ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 8/753/10/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" липня 2019 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Заставенко М.О.,

за участю:

секретаря судового засідання - Доля М.А.,

представників позивача - Неклеса Ю.В., Пипченко Б.Ю.,

відповідача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві заяву ОСОБА_3 про перегляд рішення Дарницького районного суду міста Києва у справі № 753/9655/14 від 26 вересня 2014 року за позовом Приватного акціонерного товариства «Фармацевтична фірма «Дарниця» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу, у зв`язку з нововиявленими обставинами,

ВСТАНОВИВ:

16.08.2017 ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_5 звернувся в Дарницький районний суд м. Києва із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Дарницького районного суду міста Києва від 26.09.2014 у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Фармацевтична фірма «Дарниця» (далі по тексту - ПрАТ «Фармацевтична фірма «Дарниця») до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу.

В обґрунтування заяви зазначив про те, що будинок АДРЕСА_1 було побудовано ПрАТ «Фармацевтична фірма «Дарниця» для своїх працівників за кошти останніх. Відповідачами станом на 30.11.2000 було сплачено 12 231,51 грн. в рахунок вартості кв. АДРЕСА_2 згідно договору купівлі-продажу, укладеному між позивачем ЗАТ «Фармацевтична фірма «Дарниця» і відповідачами ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_6 08.11.2000 відповідачі сплатили позивачу за тим же призначенням 29 300 грн., виконавши таким чином свої зобов`язання по виконанню вказаного договору. Позивач звернувся з позовом до суду про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу. Після постановлення заочного рішення Дарницького районного суду м. Києва та набрання ним чинності 14.08.2017 відповідачам стали відомі обставини, які є істотними для справи, і які не були і не могли бути відомі на час розгляду цієї справи. Так, 14.08.2017 ОСОБА_7 надала заявнику ОСОБА_3 рішення Апеляційного суду м. Києва від 26.07.2017, яким було встановлено факт повної сплати у гривнях України ОСОБА_7 свого зобов`язання за договором купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3 від 18.02.1997, факт відсутності у договорі встановленого найменування умовної одиниці як еквівалент гривні, факт необґрунтованого посилання позивача на рішення Апеляційного суду м. Києва від 13.02.2013, при цьому всі вказані події відносяться і до правовідносин, що виникли між позивачем та вказаними відповідачами. Крім того, ОСОБА_8 також надала відповідачу рішення Апеляційного суду м. Києва від 07.04.2015, яким були встановлені вище перераховані факти, що стосуються квартири АДРЕСА_4 згідно договору купівлі-продажу вказаної квартири, укладеного між ПрАТ «Фармацевтична фірма «Дарниця» та ОСОБА_9 , ОСОБА_10 . Крім того, того ж 14.08.2017 року ОСОБА_11 надала відповідачу постанову Верховного Суду України у цивільній справі за позовом ПрАТ «Фармацевтична фірма «Дарниця» до ОСОБА_11 , предметом якої є аналогічний договір купівлі-продажу аналогічної квартири в будинку АДРЕСА_1 , де було встановлено, що суди не звернули уваги на те, що в п.4 вказаного договору купівлі-продажу квартири зазначено еквівалент її вартості на день укладення договору - 21.02.1997, а не на день платежу. Оскільки всі договори купівлі-продажу квартир за своїм змістом є аналогічними, а встановлені факти по іншим справам є істотними, тому ОСОБА_3 просить скасувати заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 26.09.2014 у зв`язку з нововиявленими обставинами і винести нове рішення, яким відмовити позивачу ПрАТ «Фармацевтична фірма «Дарниця» у задоволенні позову.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 02.04.2018 у задоволенні заяв ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про перегляд рішення Дарницького районного суду м. Києва від 26.09.2014 у зв`язку з нововиявленими обставинами було відмовлено.

Постановою Апеляційного суду м. Києва від 13.09.2018 ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 02.04.2018 було скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

04.06.2019 суддею Дарницького районного суду м. Києва Колесник О.М. заявлено самовідвід у розгляді вищевказаної заяви та справу передано для розгляду судді Заставенко М.О. на підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_3 - адвокат Гаєвський Н.Л. заяву про перегляд рішення Дарницького районного суду м. Києва від 26.09.2014 за нововиявленими обставинами підтримав та просив її задовольнити.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 просила суд скасувати за нововиявленими обставинами рішення Дарницького районного суду м. Києва від 2014 року та постановити нове про відмову у задоволенні позовних вимог ПрАТ «Фармацевтична фірма «Дарниця» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу.

Представники позивача ПрАТ «Фармацевтична фірма «Дарниця» заперечували щодо задоволення поданої заяви та перегляду рішення, посилаючись на те, що висновки судів у інших справах, у яких відповідачі не брали участь, не мають жодного відношення до правовідносин, які склалися між ПрАТ «Фармацевтична фірма «Дарниця» та відповідачами на підставі іншого договору купівлі-продажу та щодо іншого предмета договору, а тому встановлені в них обставини не можуть вважатися нововиявленими.

Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.

Заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 26.09.2014, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 21.05.2015, стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ПрАТ «Фармацевтична фірма «Дарниця» по 59 985 грн. 43 коп. з кожного заборгованість за договором купівлі-продажу квартири. Судом встановлено, що 06.02.1997 було укладено договір куплі-продажу кв. АДРЕСА_2 між закритим акціонерним товариством «Фармацевтична фірма «Дарниця» та ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_12 . Закрите акціонерне товариство «Фармацевтична фірма «Дарниця» змінило власне найменування на приватне акціонерне товариство «Фармацевтична фірма «Дарниця».Відповідно до пункту 4 згаданого договору продаж квартири здійснено за 41 531 гривень, що на момент здійснення операції складало 21 930 умовних одиниць за курсом НБУ на день укладення договору, що на день укладення договору відповідає офіційному курсу НБУ гривні до долару США. Відповідно пункту 5 Договору покупці повинні сплатити продавцю повну вартість квартири протягом 15 років з моменту укладення зазначеного договору. Кінцевий строк виконання зобов`язання з оплати вартості квартири настав відповідно - 06.02.2012. Відповідно до ухвали Верховного Суду України від 30.05.2012 у справі №6-59830вов10 між ЗАТ «Фармацевтична фірма «Дарниця» і ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_13 та іншими, пункт 4 зазначеного договору фактично визнано дійсним та встановлено допустимість використання у розрахунках грошових зобов`язань іноземної валюти або інших розрахункових величин. Рішенням Вищого спеціалізованого суду України від 11.07.2012 у справі №6-26110св12 за позовом ЗАТ «Фармацевтична фірма «Дарниця» до ОСОБА_14 , ОСОБА_15 встановлено, що належним виконанням зобов`язань за договорами купівлі-продажу квартир у АДРЕСА_5 є внесення покупцями квартир грошових коштів у національній валюті України у сумі, що станом на день сплати відповідає еквіваленту визначеної вартості квартир в умовних одиницях. Таким чином, належним виконанням зобов`язань за договором купівлі-продажу квартири слід вважати таку сплату в гривнях, яка розраховується виходячи з еквіваленту визначеної вартості квартир, зазначених у договорах в умовних одиницях, перерахованого у гривню за курсом долару США до гривні на день здійснення платежів. Предметом розгляду даної справи є аналогічний договір купівлі-продажу квартири у АДРЕСА_5 . Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Суд керуючись ч.3 ст.61 ЦПК України прийшов до висновку, про те, що обставини пов`язані з тлумаченням п. 4 договору купівлі-продажу та терміну «умовних одиницях» є встановленими і не підлягають доказуванню. Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 13.02.2013 у справі № 22-796-2658 встановлено, що зокрема: належним виконанням зобов`язань за даним договором купівлі-продажу слід вважати таку сплату суми у гривнях, яка розраховується, виходячи з еквіваленту вартості квартир, зазначених у договорах в умовних одиницях, перерахованого у гривню за курсом долару США до гривні на день здійснення платежів. Зазначеним рішенням Апеляційного суду міста Києва встановлено, що договором від 06.02.1997 між ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_16 та ПрАТ «Фармацевтична фірма «Дарниця» проведені виплати на загальну суму 9052 доларів США з урахуванням курсу долара США до гривні на день здійснення платежів, що заборгованість з оплати вартості квартири становить 12 878 доларів США. Зважаючи на те, що рішенням Апеляційного суду міста Києва від 13.02.2013 фактично встановлено заборгованість ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_16 перед ПрАТ «Фармацевтична фірма «Дарниця» за наведеним вище договором, тому такі обставини не підлягають доказуванню, суд прийшов до висновку, що належним виконанням зобов`язань ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_16 за договором куплі-продажу кв. АДРЕСА_2 , необхідно вважати таку сплату суми у гривнях, яка розраховується за офіційним курсом НБУ долара США до гривні станом на день подання позову або подання заяви про збільшення/змешення позовних вимог у подальшому тощо (т.1 а.с.97, т.2, а.с.5-9).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29.07.2015 заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 26.09.2014 та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 21.05.2015 було залишено без змін.

Звертаючись із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду, заявник, зазначив підставою те, що рішеннями судів апеляційної та касаційної інстанції, прийнятими після постановлення оскарженого рішення по аналогічних судових справах за позовами ПрАТ «Фармацевтична фірма «Дарниця» до власників інших квартир в будинку АДРЕСА_5 про стягнення сум по договорам купівлі - продажу квартир, були встановлені певні обставини, що стали підставою для прийняття рішення про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 423 ЦПК України підставами для перегляду рішення, ухвали суду чи судового наказу у зв`язку з нововиявленими обставинами, зокрема, є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би привести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні і що цей доказ є вирішальним.

Європейський суд з прав людини у справі «Христов проти України» (Khristov v. Ukraine, заява № 24465/04) рішення від 19 лютого 2009 року вказав, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (див. справу «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania) [GC], N 28342/95, п. 61, ECHR 1999-VII).

Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі. Сама лише ймовірність існування двох думок стосовно предмета спору не може бути підставою для нового розгляду справи. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини (див. справу «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), заява № 52854/99, п. 52, ECHR 2003-IX).

Отже, обставини, на які заявник посилається, як на підставу для перегляду рішення, а саме встановлені рішенням судів, які не мають преюдиціального значення для вирішення даної справи, оскільки відповідачі не були учасниками справи цих справ, не є нововиявленими. Зазначені рішення Апеляційного суду м. Києва та Постанова Верховного Суду України стосується інших договорів купівлі-продажу квартир в будинку АДРЕСА_1 , які належать іншим особам, а не відповідачам ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_6 .

Не може бути підставою для перегляду за нововиявленими обставинами і науковий висновок члена науково-консультативної ради при Верховному Суді України ОСОБА_17 , оскільки він є доктринальним тлумаченням норм цивільного законодавства України та УРСР, яким жодні обставини не встановлені.

Враховуючи зазначене, у задоволенні заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами слід відмовити.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 429 ЦПК України, за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд може: відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі.

Керуючись абз. 2 ч. 6 ст. 259, ст. ст. 423, 429 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_3 про перегляд рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами відмовити та залишити рішення Дарницького районного суду міста Києва у справі № 753/9655/14 від 26 вересня 2014 року за позовом Приватного акціонерного товариства «Фармацевтична фірма «Дарниця» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу в силі.

Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцяти днів її оголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга на ухвали суду подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

У відповідності до п.п. 15.5 п. 15 ч. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя: М.О. Заставенко

Повний текст ухвали складений 05.08.2019.