Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області
Справа № 191/3448/18
Провадження № 2/191/1028/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
17.01.2019
Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Гречко Ю.В.
за участю секретаря Борисової О.В.
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м.Синельникове цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-
Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що на підставі договору дарування він є власником будинку за адресою: м.Синельникове, вул.. Ярослава Мудрого (Ярославського), 49. Відповідач по справі- син його померлої дружини, зареєстрований в будинку, але фактично не проживає з липня 2009 року і по теперішній час. З того часу його місце проживання не відоме, вони не спілкуються. Реєстрація відповідача створює перешкоди у користуванні та розпорядженні його майном. Просить визнати відповідача втративши право користування даним будинком; стягнути з відповідача судовий збір.
До початку судового засідання від позивача надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.
Відповідач у відкрите судове засідання не зявився по невідомій суду причині..
Суд, розглянувши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Згідно договору дарування жилого будинку серії ВВО № 166310 від 18 листопада 2004 року, зареєстрованого в Синельниківському БТІ 24 листопада 2004 року за реєстром № 6207/46, ОСОБА_1 належить житловий будинок, розташований за адресою: м.Синельникове, вул. Ярославського, 49.
Відповідно довідок, виданих 03 вересня 2018 року головою квартального комітету № 16 ОСОБА_3, ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований та проживає один. ОСОБА_2 за вищевказаною адресою не проживає з липня 2009 року.
Згідно домової книги, ОСОБА_2 з 20 березня 2008 року зареєстрований за адресою: ОСОБА_2.
У відповідності до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Згідно зі ст.17 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.
Згідно з ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.
Оскільки договір найму житлового приміщення між сторонами не укладався, суд при розгляді спорів, що не урегульовані житловим законодавством, застосовує норми цивільного законодавства.
Згідно зі ст.386 ЦК України власник який має підстави передбачати можливість порушення свого права іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.
Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про позбавлення права користування житловим приміщенням.
Виходячи з того, що Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, повязані із зняттям з реєстрації місця проживання, положення ст..7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких повязані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.
Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, предявивши разом з тим таку вимогу, як позбавлення права користування житловим приміщенням.
Суд вважає, що зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловий будинком, розташованим за адресою: Дніпропетровська область, м.Синельникове, вул.. Ярослава Мудрого (Ярославського), 49, оскільки відповідач не проживає у даному будинку, більше одного року без поважної причини.
Також, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивача судовий збір, що був сплачений ним при зверненні до суду, у розмірі по 704,80 грн. з кожного, адже відповідно до ст.141 УПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 12, 81, 141, 259, 263-265, 280-281 ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити .
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, таким, що втратив право користування житловим будинком, розташованим за адресою: Дніпропетровська область, м.Синельникове, вул. Ярослава Мудрого (Ярославського), буд.49.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_1, судові витрати по справі в розмірі 704 (сімсот чотири) грн.. 80 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: ОСОБА_4