кредитом; 56652,72 грн. - заборгованість по відсотках за користування кредитом; 3847,48 заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи : 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 3203,73 грн. - штраф (процентна складова).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач звернувся до суду з пропуском строку на звернення до суду, що виключає можливість судового захисту порушеного права позивача у відповідності до положень ст.267 ЦК України.

З таким висновком погоджується апеляційний суд, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Згідно ч.ч.1, 5 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

У разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Відповідно до вимог ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Згідно з ч. 4 ст. 267 ЦК України cплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові .

Матеріалами справи встановлено, що строк дії договору встановлено терміном дії картки - до 08.2014 року.

З розрахунку заборгованості вбачається, що останній платіж відповідачем вчинено 29.05.2014 року в розмірі 79,64 грн.

Позивач подав позов до суду 28.09. 2017 року, тобто після спливу трьохрічного строку.

Стосовно платежу по кредитному договору, який був здійснений 08.02.2015року в сумі 4,63 грн., 10.02.2015року в сумі 6,24 грн., 28.04.2015 року в сумі 6,23 грн. суд першої правильно зазначив, що правове значення має факт вчинення дій по поверненню кредитних коштів саме відповідачем.

Відповідно до ч.1ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

Правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання.

До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов'язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій.

При цьому якщо виконання зобов'язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу.

Вчинення боржником дій з виконання зобов'язання вважається таким, що перериває перебіг позовної давності, лише за умови, коли такі дії здійснено боржником або уповноваженою на це особою, яка представляє боржника у відносинах з кредитором у силу закону, на підставі установчих документів або довіреності.

Відповідач в суді першої інстанції заперечив, що ним погашалися вказані суми. Не може вважатися добровільним погашенням боргу, що перериває перебіг позовної давності, списання коштів кредитором з рахунків боржника без його згоди і волевиявлення.

Суд першої інстанції правильно застосував до спірних правовідносин правила про позовну давність, оскільки про її застосування відповідачем було заявлено до прийняття рішення у справі в суді першої інстанції, та обґрунтовано відмовив у заявленому позові.

Доводи апеляційної скарги даних висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З врахуванням наведеного, апеляційний суд дійшов до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст 374,375,381-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

постановив :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" залишити без задоволення.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14 лютого 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 01 лютого 2019 року.

Головуючий:

Судді: