Справа № 603/882/18
Провадження №2/603/94/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" січня 2019 р. м. Монастириська

Монастириський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Гудкової Ю. Г. ,

секретар судового засідання Сандалюк О.В.,

розглянувши у підготовчому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Монастириського району Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майно,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 сільської ради Монастириського району Тернопільської області (далі ОСОБА_2 сільська рада) про визнання права власності на спадкове майно, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що 18.05.2015 року помер його батько ОСОБА_3, після смерті якого відкрилася спадщина на частину житлового будинку з надвірними будівлями, що відноситься до суспільної групи колгоспний двір, розташованого по вул. Набережна, 3 в с. Вістря Монастириського району Тернопільської області, земельну ділянку площею 0,0912 га, кадастровий номер :02:001:0371, земельну ділянку площею 0,5019 га, кадастровий номер :01:001:0380, призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території ОСОБА_2 сільської ради, згідно державного акта на право приватної власності на землю серії Р1 №642222, яку прийняла дружина померлого ОСОБА_4 7.07.2015 року померла мати позивача ОСОБА_4, після смерті якої відкрилась спадщина на вказане майно та на земельну ділянку площею 0,0912 га, кадастровий номер :02:001:0370, земельну ділянку площею 0,7952 га, кадастровий номер :01:001:0136, призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території ОСОБА_2 сільської ради, згідно державного акта на право приватної власності на землю серії Р1 №642460. Дане спадкове майно ОСОБА_4 заповіла позивачу, який спадщину прийняв, оскільки на час відкриття спадщини проживав разом із спадкодавцем.Однак позивач не може отримати у нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину, оскільки спадкуванню підлягає майно, яке відноситься до суспільної групи колгоспний двір, та відсутні правовстановлюючі документи на майно, що підлягає спадкуванню, тому просить визнати за ним право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, розташований по вул. Набережна, 3 в с. Вістря Монастириського району Тернопільської області, до якого входить: одноповерховий житловий будинок загальною площею 85,6 кв.м, житловою 53,5 кв.м під літерою «А», літня кухня «Б», сарай «В», курник «Г», ворота, хв. №1, огорожа №2, огорожа №3, криниця «К», вищевказані земельні ділянки.

Позивач ОСОБА_1, представник позивача ОСОБА_5 у судове засідання не з`явилися, у поданому позові позивач просить розглянути справи без їхньої участі.

Відповідач ОСОБА_2 сільська рада не забезпечили в судове засідання явку представника, у поданому відзиві на позов просять розглядати справу у їхній відсутності, позов визнали повністю.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні підготовчого судового засідання відповідно до ч. 3 ст.200 ЦПК України, в порядку, встановленому ст.206 ЦПК України.

Судом встановлені такі обставини.

Згідно свідоцтва про народження серії І-ИД №071783 від 18.04.2008 року батьками позивача ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, вказано: ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

Зі змісту довідки №35, виданої 5.02.2016 року комунальним підприємством «Монастириське районне бюро технічної інвентаризації», вбачається, що за адресою вул. Набережна, 3 в с. Вістря Монастириського району Тернопільської області, розміщено: одноповерховий житловий будинок загальною площею 85,6 кв.м, житловою 53,5 кв.м під літерою «А», літня кухня «Б», сарай «В», курник «Г», ворота, хв. №1, огорожа №2, огорожа №3, криниця «К», що також підтверджується даними технічного паспорта, виготовленого 8.02.2015 року КП «Монастириське районне бюро технічної інвентаризації» (ксерокопія технічного паспорта додана до матеріалів справи).

Згідно даних погосподарської книги за 1991 1995 року спірне будинковолодіння віднесено до суспільної групи колгоспний двір, головою якого, станом на 1.01.1991 року, зазначено ОСОБА_3, а також членів сімї: дружина ОСОБА_4, син (позивач) ОСОБА_1

Як вбачається з Витягів з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-018, №НВ-018, сформованих 26.06.2018 року, ОСОБА_3 належали: земельна ділянка площею 0,0912 га, кадастровий номер :02:001:0371, земельна ділянка площею 0,5019 га, кадастровий номер :01:001:0380, призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території ОСОБА_2 сільської ради, згідно державного акта на право приватної власності на землю серії Р1 №642222.

Вказаний державний акт на час розгляду справи втрачено, про що позивачем розміщено оголошення в районній редакції газети «Вісті Придністровя» (ксерокопія наявна в матеріалах справи).

ОСОБА_1 помер 18.05.2015 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ИД №187862 від 18.05.2015 року, актовий запис №07.

Згідно довідки №693, виданої 28.12.2015 року виконавчим комітетом ОСОБА_2 сільської ради, ОСОБА_3, який помер 18.05.2015 року, до дня смерті був зареєстрований та проживав за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, разом з ним проживала ОСОБА_4

Як слідує з даних Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя №5 від 9.01.2019 року, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому виконавчим комітетом ОСОБА_2 сільської ради шлюбі з 10.09.1956 року, актовий запис №10.

Зі змісту письмової відповіді Монастириської державної нотаріальної контори №778/01-16 від 20.12.2018 року вбачається, що згідно даних спадкового реєстру спадкова справа після смерті ОСОБА_3, який помер 18.05.2015 року, не заводилась.

Відповідно до Витягів з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-018, № НВ-018, сформованих 26.06.2018 року, ОСОБА_4 належали: земельна ділянка площею 0,0912 га, кадастровий номер :02:001:0370, земельна ділянка площею 0,7952 га, кадастровий номер :01:001:0136, призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території ОСОБА_2 сільської ради, згідно державного акта на право приватної власності на землю серії Р1 №642460.

Вказаний державний акт на час розгляду справи втрачено, про що позивачем розміщено оголошення в районній редакції газети «Вісті Придністровя» (ксерокопія наявна в матеріалах справи).

ОСОБА_4 померла 7.07.2015 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ИД №187864 від 9.07.2015 року, актовий запис №09.

Після смерті ОСОБА_4, яка померла 7.07.2015 року, згідно даних спадкового реєстру спадкова справа не заводилась, що вбачається зі змісту письмової відповіді Монастириської державної нотаріальної контори №16/01-16 від 16.01.2019 року.

Згідно заповіту, посвідченого 25.05.2015 року секретарем виконкому ОСОБА_2 сільської ради, зареєстрованого в реєстрі за №12, ОСОБА_4 все своє майно заповіла (позивачу) ОСОБА_1

Як вбачається зі змісту довідки №632, виданої 5.02.2017 року виконавчим комітетом ОСОБА_2 сільської ради, на час смерті ОСОБА_4, яка проживала за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, разом з нею проживали: син ОСОБА_1, внук ОСОБА_6

У звязку з тим, що спадкуванню підлягає майно колгоспного двору та у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на домоволодіння, втратою державних актів на земельні ділянки, що підлягають спадкуванню, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про прийняття спадщини, що вбачається зі змісту інформаційного листа Монастириської державної нотаріальної контори №713/01-16 від 9.11.2018 року.

Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з такого.

Відповідно до розяснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року, при вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України, чинного на час виникнення права власності, та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК.

Відповідно до ст.ст. 120-121, ст. 123 ЦК Української РСР ( 1963 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Володіння, користування та розпорядження майном колгоспного двору здійснюється тільки за згодою всіх членів двору. При поділі майна колгоспного двору розмір часток членів колгоспного двору визнається рівними.

Згідно з п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору. Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглось після припинення його існування, мають члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 13 постанови від 24.06.1983 року №4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», та в підпункті г) пункту 6 постанови від 22.12.1995 року №20 «Про судову практику у справах права приватної власності», правила ст. 563 ЦК УРСР про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 1 липня 1990 року. У разі смерті члена колгоспного двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті кожного з його колишніх членів.

Право власності на житловий будинок набувається в порядку, який був чинним на час завершення його будівництва, зокрема передбаченому положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України «Про власність», Законом України від 07.12.1990 року №533-ХІІ «Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування», Законом Української РСР від 25.12.1974 року №3377-VІІІ «Про державний нотаріат», постановою Ради Міністрів Української РСР від 11.03.1985 року №105 «Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР», Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими наказом Центрального статистичного управління СРСР від 13.04.1979 року №112/5, Вказівками по веденню по господарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими наказом Центрального статистичного управління СРСР від 12.05.1985 року №5-24-26, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31.01.1966, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністерства юстиції Української РСР від 31.10.1975 року №45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністерства юстиції УРСР від 19.01.1976 року №1/5, та іншими нормативними актами.

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню книг погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими наказом Центрального статистичного управління СРСР від 13 квітня 1979 № 112/5, а згодом аналогічними Вказівками щодо ведення погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 під № 5-24 / 26, і Вказівками щодо ведення погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 25 травня 1990 року № 69.

До компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад.

Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку.

Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені в заповіті.

Відповідно до ст.ст. 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Як вбачається зі ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, його відсутність не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до п.г ч.1 ст.81 та ст. 131 ЗК України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки також на підставі прийняття спадщини.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Враховуючи вищенаведені обставини, виходячи з проаналізованого вище законодавства, суд приходить до переконання про підставність позову, позивач є спадкоємцем за заповітом, спадщину прийняв, а тому позов підлягає до задоволення шляхом визнання за ОСОБА_1 права власності на вищевказане спадкове майно.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 81, 200, 206, 259, 263, 265, 268, 273, 354ЦПК України, ст.ст. 120-121, ст. 123 ЦКУРСР (1963р.), ст.ст. 328, 1217, 1218, 1225, 1223, 1268, 1296 ЦК України, ст.ст. 81, 131 ЗК Українисуд,

у х в а л и в:

ПозовОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Монастириського району Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно, а саме на:

- житловий будинок з надвірними будівлями, розташований по вул. Набережна, 3 в с. Вістря Монастириського району Тернопільської області, до якого входить: одноповерховий житловий будинок загальною площею 85,6 кв.м, житловою 53,5 кв.м під літерою «А», літня кухня «Б», сарай «В», курник «Г», ворота, хв. №1, огорожа №2, огорожа №3, криниця «К»;

- земельну ділянку площею 0,0912 га, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території ОСОБА_2 сільської ради Монастириського району Тернопільської області, кадастровий номер :02:001:0371, згідно державного акта на право приватної власності на землю серії Р1 №642222;

- земельну ділянку площею 0,5019 га, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території ОСОБА_2 сільської ради Монастириського району Тернопільської області, кадастровий номер :01:001:0380, згідно державного акта на право приватної власності на землю серії Р1 №642222;

- земельну ділянку площею 0,0912 га, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території ОСОБА_2 сільської ради Монастириського району Тернопільської області, кадастровий номер :02:001:0370, згідно державного акта на право приватної власності на землю серії Р1 №642460;

- земельну ділянку площею 0,7952 га, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території ОСОБА_2 сільської ради Монастириського району Тернопільської області, кадастровий номер :01:001:0136, згідно державного акта на право приватної власності на землю серії Р1 №642460.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Тернопільського апеляційного суду через Монастириський районний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1.

Відповідач: ОСОБА_2 сільська рада Монастириського району Тернопільської області, місцезнаходження: с. Вістря Монастириського району Тернопільської області, .

Повне судове рішення складено 31.01.2019 року.

Головуючий суддя ОСОБА_7