ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/9635/19 Справа № 210/4237/19 Суддя у 1-й інстанції - Ступак С. В. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2019 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді - Бондар Я.М.

суддів - Барильської А.П., Зубакової В.П.

секретар судового засідання-Голуб О.О.

сторони справи :

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Публічне акціонерне товариство «АрселорМіттал Кривий Ріг»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційними скаргами позивача ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Гузєв Ігор Григорович, на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 30 вересня 2019 року, ухваленого суддею Ступак С.В. у м. Кривому Розі,

В С Т А Н О В И В :

У липні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» (надалі - ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг») про відшкодування моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження його здоров`я.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що під час виконання посадових обов`язків різальника гарячого металу ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», 15 липня 2016 року близько о 01 годині 30 хвилин, внаслідок нещасного випадку, отримав тяжкі тілесні ушкодження. Нещасний випадок обумовлений неналежним виконанням відповідачем вимог законодавства стосовно створення та підтримання безпечних умов праці.

Висновком МСЕК від 02.11.2016 встановлено 70% втрати професійної працездатності та друга група інвалідності внаслідок трудового каліцтва. Його звільнено з роботи01.11.2016 року, у зв`язку з виявленою невiдповiдністю виконуванiй роботi внаслідок стану здоров`я. Перенесений фізичний біль, через виробничу травму завдають позивачу моральні страждання. Тому, просить суд стягнути з ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» на свою користь моральну шкоду, завдану внаслідок ушкодження здоров`я у розмірі 292110 грн. без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 30 вересня 2019 року позов задоволено частково. Стягнуто ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди 120000грн., а також на користь держави судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Не погоджуючись із рішенням суду, представник позивача ОСОБА_1 - Гузєв І.Г. , подав апеляційну скаргу, в якій ставить питання про зміну рішення суду в частині розміру моральної шкоди, стягнутої на користь позивача та просить збільшити його до розміру заявленого у позові 292110 грн., оскільки вважає його заниженим, таким що не відповідає глибині моральних страждань позивача та тяжкості перенесеної травми, а також принципу розумності, виваженості та справедливості. Зазначає, що судом першої інстанції не враховано характер та тяжкість отриманої позивачем травми, яка є тяжкою, час та зусилля, не призвели до покращення стану здоров`я.

Не погоджуючись із рішенням суду, представник відповідач ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неповно досліджених доказах, на порушення судом норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового про відмову ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог. В мотивування доводів апеляційної скарги зазначає, що судом не враховано необережність самого потерпілого, саме позивач допустив порушення охорони праці. Крім того, зауважує що судом не ураховано значне покращення стану здоров`я позивача, висновком МСЕК від 2018 року позивачу встановлено лише 20% втрати професійної працездатності. Визначений судом розмір моральної шкоди, вважають значно завищеним, таким, що не відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості та об`єктивної дійсності.

Відзив на апеляційні скарги не надходив.

Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді- доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступних висновків.

Судом встановлено, позивач, ОСОБА_1 , будучи працівником ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», отримав тілесні ушкодження внаслідок нещасного випадку.

Відповідно акту форми Н-1 «Про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом» та форми Н-5 «Проведення розслідування нещасного випадку(аварії), що стався 15 липня 2016 року близько о 01 годині 30 хвилин на Публічному акціонерному товаристві «АрселорМіттал Кривий Ріг`намомент настання нещасного випадку потерпілий являвся працівником ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг". (а.с.10-15)

Нещасний випадок на виробництві стався при виконанні ОСОБА_1 своїх трудових обов`язків.

Згідно відомостей внесених до акту форми Н-1 «Про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом» та форми Н-5 «Проведення розслідування нещасного випадку(аварії), що стався 15 липня 2016 року близько о 01 годині 30 хвилин на Публічному акціонерному товаристві «АрселорМіттал Кривий Ріг» позивачем в результаті нещасного випадку отримано наступні травми:«Комбінована травма: Проникаюче скрізне поранення нижньої третини лівої гомілки стороннім тілом. Локальний термічний опік нижньої третини лівої гомілки ІІІ Б -ІV ступеня 1% поверхні тіла.». (а.с.16-24)

За висновком комісії, відповідно до акту форми Н-5, нещасний випадок з позивачем визнано таким, що пов`язаний з виробництвом.

Відповідно до п.7 акту форми Н-1, основною причиною настання нещасного випадку є конструктивні недоліки, недосконалість, недостатня надійність засобів виробництва.

Пунктом 10 акту форми Н-1 до осіб, які допустили порушення законодавства про охорону праці, окрім позивача, віднесено працівника відповідача, ОСОБА_3 , змінного майстра основної виробничої дільниці (дрібно сортовий стан 250-1) сортопрокатного цеху №1 прокатного департаменту ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», який порушив вимоги п.п. 3.32.1, 3.32.2, 3.32.4 посадової інструкції змінного майстра основної виробничої дільниці (дрібносортові стани 250-1, 2, 3, дротовий стан 150-1) сортопрокатного цеху №1 ПІ 081.23299.092.

Відповідно до виписки із акту огляду МСЕК серії 12ААА № 016059 від 02.11.2016 року, позивачу встановлено з 02.11.2016 року по 01.12.2017 року втрата професійної працездатності в ступені 70%, друга група інвалідності, первинно, причина втрати професійної працездатності трудове каліцтво, потреба в медикаментозному лікуванні, потреба в забезпеченні ВМП, відновному лікуванні в реабілітаційних закладах, стаціонарному лікуванні, палиці.

Відповідно до виписки із акту огляду МСЕК від 01.12.2017 року позивачу повторно встановлено 30% втрати професійної працездатності.

При наступному переогляді згідно акту огляду МСЕК від 01.12.2018 року позивачу повторно встановлено 20% втрати професійної працездатності.

Згідно запису № 14 внесеного до трудової книжки позивача, останнього звільнено у зв`язку з невідповідністю виконуваній роботі за станом здоров`я (п.2 ст. 40 КЗпП).

Відповідно до наданої позивачем виписки з історії хвороби у зв`язку з трудовим каліцтвом, позивач перебував на стаціонарному лікуванні

з 15.07.2016 року по 11.10.2016 року з клінічним діагнозом ««комбінована травма: проникаюче скрізне поранення нижньої третини лівої гомілки стороннім тілом, локальний термічний опік нижньої третини лівої гомілки ІІІ Б-ІV ступеня 1% поверхні тіла». В подальшому з 21.09.2017 р . по 04.10. 2017 р., з 30.07.2018 р . по 11.07. 2018 р. у зв`язку з наслідками виробничої травми (а.с.25-26,29,32).

На підставі встановлених обставин та наданих в їх підтвердження доказів, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем доведені заявлені позовні вимоги та наявність правових підстав для відшкодування йому моральної шкоди відповідачем, через отримане трудове каліцтво та втрату працездатності.

Колегія суддів погоджується із висновком суду, щодо обов`язку відповідача відшкодувати позивачу моральну шкоду спричинену втратою здоров`я на виробництві, вважає його законним і обґрунтованим.

У статті 16 Конвенції Міжнародної організації праці від 22 червня 1981 року № 155 передбачено, що від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення безпечності робочих місць, механізмів, обладнання та процесів, які перебувають під їхнім контролем, і відсутності загрози здоров`ю з їхнього боку. Від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення відсутності загрози здоров`ю з боку хімічних, фізичних та біологічних речовин й агентів, які перебувають під їхнім контролем, тоді, коли вжито відповідних захисних заходів. Від роботодавців повинно вимагатися надавати у випадках, коли це є необхідним, відповідні захисні одяг і засоби для недопущення настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, загрози виникнення нещасних випадків або шкідливих наслідків для здоров`я.

Частина 4 статті 43, частина 1 статті 46 Конституції України передбачають, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно ст. 173 КЗпП України, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до ч. 2ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Частиною першою ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України в «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»№ 4 від 31 березня 1995 року роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Як видно з акту розслідування причин нещасного випадку, який стався із ОСОБА_1 15 липня 2016 року пов`язаного з виробництвом причиною нещасного випадку у п.7 зазначено основною причиною настання нещасного випадку є конструктивні недоліки, недосконалість, недостатня надійність засобів виробництва; супутні: невиконання посадових обовязків та особиста недбалість потерпілого (а.с.13).

Отже, роботодавець Публічне акціонерне товариство «АрселорМіттал Кривий Ріг», під час роботи позивача допустив порушення з охорони праці не забезпечив безпеки на робочому місці позивача, що є порушенням ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України «Про охорону праці».

Посилання представника відповідача в апеляційній скарзі на відсутність належних та допустимих доказів вини відповідача, та спричинені позивачу моральної шкоди спростовуються письмовими матеріалами справи.

Виходячи з наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що виробнича травма позивача, яка завдає йому фізичного болю та душевних страждань, виникла з вини працівників відповідача, яким не було виконано вимоги законодавства щодо створення на робочому місці безпеки виробництва.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги відповідача ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», про те, що в діях відповідача відсутня протиправна поведінка, оскільки актом розслідування причин нещасного випадку позивача встановлено конструктивні недоліки, недосконалість, недостатня надійність засобів виробництва, що є причинно наслідковим зв`язком із отриманим позивачем трудовим каліцтвом.

Стаття 4 Закону України «Про охорону праці» передбачає, що державна політика в галузі охорони праці базується , зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці; соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань.

Спростовуються доводи апеляційної скарги відповідача щодо не доведення позивачем позовних вимог, оскільки, факт заподіяння моральної шкоди позивачу у зв`язку з отриманими ним трудовим каліцтвом встановлений та доведений матеріалами справи. Так, згідно виписного епікризу, позивач отримав тяжку травму, травма віднесена до категорії тяжких, ускладнений ожогом, у зв`язку із чим, позивач переніс фізичний біль, психологічний стрес та моральні страждання, позбавлений нормальних життєвих зв`язків, вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Згідно рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 року, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання.

Колегія суддів погоджується із визначеним судом першої інстанції розміром відшкодування моральної шкоди, стягнутої з відповідача на користь позивача, який визначено ним, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, відповідно до п.9Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо),яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Колегія суддів вважає неприйнятними посилання як представника позивача про занижений його розмір, так і доводи представника відповідача в апеляційній скарзі, про значно завищений розмір стягнутої моральної шкоди, який на думку сторін не відповідає засадам розумності та справедливості.

Зокрема, судом першої інстанції при визначенні розміру компенсації моральної шкоди враховано характер отриманої позивачем виробничої травми, її тяжкість, яка за характером ураження відносить ся до тяжкої, перенесені позивачем страждання з приводу травми, фізичний біль, відсоток втрати професійної працездатності в розмірі вперше 70%, стан здоров`я потерпілого, який згодом поліпшився, та зменшення втрати професійної працездатності до 20%, що свідчить про одуження, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану та можливість такого відновлення.

Колегія суддів вважає визначений судом розмір компенсації моральної шкоди 120000 грн. відповідає засадам справедливості, законності та співмірності.

Відповідач має законодавчо закріплений обов`язок, як роботодавець забезпечити позивачу належні умови праці, тому виробнича травма, що стала причиною втрати професійної працездатності, перебуває у причинно - наслідковому зв`язку із перенесеними позивачем стражданнями через втрату його здоров`я під час виконання посадових обов`язків.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені письмовими матеріалами справи та поясненнями учасників процесу.

За таких обставин підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду колегія суддів не вбачає. Суд не допустив порушень матеріального або процесуального закону, які могли бути підставою для скасування або зміни рішення суду.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги слід залишити без задоволення, а рішення суду - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» та представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Гузєва Ігоря Григоровича, залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 вересня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 17 грудня 2019 року.

Головуючий:

Судді: