Справа № 663/2140/19
Провадження № 2-з/663/14/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2019 року Суддя Скадовського районного суду Херсонської області Шульга К. М., розглянувши заяву Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Скадовського районного суду Херсонської області перебуває цивільна справа за позовом Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області до ОСОБА_1 , треті особи на стороні позивача Тарасівська сільська рада Скадовського району Херсонської області, державний інспектор у сфері Державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України на території Херсонської області Управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області Крапівницька Лариса Іванівна, про стягнення шкоди, заподіяної внаслідок самовільного заняття земельної ділянки.

Разом з позовом до суду подано заяву про забезпечення позову, яка мотивована тим, що особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права, а оскільки відповідач станом на день подання позову добровільно не відшкодував шкоду, завдану самовільним зайняттям земельної ділянки у розмірі 854208,97 грн. відповідно до розрахунку, його поведінка розцінюється позивачем як ухилення від добровільного належного виконання своїх зобов`язань, що порушує економічні інтереси місцевої громади і держави в цілому. Просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти та майно, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу ОСОБА_1 , і знаходиться у нього чи у інших осіб в розмірі, що відповідає розміру позовних вимог 854208,97 грн., що є у власності та на рахунках відповідача.

Суд розглядає заяву про забезпечення позову без повідомлення учасників справи, що узгоджується з положеннями ч.1 ст.153 ЦПК України.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України.

Вирішуючи питання за заявою про вжиття заходів забезпечення позову, суд виходить з наступного.

Забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Точне і неухильне додержання норм цивільно-процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

У відповідності до вимог ч.1 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

На підставі п.1 ч.1 ст.150 ЦПК України, позов забезпечується шляхом накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Вимоги до заяви про забезпечення позову визначені у ст.151 ЦПК України.

Згідно з положеннями ч.1 ст.151 ЦПК України, заява про забезпечення позову, яка подається в письмовій формі і підписується заявником, повинна містити, зокрема, інші відомості, потрібні для забезпечення позову (п.7 ч.1 ст.151 ЦПК України).

Відповідно до роз`яснень, викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову, оскільки існує ризик спричинення їм збитків у разі, якщо сам позов або пов`язані з матеріально-правовими обмеженнями заходи з його забезпечення виявляться необґрунтованими.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Крім того, достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду. При цьому, саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування, не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Встановлено, що позивачем здійснено розрахунок шкоди, завданої самовільним зайняттям земельної ділянки ОСОБА_1 , що відповідає розміру заявлено позовної вимоги. Разом з тим, вимоги позову не є безспірними і потребують доведенню в судовому засіданні. Тому саме лише звернення до суду з позовом не є безумовною підставою для вжиття заходів забезпечення позову, а несплата відповідачем добровільно у позасудовому порядку заявлених сум не може розцінюватися як його ухилення від виконання зобов`язань.

В матеріалах, наданих суду, заявник просить накласти арешт на майно та грошові кошти відповідача, при цьому не вказуючи, яке саме майно на його думку підлягає арешту, установи, в яких розміщені грошові кошти відповідача, та взагалі нічим не підтверджує наявність таких коштів, що позбавляє суд можливості не лише оцінити співрозмірність вартості майна з ціною позову, а й робить неможливим виконання такої ухвали суду.

Крім того, суд враховує, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Крім того відповідно до вимог ст.151 ЦПК України відсутні пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення,

Аналізуючи вищевикладені обставини, приймаючи до уваги норми процесуального законодавства, виходячи з оцінки доводів наданих заявником щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності і обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову, забезпечення збалансованості інтересів сторін, наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовних вимог, суд приходить до висновку, що заява позивача про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.149-159 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні заяви Головного управління Держгекадастру у Херсонській області про забезпечення позову.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя К. М. Шульга