Постанова

Іменем України

16 січня 2019 року

м. Київ

справа № 404/7011/16-ц

провадження № 61-35540св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Стрільчука В. А.,

суддів: Карпенко С. О., Кузнєцова В. О. (суддя-доповідач), Луспеника Д. Д., Погрібного С. О.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_3,

відповідач - Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Хрещатик»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 31 травня 2017 року у складі головуючого-судді Бершадської О. В. та ухвалу Апеляційного суду Кіровоградської області від 08 серпня 2017 року у складі суддів: Письменного О. А., Єгорової С. М., Дуковського О. Л.,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» (далі - ПАТ «КБ «Хрещатик») про визнання неправомірними та скасування постанов банку про включення до переліку пов'язаних із банком осіб.

Позовна заява мотивована тим, що вона з 07 листопада 2014 року займала посаду заступника начальника відділу розвитку бізнесу Кіровоградського відділення ПАТ «КБ «Хрещатик», наказом голови правління ПАТ «КБ «Хрещатик» № 2135 від 16 грудня 2014 року на неї покладено тимчасове виконання обов'язків керуючого Автомобільним відділенням ПАТ «КБ «Хрещатик» (за сумісництвом).

15 січня 2016 року уклала із ПАТ «КБ «Хрещатик» договір банківського вкладу № 292D-653145 «Живи сонячно» в розмірі 4 000 доларів США із щомісячною сплатою процентів в розмірі 1,3%.

У квітні 2016 року випадково дізналася, що у період з 28 травня 2015 року до 09 березня 2016 року постановами правління ПАТ «КБ «Хрещатик» були складені та затверджені переліки пов'язаних з банком осіб, до яких її було включено, як виконуючого обов'язки керуючого Автомобільним відділенням ПА «КБ «Хрещатик», проте вказане відділення банку не є відокремленим підрозділом банку, а тому виходячи з положень статті 42 Закону України «Про банки і банківську діяльність», вона не є керівником банку, а тому не може бути включеною до переліку пов'язаних з банком осіб.

Посилаючись на те, що включення до переліку пов'язаних з банком осіб суттєво вплинуло на обсяг її прав у зв'язку із наявністю певних обмежень, а саме: неможливістю отримання відшкодування розміщених у ПАТ «КБ «Хрещатик» особистих заощаджень згідно із Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» на загальних умовах, ОСОБА_3 просила визнати неправомірними та скасувати постанови правління ПАТ «КБ «Хрещатик» № 1087 від 28 травня 2015 року «Про затвердження переліку пов'язаних із банком осіб станом на 01 травня 2015 року», № 1170 від 09 червня 2015 року «Про затвердження переліку пов'язаних із банком осіб станом на 01 червня 2015 року», № 1468 від 09 липня 2015 року «Про затвердження переліку пов'язаних із банком осіб станом на 01 липня 2015 року», № 1639 від 28 липня 2015 року «Про затвердження переліку пов'язаних із банком осіб станом на 01 квітня 2015 року та станом на 01 липня 2015 року», № 1776 від 07 серпня 2015 року «Про затвердження переліку пов'язаних із банком осіб станом на 01 серпня 2015 року», № 1980 від 09 вересня 2015 року «Про затвердження переліку пов'язаних із банком осіб станом на 01 вересня 2015 року», № 2231 від 07 жовтня 2015 року «Про затвердження переліку пов'язаних із банком осіб станом на 01 жовтня 2015 року», № 2457 від 06 листопада 2015 року «Про затвердження переліку пов'язаних із банком осіб станом на 01 листопада 2015 року», № 2663 від 07 грудня 2015 року «Про затвердження переліку пов'язаних із банком осіб станом на 01 грудня 2015 року», № 7 від 11 січня 2016 року «Про затвердження переліку пов'язаних із банком осіб станом на 01 січня 2016 року», № 156 від 08 лютого 2016 року «Про затвердження переліку пов'язаних із банком осіб станом на 08 лютого 2016 року», № 374 від 09 березня 2016 року «Про затвердження переліку пов'язаних із банком осіб станом на 01 березня 2016 року» з додатками, в частині включення її, як виконуючого обов'язки керуючого Автомобільним відділенням ПАТ «КБ «Хрещатик» до переліку пов'язаних із банком осіб.

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 31 травня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що Автомобільне відділення ПАТ «КБ «Хрещатик» відкрито постановою правління банку від 12 листопада 2009 року і є відокремленим підрозділом банку, а тому ОСОБА_3, як виконуюча обов'язки керівника цього відділення відповідно до статті 52 Закону України «Про банки і банківську діяльність» є пов'язаною з цим банком особою.

Ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 08 серпня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилено, рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 31 травня 2017 року залишено без змін.

Залишаючи рішення суду першої інстанції без змін, суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції, який всебічно та повно з'ясував дійсні обставини справи, перевірив доводи та заперечення сторін, дослідив надані сторонами докази та ухвалив законне і обґрунтоване рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

У касаційній скарзі, поданій у вересні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, ОСОБА_3, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалені у справі судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Касаційна скарга мотивована тим, що відповідачем з порушенням норм закону віднесено Автомобільне відділення ПАТ «КБ «Хрещатик» до відокремленого підрозділу банку, унаслідок чого, з порушенням встановленого порядку її віднесено до переліку пов'язаних з банком осіб.

Ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05 вересня 2017 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі.

20 жовтня 2017 року ПАКТ «КБ «Хрещатик» подало заперечення на касаційну скаргу ОСОБА_3, у якому зазначило про відсутність будь-яких підстав для задоволення скарги, оскільки позивач правомірно та відповідно до вимог чинного законодавства, а саме статті 52 Закону України «Про банки і банківську діяльність», Положення про визначення пов'язаних з банком осіб, затвердженого Постановою Правління Національного банку України № 315 від 12 травня 2015 року, Положення ПАТ «КБ «Хрещатик» про визначення пов'язаних з банком осіб та здійснення операцій з ними, затвердженого постановою Спостережної Ради банку № 36 від 30 липня 2015 року, була включена до пов'язаних з банком осіб.

Статтею 388 ЦПК України, в редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України), визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Справу № 404/7011/16-ц за позовом ОСОБА_3 до ПАТ «КБ «Хрещатик» про визнання неправомірними та скасування постанов банку про включення до переліку пов'язаних із банком осіб 23 червня 2018 року передано до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 29 грудня 2018 року вищевказану справу призначено до судового розгляду.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (частина перша статті 263 ЦПК України).

Частиною першою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справив касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої та апеляційної інстанцій скасуванню, а провадження у справі закриттю.

Суди встановили, що наказом голови правління ПАТ «КБ «Хрещатик» № 921-к від 05 листопада 2014 року ОСОБА_3, заступника начальника відділу обслуговування, бухгалтерського обліку та звітності Кіровоградського відділення ПАТ «КБ «Хрещатик», переведено, за її згодою, з 07 листопада 2014 року на посаду заступника начальника відділу розвитку бізнесу вказаного відділення, з якої звільнено на підставі наказу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «КБ «Хрещатик» №711-к від 11 липня 2016 року з 29 липня 2016 року за скороченням штату.

Згідно наказу голови правління ПАТ «КБ «Хрещатик» № 2135 від 16 грудня 2014 року ОСОБА_3 тимчасово призначено на посаду виконуючого обов'язки керуючого Автомобільним відділенням ПАТ «КБ «Хрещатик». 14 березня 2016 року її було звільнено у зв'язку з припиненням діяльності вказаного відділення на підставі постанови правління ПАТ «КБ «Хрещатик» № 200 від 15 лютого 2016 року.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 05 квітня 2016 року № 234 «Про віднесення ПАТ «КБ «Хрещатик» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією фонду гарантування вкладів фізичних осіб 05 квітня 2016 року прийнято рішення № 463 про запровадження з 05 квітня 2016 року тимчасової адміністрації у ПАТ «КБ «Хрещатик».

Відповідно до рішення Правління Національного банку України від 02 червня 2016 року № 46-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «КБ «Хрещатик» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 03 червня 2016 року № 913 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «КБ «Хрещатик» та делегування повноважень ліквідатора банку».

На підставі цього рішення розпочато процедуру ліквідації ПАТ «КБ «Хрещатик» з 06 червня 2016 року до 07 червня 2018 року включно, призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ «КБ «Хрещатик».

Відповідно до пункту 4 частини четвертої статті 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд не відшкодовує кошти: розміщені на вклад у банку особою, яка є пов'язаною з банком особою або була такою особою протягом року до дня прийняття НБУ рішення про віднесення такого банку до категорії неплатоспроможних (у разі прийняття НБУ рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність», - протягом року до дня прийняття такого рішення).

Як вбачається зі змісту позовної заяви ОСОБА_3 просила визнати неправомірними та скасувати постанови правління ПАТ «КБ «Хрещатик» про включення до переліку пов'язаних із банком осіб.

Стаття 124 Конституції України закріплює, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Це означає, що право особи на звернення до суду не може бути обмеженим. Тобто, юрисдикція виникає там, де є спір про право. Предметом юрисдикції є суспільні відносини, які виникають у зв'язку з вирішенням спору. Поняття юрисдикції безпосередньо пов'язано з процесуальним законодавством.

Відповідно до частин першої, третьої статті 15 ЦПК України 2004 року суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Згідно із частиною другою статті 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Зі змісту пункту 7 частини першої статті 3 КАС України вбачається, що суб'єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до частини другої статті 4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктами владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Наведені норми узгоджуються з положеннями статей 2, 4 та 19 КАС України, якими визначено завдання та основні засади адміністративного судочинства, зміст публічно-правового спору та справи, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Водночас, визначальними ознаками приватноправових відносин є юридична рівність та майнова самостійність їх учасників, наявність майнового чи немайнового особистого інтересу суб'єкта. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням приватного права певного суб'єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин.

Відповідно до статті 52 Закону України «Про банки і банківську діяльність» для цілей цього Закону пов'язаними з банком особами є: контролери банку; особи, які мають істотну участь у банку, та особи, через яких ці особи здійснюють опосередковане володіння істотною участю у банку; керівники банку, керівник служби внутрішнього аудиту, керівники та члени комітетів банку; споріднені та афілійовані особи банку, у тому числі учасники банківської групи; особи, які мають істотну участь у споріднених та афілійованих особах банку; керівники юридичних осіб та керівники банків, які є спорідненими та афілійованими особами банку, керівник служби внутрішнього аудиту, керівники та члени комітетів цих осіб; асоційовані особи фізичних осіб, зазначених у пунктах 1-6 цієї частини: юридичні особи, в яких фізичні особи, зазначені в цій частині, є керівниками або власниками істотної участі; будь-яка особа, через яку проводиться операція в інтересах осіб, зазначених у цій частині, та на яку здійснюють вплив під час проведення такої операції особи, зазначені в цій частині, через трудові, цивільні та інші відносини.

Згідно із статтею 42 Закону України «Про банки і банківську діяльність» керівниками банку є голова, його заступники та члени ради банку, голова, його заступники та члени правління банку, головний бухгалтер, його заступники, керівники відокремлених підрозділів банку.

Статтею 23 Закону України «Про банки і банківську діяльність», визначено, що банк має право відкривати відокремлені підрозділи (філії, відділення, представництва тощо) на території України у разі його відповідності вимогам щодо відкриття відокремлених підрозділів, встановленим нормативно-правовими актами НБУ.

Реєстрація відділень банку здійснюється в порядку, визначеному Законом України «Про банки і банківську діяльність» і Положенням про порядок реєстрації та ліцензування банків, відкриття відокремлених підрозділів, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 08 вересня 2011 року № 306. У яких зазначено, що дані про відділення вносяться до Державного реєстру банків і не підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Отже, предметом оскарження відповідно до статті 52 Закону України «Про банки і банківську діяльність» є дії чи бездіяльність службових осіб, якщо вони обмежують чи порушують права, свободи чи законні інтереси особи, а тому правовідносини, у яких виник спір, є публічно-правовими і належать до юрисдикції адміністративних судів.

Однак суди не врахували зазначені норми процесуального права та дійшли помилкового висновку про те, що спір про визнання неправомірними та скасування постанов Правління ПАТ «КБ «Хрещатик» про включення до переліку пов'язаних із банком осіб, підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За правилами частини другої статті 414 ЦПК України порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19-22 цього Кодексу, є обов'язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів касаційної скарги.

За таких обставин, судові рішення про визнання неправомірними та скасування постанов правління ПАТ «КБ «Хрещатик» про включення до переліку пов'язаних із банком осіб, не відповідають вимогам статті 213 ЦПК України 2004 року та ухвалені з порушенням норм процесуального права, що в силу пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України є підставою для їх скасування із закриттям провадження у справі.

Керуючись статями 255, 400, 409, 410, 416, 418, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддівПершої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргуОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 31 травня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Кіровоградської області від 08 серпня 2017 року скасувати, провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» про визнання неправомірними та скасування постанов банку про включення до переліку пов'язаних із банком осіб, закрити.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. А. Стрільчук
Судді:С. О. Карпенко
В. О. Кузнєцов
Д. Д. Луспеник
С. О. Погрібний