Провадження № 4-с/761/68/2019
У Х В А Л А

25 січня 2019 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Піхур О.В.

за участю :

секретаря судового засідання - Орел П.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені Шевченківського районного суду м. Києва цивільну справу за скаргою ОСОБА_1, заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», головний державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Лозова Анастасія Ігорівна на дії державного виконавця, -

в с т а н о в и в:

У грудні 2018 року заявник ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва зі скаргою на дії державного виконавця.

Вимоги скарги заявник обґрунтовує тим, що 27 листопада 2018 року Головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції у м. Києві Лозовою Анастасією Ігорівною було винесено постанову про поновлення вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа №761 /26965/14-ц від 04.06.2015 року № 48960090. Ухвалою Верховного суду України від 03.07.2017 року відкрито провадження у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки. Витребувано матеріали зазначеної цивільної справи з Шевченківського районного суду м. Києва. Зупинено виконання рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 6 березня 2015 року. 14.07.2017 року була винесена постанова про зупинення вчинення виконавчих дій у цьому ж виконавчому провадженні. Постановою ВСУ від 25.04.2018 року у справі № 761/26965/14-ц у задоволенні заяви ОСОБА_3 відмовлено. Зазначає, що поновлення виконавчого провадження було незаконним, так як обставини, що стали підставою для зупинення виконавчих дій усунуто не було, так як питання про поновлення виконання рішення суду - у встановленому порядку Верховним судом вирішено не було. Крім того, пояснює, що оскаржувана постанова порушує права боржника на законність виконавчого провадження, що є одним з його фундаментальних принципів, визначених у ст.2 ЗУ «Про виконавче провадження», а також може призвести до порушення його права власності на майно, яке може бути незаконно реалізована. Вважає, що існують достатні підстави для зупинення стягнення за виконавчим документом у даному виконавчому провадженні на час розгляду даної скарги.

З огляду на викладене заявник просить визнати неправомірною та скасувати постанову від 23.11.2018 року у виконавчому провадженні № 48960090 Головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції у м. Києві Лозової Анастасії Ігорівни, якою було поновлено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №761/26965/14-ц від 04.06.2015 щодо ОСОБА_1; на час розгляду скарги зупинити стягнення на підставі виконавчого листа №761/26965/14-ц від 04.06.2015 у виконавчому провадженні № 48960090.

У судове засідання заявник, заінтересовані особи не з'явилися, про день та час розгляду справи повідомлені судом належним чином.

Суд, повно та всебічно дослідивши надані сторонами докази, матеріали справи, вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 06.03.2015 року у цивільній справі №761/26965/14-ц провадження №2/761/660/2015 позов Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки - задоволено. Вирішено у рахунок погашення заборгованості ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) за Договором кредиту № 380/305/07-Ж від 30.03.2007р., яка станом на 01.09.2014р. становить 328 295,84 долари США (еквівалент у гривні - 4 305 308,46 грн.), що складається з: - суми заборгованості за кредитом - 186 050,79 доларів США (еквівалент у гривні - 2 439 890,90 грн.); - суми заборгованості за відсотками - 115 784,94 долари США (еквівалент у гривні - 1 518 416,64 грн.); - пені за несвоєчасне повернення кредиту - 9 727,74 долари США (еквівалент у гривні - 127 570,66 грн.); - пені за несвоєчасне повернення відсотків - 16 732,38 долари США (еквівалент у гривні - 219 430,25 грн.) (а.с.8-15), та заборгованості ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) за договором кредиту № 380/306/07-Ж від 30.03.2007р., яка станом на 01.09.2014р. становить 286 995,23 долари США (еквівалент у гривні - 3 763 687,56 грн.), що складається з: - суми заборгованості за кредитом - 185 582,81 доларів США (еквівалент у гривні - 2 433 753,76 грн.); - суми заборгованості за відсотками - 100 055,07 долари США (еквівалент у гривні - 1 312 133,36 грн.); - пені за несвоєчасне повернення кредиту - 455,42 долари США (еквівалент у гривні - 5 972,38 грн.); - пені за несвоєчасне повернення відсотків - 901,93 долари США (еквівалент у гривні - 11 828,07 грн.), звернути стягнення на предмет іпотеки: нежилі приміщення (в літері «А») загальною площею 107,80 кв.м., в тому числі №№ 1,2,3,4 площею 72,00 кв.м., місце спільного користування площею 35,80 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, включаючи всі чинні поліпшення, переобладнання та реконструкції, яке належить на праві приватної власності в рівних частинах ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2) та ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на підставі Договору купівлі-продажу нежилих приміщень, посвідченого 30 березня 2007 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчуком С.П. та зареєстрованого в реєстрі за № 1126д та зареєстрованого Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна 24.04.2007 року в реєстровій книзі № 5017-266 за реєстровим № 5042П, шляхом реалізації предмета іпотеки з прилюдних торгів згідно Закону України «Про виконавче провадження» встановивши початкову ціну продажу на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна. Стягнути на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк (п/р 0002 в ПАТ «Укрсоцбанк», МФО 300023, , місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Ковпака, 29) сплачений ним при зверненні до суду судовий збір, в рівних частинах з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) та ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2) по 1 827,00 грн. з кожного.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 19.05.2015 року рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 06.03.2015 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18.05.2016 року рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 06.03.2015 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 19.05.2015 року залишено без змін.

Ухвалою Верховного суду України від 03.07.2017 року відкрито провадження у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки. Витребувано матеріали зазначеної цивільної справи з Шевченківського районного суду м. Києва. Зупинено виконання рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 6 березня 2015 року.

14.07.2017 року була винесена постанова про зупинення вчинення виконавчих дій у цьому ж виконавчому провадженні.

Постановою ВСУ від 25.04.2018 року у справі № 761/26965/14-ц у задоволенні заяви ОСОБА_3 відмовлено.

27 листопада 2018 року Головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції у м. Києві Лозовою Анастасією Ігорівною було винесено постанову про поновлення вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа №761 /26965/14-ц від 04.06.2015 року № 48960090.

Заявник зазначає, що поновлення виконавчого провадження було незаконним, так як обставини, що стали підставою для зупинення виконавчих дій усунуто не було, так як питання про поновлення виконання рішення суду - у встановленому порядку Верховним судом вирішено не було. Крім того, пояснює, що оскаржувана постанова порушує права боржника на законність виконавчого провадження, що є одним з його фундаментальних принципів, визначених у ст.2 ЗУ «Про виконавче провадження», а також може призвести до порушення його права власності на майно, яке може бути незаконно реалізована. Вважає, що існують достатні підстави для зупинення стягнення за виконавчим документом у даному виконавчому провадженні на час розгляду даної скарги.

Відповідно до частини п'ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Згідно ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження", передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ст.ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами (ч.1 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження»).

При аналізі зазначених норм чинного законодавства України вбачається, що належне виконання державним виконавцем покладених на нього обов'язків гарантує, зокрема непорушність майнових прав як стягувача так і боржника.

Відповідно ч. ст. 436 ЦПК України передбачено право суду касаційної інстанції за заявою учасника справи або за своєю ініціативою зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію до закінчення його перегляду в касаційному порядку.

Також, підстави зупинення вчинення виконавчих дій регламентовані ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження». Вказаною нормою визначений виключний перелік підстав зупинення вчинення виконавчих дії, які вчиняються державним виконавцем шляхом винесення відповідної постанови.

Тобто, законодавством чітко визначені обставини, які можуть бути підставою для зупинення виконавчого провадження, та порядок вирішення питання про зупинення виконавчого провадження, а саме зупинення виконавчого провадження вирішується судами апеляційної та касаційної інстанції та безпосередньо державним виконавцем, на примусовому виконанні якого знаходиться виконавче провадження.

Таким чином, чинні норми ЦПК України не передбачають права суду першої інстанції, який ухвалив рішення, зупиняти виконавче провадження (дії рішення) під час його виконання.

За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що вимога заявника про зупинення виконавчого провадження за виконавчим листом, виданого на підставі рішення суду задоволенню не підлягає.

Відповідно ст. 436 ЦПК України суд касаційної інстанції за заявою учасника справи або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку. Про зупинення виконання або зупинення дії судового рішення постановляється ухвала. Суд касаційної інстанції у постанові за результатами перегляду оскаржуваного судового рішення вирішує питання про поновлення його виконання (дії).

Отже, враховуючи зазначене, державний виконавець, керуючись п.2 ч.1 ст. 34 Закону, зупиняє вчинення виконавчих дій лише у випадках надходження ухвали суду про зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.

Виконавець не пізніше наступного робочого дня, коли йому стало відомо про обставини, зазначені в частині першій цієї статті, а з підстави, передбаченої пунктом 9 частини першої цієї статті, - у день надіслання виконавчого документа до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, зупиняє вчинення виконавчих дій, про що виносить відповідну постанову (ч.2 ст. 34 Закону)

Як вбачається з матеріалів справи, постановою ВСУ від 25.04.2018 року у справі № 761/26965/14-ц у задоволенні заяви ОСОБА_3 відмовлено.

Відповідно ч. 5 ст. 35 ЗУ «Про виконавче провадження» після усунення обставин, що стали підставою для зупинення вчинення виконавчих дій, виконавець не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли йому стало про це відомо, зобов'язаний продовжити примусове виконання рішення у порядку, встановленому цим Законом, про що виносить відповідну постанову.

27 листопада 2018 року Головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції у м. Києві Лозовою Анастасією Ігорівною було винесено постанову про поновлення вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа №761 /26965/14-ц від 04.06.2015 року № 48960090.

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. (ст. 447 ЦПК України).

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника) (ч.2 ст. 451 ЦПК України).

Даючи юридичну оцінку зібраним по справі доказам, суд приходить до висновку, що порушень прав заявника не відбулося та в судовому засіданні допустимими доказами не доведено, тому відсутні підстави для визнання неправомірними дій державного виконавця під час винесення постанови про поновлення виконавчого провадження, оскільки, викладені в скарзі доводи спростовуються матеріалами справи, з яких вбачається, що державним виконавцем виконано положення Закону України «Про виконавче провадження», підстави для задоволення скарги ОСОБА_1 відсутні, а тому скарга є необґрунтованою і не підлягає задоволенню.

На підставі вище викладеного, керуючись ЗУ «Про виконавче провадження»; ст.ст. 4, 76, 77, 81, 258 - 260, 268, 273, 447-453 ЦПК України, суд,

у х в а л и в :

В задоволенні вимог скарги ОСОБА_1, заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», головний державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Лозова Анастасія Ігорівна на дії державного виконавця - відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017 року) : до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу, а саме, відповідно до ч.1 ст. 296 ЦПК України : апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Дата складення повного тексту ухвали 25.01.2019 року.

Суддя