Справа № 473/3836/19
РІШЕННЯ

іменем України

"16" грудня 2019 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючої - судді Лузан Л.В., при секретарі судового засідання - Багрін І.А.,

за участю: позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - ОСОБА_2 ,

відповідача - ОСОБА_3 ,

представника відповідача - адвоката Берікул Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Вознесенську Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В:

в вересні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому зазначала, що в листопаді 2018 року сторони домовилися про майбутнє укладення договору купівлі - продажу житлового будинку АДРЕСА_1 .

На підтвердження такої домовленості позивач в якості авансу передала відповідачу кошти в розмірі 20 000 грн. 00 коп.

Проте договір купівлі - продажу не було укладено в передбаченому законом порядку та жодна з сторін не має на даний час такого наміру.

Разом з тим отримані в якості авансу кошти відповідач не бажає повертати.

В зв`язку з цим позивач просила стягнути з відповідача на свою користь вищевказані кошти, а також понесені нею судові витрати в розмірі 768 грн. 40 коп.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 , її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 , її представник у судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 не визнали, посилаючись на відсутність підстав для покладення на відповідача, як представника власника будинку за довіреністю, обов`язку щодо повернення отриманих нею коштів. Крім того, вказували на необґрунтованість заявлених ОСОБА_1 позовних вимог з огляду на посилання останньої на положення ст.1212 ЦК України, яка, враховуючи характер спірних правовідносин, застосуванню не підлягає.

Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Зокрема судом встановлено, що житловий будинок АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_4 , відповідно до договору купівлі продажу, посвідченого 12.07.2006 року приватним нотаріусом Вознесенського районного нотаріального округу Миколаївської області Воронкіним В.О.

Довіреністю, посвідченою 16.11.2018 року приватним нотаріусом Вознесенського міського нотаріального округу Миколаївської області Плющ С.В., ОСОБА_4 уповноважила ОСОБА_3 продати вищезазначений житловий будинок.

ОСОБА_1 в листопаді 2018 року, маючи намір придбати вказаний будинок, домовилась з ОСОБА_3 про його купівлю.

В рахунок купівлі - продажу житлового будинку АДРЕСА_1 , позивач ОСОБА_1 20.11.2018 року передала відповідачу ОСОБА_3 кошти в розмірі 20 000 грн. 00 коп., що підтверджується відповідною розпискою.

В подальшому договір купівлі-продажу будинку укладено не було.

Разом з тим, на вимогу позивача повернути сплачені нею кошти, відповідач не відреагувала та кошти не повернула.

При цьому, як встановлено з пояснень сторін, ОСОБА_3 вирішувалося питання щодо придбання вищевказаного житлового будинку у ОСОБА_4 , проте договір купівлі продажу на даний час у передбаченому порядку не оформлений. В зв`язку з чим, отримані в якості авансу кошти від ОСОБА_1 ОСОБА_3 витратила на власні потреби.

Вказані правовідносини регулюються нормами відповідної частини ст.570 ЦК України, при цьому передані кошти в залежності від обставин справи можуть підпадати під поняття «завдаток» або «аванс».

Зокрема, згідно ч. 1 ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання.

Відповідно до ч.ч.1-2ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, в тому числі з договорів та інших правочинів, зокрема договору купівлі-продажу.

Так, за договором купівлі продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Договір купівлі-продажу житлового будинку та іншого нерухомого майна укладається обов`язково в письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню (ст. 657 ЦК).

В разі недодержання цих вимог договір вважається нікчемним (ч. 1ст. 220 ЦК України).

Тобто, правовідносини при здійсненні оплатної передачі нерухомого майна його власником за грошові кошти іншій особі, а також відповідні наслідки цих правовідносин виникають лише після укладення в письмовій формі договору купівлі-продажу, його нотаріального посвідчення.

Тому й поняття «завдаток» та його наслідки виникають лише в тому випадку, якщо між особами було укладено договір відповідно до вимог чинного законодавства, але він не виконується з вини якоїсь із сторін або в разі, якщо сторонами укладено окремий договір про завдаток в тій же формі, в якій повинен укладатися основний договір.

У разі, коли сторони лише домовились укласти договір, але відповідно його не оформили та не уклали в належній формі окремий договір про завдаток, сплачені в рахунок виконання договору платежі, відповідно до ч. 2 ст. 570 ЦК України вважаються авансом і повертаються в тому розмірі, в якому вони надавались.

Таким чином, за встановлених у судовому засіданні обставин, отримані відповідачем в якості авансу кошти повинні бути повернуті позивачу в тому розмірі, в якому вони надавались.

При цьому, оскільки підставою позову є фактичні обставини, що наведені у заяві, то зазначення позивачем конкретної правової норми на обґрунтування позову не є визначальним при вирішенні судом питання про те, яким законом слід керуватися при вирішенні спору.

Суд, з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, застосовує норму права, яка регулює спірні правовідносини, що не свідчить про те, що суд вийшов за межі позовних вимог.

В силу ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача також підлягають стягненню понесені нею судові витрати в розмірі 768 грн. 40 коп. (судовий збір).

Керуючись ст.ст.12,13, 76-83, 141, 259, 263 266, 268, 272, 273 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення коштів задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 , яка зареєстрована: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , яка зареєстрована: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , кошти в розмірі 20 000 (двадцять тисяч) грн. 00 коп., судові витрати в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп., а всього 20 768 (двадцять тисяч сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 17.12.2019 року.

Суддя Л.В. Лузан