Справа №203/2263/19
Провадження №2/0203/947/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.12.2019 року Кіровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Католікяна М.О.,

при секретарі Дзьомі Ю.О.,

з участю:

-представниці позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», Державної іпотечної установи про визнання недійсним нарахування, застосування наслідків недійсності нарахування,

у с т а н о в и в:

1. 21 червня 2019 року ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом до АТ КБ «ПриватБанк», Державної іпотечної установи про визнання недійсним нарахування, застосування наслідків недійсності нарахування. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 27.12.2007 між ОСОБА_2 та ЗАТ КБ «ПриватБанк» було укладено кредитний договір, який був забезпечений порукою ОСОБА_3 21.03.2008 між відповідачами було укладено договір про відступлення прав вимоги. Між тим, протягом тривалого часу при сплаті щомісячних чергових платежів через фінансові термінали АТ КБ «ПриватБанк» позивачі повідомляються про наявність судового штрафу в сумі 57 278,23 грн. На думку позивачів, такі дії банку є протиправними, оскільки вони заборгованості не мають. Викладені обставини стали причиною звернення позивачів до суду з позовом про визнання недійсним нарахування АТ КБ «ПриватБанк» штрафу в сумі 57 278,23 грн., застосування наслідків недійсності такого нарахування (а.с.а.с. 1 - 6).

2. 25 липня 2019 року Державна іпотечна установа подала до суду відзив на позов, у якому заперечувала проти позову, зазначивши, що 25.03.2015 вона здійснила зворотнє відступлення прав вимоги АТ КБ «ПриватБанк», отже висунення позовних вимог до нього є безпідставним (а.с.а.с. 32 - 34, 45).

3. 15 серпня 2019 року суд за заявою позивачів забезпечив позов, зупинивши стягнення з ОСОБА_2 на користь АТ КБ «ПриватБанк» грошових коштів на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. від 19.11.2016 №»10044 у виконавчому провадженні №58585854 (а.с. 55).

4. 10 жовтня 2019 року суд постановив ухвалу про залишення без руху позовних вимог, заявлених ОСОБА_3 (а.с.а.с. 141 - 145).

5. 04 листопада 2019 року суд своєю ухвалою залишив без розгляду позов ОСОБА_3 (а.с. 95).

6. Представниця позивача у судовому засіданні підтримала заявлений позов, пояснивши, що у грудні 2007 року між ОСОБА_2 та ЗАТ КБ «ПриватБанк» було укладено кредитний договір, який був забезпечений договором поруки, укладеним з ОСОБА_3 21.03.2008 між відповідачами було укладено договір про відступлення прав вимоги. Протягом тривалого часу при сплаті щомісячних чергових платежів через фінансові термінали АТ КБ «ПриватБанк» позивач безпідставно повідомляється про наявність судового штрафу в сумі 57 278,23 грн.

7. Представник Державної іпотечної установи до суду не з`явився, звернувшись із заявою про розгляд справи за його відсутності (а.с.а.с. 46, 47).

8. Представник АТ КБ «ПриватБанк» до суду також не з`явився, був повідомлений належним чином.

9. Заслухавши пояснення представниці позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

10. Відповідно до частини 1 статті 2 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

11. Згідно з частиною 1 статті 4 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

12. За правилами, встановленими частинами 1, 3 статті 13 ЦПК, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

13. Статтею 5 ЦПК визначено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

14. Способи захисту порушеного права встановлено частиною 2 статті 16 ЦК, яка визначає, що такими способами можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

15. Аналіз приведених норм дає підстави дійти висновку про те, що до суду за захистом порушеного права може звернутися будь-яка особа, яка вважає, що її права, свободи чи інтереси порушено.

16. При цьому процес такого захисту у суді обмежено законодавцем принципом диспозитивності, згідно з яким захист здійснюється виключно у межах заявлених вимог, на підставі наданих доказів і з суворим дотримання приписів статті 16 ЦК у поєднання з частиною 2 статті 5 ЦПК.

17. Судом встановлено, що позивач звернувся до суду з вимогами про визнання недійсним нарахування штрафу та застосування наслідків недійсності такого нарахування, що не входить до кола способів захисту порушеного права, визначеного приведеною вище нормою.

18. Разом з цим, суд звертає увагу позивача на те, що закон у контексті спірних правовідносин передбачає інші, ефективні, способи захисту порушеного права (зокрема, зобов`язання вчинити дії тощо).

19. З огляду на викладене суд не знаходить підстав для задоволення заявленого у справі позову.

20. У порядку статті 141 ЦПК судові витрати у справі необхідно віднести на рахунок держави.

21. Керуючись статтями 5, 7, 10 - 13, 19, 23, 76 - 81, 89 , 133, 141, 209, 210, 213, 223, 228, 229, 258, 259, 263 - 265, 274, 275, 279 Цивільного процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

ОСОБА_2 (РНОКПП - НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ) у позові до акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (ідентифікаційний код - 14360570; 01001, Україна, місто Київ, вулиця Грушевського, 1Д), Державної іпотечної установи (ідентифікаційний код - 33304730; 01133, Україна, місто Київ, бульвар Лесі Українки, 34/201) про визнання недійсним нарахування, застосування наслідків недійсності нарахування відмовити.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється від дня складення повного судового рішення. Рішення набирає законної сили, якщо протягом вказаних строків не подана апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне рішення складено 16 грудня 2019 року.

Суддя М.О. Католікян