Постанова

Іменем України

13 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 351/1371/15-ц

провадження № 61-34165св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Воробйової І. А., Гулька Б. І., Лідовця Р. А., Черняк Ю. В. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Горішньозалучанська сільська рада Снятинського району Івано-Франківської області, відділ Держгеокадастру у Снятинському районі Івано-Франківської області,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якої діє ОСОБА_4 , на рішення Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 07 лютого 2017 року у складі судді Сегіна І. Р. та ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 14 червня 2017 року у складі колегії суддів: Матківського Р. Й., Горблянського Я. Д., Девляшевського В. А.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Горішньозалучанської сільської ради Снятинського району Івано-Франківської області про визнання недійсним та скасування державного акта на право власності на землю.

Позовна заява мотивована тим, що її матері ОСОБА_4 на праві власності на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії Р1 № 196323, виданого Горішньозалучанською сільською радою Снятинського району Івано-Франківської області 22 листопада 2002 року на підставі рішення цієї ж ради від 08 грудня 1997 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 90, належать три земельні ділянки, загальною площею 0,6702 га, розташовані на території с. Долішнє Залуччя Снятинського району Івано-Франківської області, без зміни цільового призначення

21 листопада 2007 року між нею та ОСОБА_4 укладено договір дарування земельних ділянок, за умовами якого ОСОБА_4 подарувала їй земельні ділянки для обслуговування житлового будинку та ведення селянського господарства, загальною площею 0,6702 га, а саме: земельну ділянку з кадастровим номером :02:004:0046, площею 0,2202 га, земельну ділянку з кадастровим номером :02:004:0047, площею 0,2598 га, земельну ділянку з кадастровим номером :02:005:0001, площею 0,1139 га, що розташовані на території с. Долішнє Залуччя Снятинського району Івано-Франківської області, без зміни цільового призначення.

На підставі договору дарування земельних ділянок від 21 листопада 2007 року вона отримала державний акт від 15 жовтня 2008 року серії ЯЖ № 152764 на право власності на земельну ділянку площею 0,1902 га, розташовану у с. Долішнє Залуччя Снятинського району Івано-Франківської області.

Згідно із державними актами серії ЯК № 666113, 666111, виданими 12 лютого 2010 року на підставі рішення Горішньозалучанської сільської ради Снятинського району Івано-Франківської області від 08 грудня 1997 року № 17, ОСОБА_2 на праві приватної власності належать земельні ділянки площею 0,2500 га та 0,1885 га, розташовані на АДРЕСА_1 для обслуговування жилого будинку господарських будівель і споруд та ведення особистого селянського господарства, відповідно.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та позивач є суміжними землекористувачами.

У 2014 році відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 почали встановлювати на її земельній ділянці огорожу, чим порушили її право власності на землю.

18 липня 2014 року на підставі її заяви інженер-землевпорядник Горішньозалучанської сільської ради Снятинського району Івано-Франківської області погодив межу між спірними земельними ділянками для будівництва огорожі, про що було складено відповідний акт. ОСОБА_3 відмовився підписувати цей акт погодження меж між суміжними земельними ділянками.

У зв`язку із тим, що її земельна ділянка не була внесена до кадастрової карти, їй рекомендовано виготовити технічну документацію із землеустрою щодо визначення земельної ділянки в натурі. З цією метою 12 серпня 2014 року вона повторно звернулася до Горішньозалучанської сільської ради Снятинського району Івано-Франківської області із заявою про погодження меж із суміжними землекористувачами, які погоджувати межу відмовилися.

14 серпня 2014 року складено акт про встановлення межових знаків та акт обмірів земельної ділянки ОСОБА_1 , згідно якого зафіксовано відсутність порушень межових знаків на існуючій межі згідно з її державним актом.

23 квітня 2015 року постійною комісією сільської ради з питань агропромислового комплексу та земельних відносин складено акт про встановлення (відновлення) межі між господарствами ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , згідно з яким ширина земельної ділянки позивача складає 15,35 м, замість 15,9 м. Цей акт затверджено рішенням сільської ради від 05 липня 2015 року № 312?24/2015, хоча позивачка його не підписувала, так як заперечувала проти зменшення розміру її земельної ділянки.

Крім цього, позивач вважає, що долучений відповідачами державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 666113, виданий на підставі рішення Горішньозалучанської сільської ради Снятинського району Івано-Франківської області від 08 грудня 1997 року № 17, є незаконним та таким, що підлягає скасуванню. Підставою для отримання відповідачем ОСОБА_2 державного акта на право власності на землю було рішення Горішньозалучанської сільської ради Снятинського району Івано-Франківської області від 08 грудня 1997 року № 17 та виготовлена на його підставі технічна документація по проведенню земельно-кадастрової інвентаризації земельної ділянки, яка не відповідає вимогам Закону України «Про землеустрій», оскільки такий вид технічної документації не передбачено чинним законодавством України.

Оскільки відповідачам передано у приватну власність земельну ділянку, яка на час її передачі була сформована, однак їй не було присвоєно кадастровий номер, то позивач вважає, що у цьому випадку, необхідно було виготовляти проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а не проводити інвентаризації.

З урахуванням зазначеного, ОСОБА_1 просила суд зобов`язати відповідачів не чинити їй перешкод у користуванні спірною земельною ділянкою для обслуговування житлового будинку, заборонивши встановлення огорожі на земельній ділянці, яка належній їй на праві власності на підставі державного акта серії ЯЖ № 152764; визнати незаконним та скасувати рішення Горішньозалучанської сільської ради Снятинського району Івано-Франківської області від 05 липня 2015 року «Про затвердження актів проведення інвентаризації та актів встановлення меж», а також, державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 666113, зареєстрований у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі від 12 лютого 2010 року за № 03.

Крім цього, у червні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , відділу Держгеокадастру у Снятинському районі Івано-Франківської області про визнання недійсним та скасування державного акта на право приватної власності на землю від 12 лютого 2010 року серії ЯК № 666113 (а. с. 160- 162).

Ухвалою Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 19 липня 2016 року об`єднано в одне провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , відділу Держгеокадастру у Снятинському районі Івано-Франківської області про визнання недійсним та скасування державного акта на право приватної власності на землю з цивільною справою за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Горішньозалучанської сільської ради Снятинського району Івано-Франківської області про визнання недійсним та скасування державного акта на право власності на землю.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 07 лютого 2017 року у позові ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що відповідно до статтей 10, 60 ЦПК України 2004 року кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Оцінюючи всі наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності та співставленні, суд дійшов висновку про недоведеність заявлених ОСОБА_1 позовних вимог в частині порушення її права власності на земельну ділянку та створення відповідачами перешкод у користуванні спірною земельною ділянкою.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 14 червня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено. Рішення Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 07 лютого 2017 року залишено без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що із зазначених позивачем ОСОБА_1 підстав не може бути визнаний недійсним та скасований державний акт на право власності на земельну ділянку для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд серії ЯК № 666113, зареєстрований у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею від 12 лютого 2010 року за ОСОБА_2 Посилання ОСОБА_1 на те, що вона виготовила державний акт на свою земельну ділянку раніше, ніж відповідачі, і тому їхні акти є такими, що не відповідають чинному законодавству, колегія суддів не вважає обґрунтованими, оскільки не було винесено в натурі меж її земельної ділянки та не внесено координат її земельної ділянки до електронної бази. При вирішенні спору суд першої інстанції правильно визначив характер спірних правовідносин та застосував норми права, які підлягали застосуванню, у зв`язку із чим ухвалив законне та обґрунтоване судові рішення.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводів

У липні 2017 року ОСОБА_1 , від імені якої діє ОСОБА_4 , подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати оскаржувані судові рішення та справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що висновки судів попередніх інстанцій суперечать фактичним обставинам справи, а тому оскаржувані рішення не є законними та обґрунтованими. Суди при вирішенні спору не встановили дійсних розмірів земельних ділянок кожної із сторін та не дослідили, яким чином зміна конфігурації земельної ділянки відповідачів вплинула на встановлення меж між суміжними земельними ділянками. Суд апеляційної інстанції у порушення норм цивільного процесуального законодавства України безпідставно відмовив у призначенні судової земельно-технічної експертизи та позбавив можливості встановити дійсний розмір земельних ділянок.

Короткий зміст позиції інших учасників справи

У жовтні 2017 року ОСОБА_2 , ОСОБА_3 подали до суду відзив на касаційну скаргу, у якому зазначали про необґрунтованість касаційної скарги та відсутність підстав для скасування законних та обґрунтованих судових рішень.

Надходження касаційної скарги до Верховного Суду

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05 вересня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано її матеріали зі Снятинського районного суду Івано-Франківської області.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У червні 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Згідно із протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями від 04 червня 2019 року справу передано судді-доповідачу Черняк Ю. В.

Ухвалою Верховного Суду від 30 жовтня 2019 року справу призначено до судового розгляду.

Фактичні обставини, встановлені судами

Судами попередніх інстанцій встановлено, що матері позивача - ОСОБА_4 на праві власності на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії Р1 № 196323, виданого Горішньозалучанською сільською радою Снятинського району Івано-Франківської області 22 листопада 2002 року на підставі рішення цієї ж ради від 08 грудня 1997 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 90, належать три земельні ділянки з кадастровими номерами :02:004:0046, :02:004:0047 та :02:005:0001, загальною площею 0,6702 га, розташовані на території с. Долішнє Залуччя Снятинського району Івано-Франківської області, без зміни цільового призначення.

21 листопада 2007 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 укладений договір дарування земельних ділянок, за умовами якого ОСОБА_4 подарувала їй земельні ділянки для обслуговування житлового будинку та ведення селянського господарства загальною площею 0,6702 га, а саме: земельну ділянку з кадастровим номером :02:004:0046 площею 0,2202 га, земельну ділянку з кадастровим номером :02:004:0047, площею 0,2598 га, земельну ділянку з кадастровим номером :02:005:0001, площею 0,1139 га, що розташовані на території с. Долішнє Залуччя Снятинського району Івано-Франківської області без зміни цільового призначення.

На підставі договору дарування земельних ділянок від 21 листопада 2007 року ОСОБА_1 отримала державний акт від 15 жовтня 2008 року серії ЯЖ № 152764 на право власності на земельну ділянку площею 0,1902 га, розташовану у с. Долішнє Залуччя Снятинського району Івано-Франківської області, кадастровий номер :02:004:0046.

Згідно з державним актом серії ЯК № 666111, виданим 12 лютого 2010 року на підставі рішення Горішньозалучанської сільської ради Снятинського району Івано-Франківської області від 08 грудня 1997 року № 17, ОСОБА_2 на праві приватної власності належать земельна ділянка площею 0,1885 га, розташована на АДРЕСА_1 для ведення особистого селянського господарства.

Відповідно до державного акта серії ЯК № 666113, виданого 12 лютого 2010 року на підставі рішення Горішньозалучанської сільської ради Снятинського району Івано-Франківської області від 08 грудня 1997 року № 17, ОСОБА_2 на праві приватної власності належать земельна ділянка площею 0,2500 га, розташована за тією ж адресою, з цільовим призначенням - для обслуговування жилого будинку господарських будівель і споруд.

Судами встановлено, що державний акт на право власності на земельну ділянку ОСОБА_1 від 15 жовтня 2008 року серії ЯЖ № 152764 не зареєстрований у Державному земельному кадастрі та не містить координат земельної ділянки позивача, які підлягають внесенню до електронної бази.

Відповідно до виготовленої Товариством з обмеженою відповідальністю «Геоземпокуття» технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за заявою ОСОБА_1 зазначено, що площа її земельної ділянки складає 0,1902 га.

14 серпня 2014 року комісією у складі представників Горішньозалучанської сільської ради Снятинського району Івано-Франківської складно акт обмірів земельної ділянки ОСОБА_1 , яким встановлено відсутність порушення межових знаків на існуючій межі між земельними ділянками ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , ОСОБА_2

23 квітня 2015 року проведено обмір земельних ділянок, що належать ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , і складено акт про встановлення (відновлення) межі між господарствами, який у подальшому був затверджений рішенням Горішньозалучанської сільської ради Снятинського району Івано-Франківської від 05 липня 2015 року № 312/24/2015.

Судами встановлено, що після затвердження акта від 23 квітня 2015 року про встановлення меж між господарствами сторін площа ділянки ОСОБА_2 зменшилась на 0,0033 га і становить уже не 0,1885 га, а 0,1852 га. Внаслідок цього зменшення змінено конфігурацію земельних ділянок ОСОБА_2 , оскільки за згодою останньої відступлено на 25,00 см від межі у спірній частині межі із позивачем.

Реєстрація земельних ділянок ОСОБА_2 для ведення особистого селянського господарства та для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд під час первинної приватизації у період 2008-2010 роки проведена без виявлення перетинання та накладок із земельною ділянкою позивача ОСОБА_1 .

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час виникнення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, і застосовані норми права

Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

За статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а за статтею 13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою.

Згідно зі статтею 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; г) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Вирішуючи питання правомірності звернення позивача до суду з відповідним позовом, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про те, що ОСОБА_1 не надала допустимих доказів, що є її процесуальним обов`язком (статті 10, 60 ЦПК України 2004 року), порушення її прав як власника земельної ділянки з боку ОСОБА_2 , ОСОБА_3 чи Горішньозалучанської сільської ради Снятинського району Івано-Франківської області.

Доводи касаційної скарги про те, що судом апеляційної інстанції безпідставно відмовлено у клопотанні позивача про призначення у справі судової земельно-технічної експертизи, спростовуються наявною у матеріалах справи ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 14 червня 2017 року, яка містить чітке обґрунтування такої відмови.

Порушень норм процесуального права, що призвели до неправильного вирішення справи, колегія суддів суду касаційної інстанції не встановила.

Доводи касаційної скарги про порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права зводяться до переоцінки досліджених судами доказів, висновків судів не спростовують та не дають підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Згідно із статтею 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Крім цього, у вересні 2017 року відділ у Снятинському районі Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області подало до суду клопотання про заміну сторони - відділу у Снятинському районі Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області на Головне управління Держгеокадастру у Івано-Франківській області, з тих підстав, що відповідно до наказу Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 03 лютого 2017 року № 37 погоджено ліквідацію управлінь/відділів, до переліку яких входить відділ Держгеокадастру у Снятинському районі, функції і повноваження якого після ліквідації здійснюватиме Головне управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області.

Відповідно до статті 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив.

Оскільки викладені у заяві доводи щодо наявності підстав для заміни відповідача - відділу у Снятинському районі Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області, правонаступником є обґрунтованими і підтверджені належними та допустимими доказами, то вона підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 55, 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ВСТАНОВИВ:

Заяву відділу у Снятинському районі Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області про заміну відповідача у справі задовольнити.

Залучити до участі у цій справі правонаступника відділу у Снятинському районі Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області - Головне управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якої діє ОСОБА_4 , залишити без задоволення.

Рішення Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 07 лютого 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 14 червня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: І. А. Воробйова

Б. І. Гулько

Р. А. Лідовець

Ю. В. Черняк