ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2019 року

м. Київ

справа № 583/794/17

провадження № 61-33453 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Журавель В. І., Русинчука М. М.,

учасники справи:

позивачі - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

відповідач - ОСОБА_3 ,

треті особи ОСОБА_2 , орган опіки і піклування Охтирської районної державної адміністрації Сумської області,

законний представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 ,

розглянувши в попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 25 липня 2017 року в складі судді Ковальової О. І. та на ухвалу апеляційного суду Сумської області від 05 жовтня 2017 року в складі колегії суддів Хвостика С. Г., Кононенко О. Ю., Криворотенка В. І.,

ВСТАНОВИВ :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2017 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_3 , законним представником якого є ОСОБА_4 , третя особа ОСОБА_2 та просив установити факт відсутності станом на день смерті ОСОБА_5 складених ним заповітів, а також визнати за позивачем право на спадкування за законом після батька ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вимоги мотивував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_5 .

Позивач, ОСОБА_3 і ОСОБА_2 є дітьми спадкодавця та спадкоємцями першої черги за законом.

29 листопада 2013 року позивач звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини за законом і на цю дату в Спадковому реєстрі були відсутні відомості про заповіти ОСОБА_5 .

Однак 09 квітня 2014 року нотаріус надіслав позивачеві лист, у якому повідомив, що до нього звернулася ОСОБА_4 в інтересах малолітнього ОСОБА_3 із заявою про прийняття спадщини за заповітом, посвідченим Староіванівською сільською радою Охтирського району 17 лютого 2012 року за реєстровим номером № 01, у якому батько заповів все майно малолітньому ОСОБА_3 .

Позивач уважав, що заповіт унесений до Спадкового реєстру лише після смерті спадкодавця та є недійсним, а тому просив установити факт відсутності на дату смерті спадкодавця його заповітів. Указував, що оскільки заповіт зареєстрований після смерті заповідача, то він не є вчиненим.

ОСОБА_1 зазначав, що на момент смерті батька заповітів не було, а тому з 25 жовтня 2013 року, тобто після смерті батька, він отримав право на спадкування за законом як спадкоємець першої черги.

17 травня 2017 року ОСОБА_2 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_3 , законним представником якого є ОСОБА_4 , і просила визнати за нею право спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_5 .

В обґрунтування своїх вимог посилалася на ті ж обставини, що й ОСОБА_1 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанцїі

Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 25 липня 2017 року в задоволенні позовів відмовлено.

Суд першої інстанції виходив із того, що обраний позивачем спосіб захисту не відповідає порушеному праву та є передчасним, оскільки існує заповіт, який нечинним не визнавався, що є перешкодою для спадкування за законом, яка в даному випадку може бути усунута лише шляхом визнання заповіту недійсним або відмови від прийняття спадщини спадкоємцем за заповітом.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Ухвалою апеляційного суду Сумської області від 05 жовтня 2017 року апеляційну скаргу позивача залишено без задоволення, рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 25 липня 2017 року - без змін.

Апеляційний суд виходив із того, що суд першої інстанції повно та всебічно з`ясував обставини справи та на підставі належних доказів дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовів, а доводи апеляційної скарги правильності висновків суду не спростовують.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

У жовтні 2017 року ОСОБА_1 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на вказані судові рішення.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 листопада 2017 року відкрито касаційне провадження в даній справі.

На виконання вимог підпункту 4 пункту 1 розділу XIIIЦПК України в редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» дана справа передана до Верховного Суду.

Статтею 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) визначено, що судом касаційної інстанції в цивільних справах є Верховний Суд.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

У касаційній скарзі позивач, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати й прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

Указує, що заповіт був зареєстрований після смерті спадкодавця, а тому спадкування майна має відбуватися за законом.

Аналіз касаційної скарги дає підстави для висновку, що судові рішення оскаржуються в частині позовних вимог ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, та визнання права на спадкування за законом, а тому в частині позовних вимог ОСОБА_2 . Верховним Судом не переглядаються.

Заперечення на касаційну скаргу

Заперечення на дану касаційну скаргу до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від інших учасників справи не надходило.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 є дітьми спадкодавця та спадкоємцями першої черги за законом. Інші спадкоємці відсутні.

ОСОБА_3 проживав і був прописаний із батьком на момент його смерті.

ОСОБА_1 і ОСОБА_2 зареєстровані та проживають окремо від спадкодавця.

29 листопада 2013 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до приватного нотаріуса Охтирського районного нотаріального округу Зіньковського І. М. із заявами про прийняття спадщини.

Станом на 29 листопада 2013 року в Спадковому реєстрі відсутня інформація про заповіти, спадкові договори, а також спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_5

09 грудня 2013 року до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за заповітом від 17 лютого 2012 року в інтересах малолітнього ОСОБА_3 звернулась його мати ОСОБА_4 .

Відповідно до заповіту ОСОБА_5 , складеного 17 лютого 2012 року та посвідченого секретарем Староіваніської сільської ради Охтирського району Сумської області, на випадок смерті все належне майно ОСОБА_5 заповів ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Указаний заповіт зареєстрований в Спадковому реєстрі 04 грудня 2013 року.

На час розгляду справи заповіт у встановленому законом порядку нікчемним не визнаний і є чинним.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судові рішення в оскаржуваній частині відповідають зазначеним вимогам закону.

Відповідно до статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Існування заповіту, який є чинним і зареєстрований у Спадковому реєстрі та яким охоплене все спадкове майно, є перешкодою для спадкування за законом, яка у даному випадку може бути усунута лише шляхом визнання заповіту недійсним та неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцем за заповітом.

Відповідно до частини другої статті 2 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Оскільки положення Конституції України та Конвенції мають вищу юридичну силу (статті 8, 9 Конституції України), а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб відповідно до викладеної у позові вимоги, який не суперечить закону.

Такий висновок викладений у постанові Об`єднаної Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року в справі № 529/613/17-ц.

Правильним є висновок судів першої та апеляційної інстанцій, що спірні правовідносини у даній справі виникли стосовно прийняття ОСОБА_1 спадщини за законом, який не може реалізувати свої права щодо спадкового майна, оскільки все своє майно спадкодавець заповів ОСОБА_3 згідно з заповітом, який зареєстрований у Спадковому реєстрі та є чинним на час розгляду даної справи.

Суди дійшли обґрунтованого висновку, що обраний позивачем спосіб захисту, а саме встановлення факту відсутності заповітів на день смерті спадкодавця, не відповідає змісту порушеного права, а саме права на спадкування за законом, та не відновлює його.

Установивши, що заповіт є чинним, а ОСОБА_1 в обґрунтування своїх вимог посилається на те, що нотаріальні дії з реєстрації заповіту після смерті заповідача вчинені з порушенням законодавства, суди зробили правильний висновок, що обраний позивачем спосіб судового захисту шляхом визнання права на спадкування за законом не є ефективним і не відповідає змісту порушеного права.

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки встановлених судами обставин і незгоди з оскаржуваними судовими рішеннями, що відповідно до положень статті 400 ЦПК України знаходиться за межами повноважень касаційного суду.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE , № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

У контексті вказаної практики Верховний Суд уважає наведене обґрунтування цієї постанови достатнім.

Ураховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про наявність передбачених частиною третьою статті 401 ЦПК Українипідстав для залишення касаційної скарги без задоволення, а судових рішень в оскаржуваній частині - без змін.

Керуючись статтями 389, 400, 401 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 25 липня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Сумської області від 05 жовтня 2017 року в частині позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи ОСОБА_2 , орган опіки і піклування Охтирської районної державної адміністрації Сумської області про встановлення факту, що має юридичне значення, та визнання права на спадкування за законом залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді Н. О. Антоненко

В. І. Журавель

М. М. Русинчук