1Справа № 335/7589/19 2/335/2227/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2019 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Проценко А.М., за участю секретаря судового засідання Войтович Г.В., розглянувши у судовому засіданні у залі суду у м. Запоріжжя в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, в якій вказала, що з відповідачем перебувають у шлюбі, зареєстрованому 12.06.2010 року Хортицьким відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 192.

Від шлюбу сторони мають неповнолітню дочку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією Свідоцтва про народження Серія НОМЕР_1 виданого 21.06.2012 року.

Спільне життя сторін не склалося через відсутність взаєморозуміння, різних поглядів на життя, внаслідок чого шлюбні відносини між сторонами припинені з грудня 2017 року, з 19.01.2019 року сторони проживають окремо, спільне господарство не ведеться. У зв`язку з втратою почуття любові та поваги, несумісністю поглядів на спільне життя та сімейні відносини, позивач просить шлюб розірвати, оскільки можливості примирення немає.

Ухвалою суду від 26.07.2019 року позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання, відповідачу встановлено строк для подання відзиву на позов.

Позивач в підготовче засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Відповідач у підготовче судове засідання не з`явилася, суду надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, відповідно до якої позов визнає у повному обсязі та не заперечує проти його задоволення.

За викладених обставин суд вважає за можливе ухвалити рішення у підготовчому судовому засідання, що відповідає положенню ч. 3 ст. 200 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.

У зв`язку з чим, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що сторони у справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають у шлюбі, зареєстрованому 12.06.2010 року Хортицьким відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 192. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дочку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією Свідоцтва про народження Серія НОМЕР_1 виданого 21.06.2012 року.

Судом було встановлено, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин подружжя являється непорозуміння, а також різні погляди на життя, втрата почуття любові та взаємної поваги.

На підставі аналізу наданих позивачем доказів, з урахуванням визнання позову відповідачем, який просить розірвати шлюб, суд дійшов висновку про підтвердження обставин, викладених у позові про те, що шлюбні відносини між сторонами припинені, збереження сім`ї є неможливим.

Відповідно до ст. ст. 110, 112 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення.

Відповідно до ст. 109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей.

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то, відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Враховуючи, що примирення між сторонами є неможливим, позивач наполягає на розірванні шлюбу, що свідчить про втрату почуття любові та поваги сторонами один до одного, що призвело до фактичного розпаду сім`ї і примирення між ними неможливе, подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог про розірвання шлюбу.

Таким чином, суд вважає встановленим, що позовна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі сторін і, що після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права сторін у справі, тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання, задовольнивши позовні вимоги.

Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач при реєстрації шлюбу змінювала прізвище та просила суд залишити прізвище « ОСОБА_1 ».

Беручи до уваги, що позивачем було виявлено бажання після розірвання шлюбу іменуватися прізвищем, яке вона змінила при реєстрації шлюбу, суд вважає за можливе залишити їй після розірвання шлюбу прізвище « ОСОБА_1 ».

Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Відповідно до статті 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що документально підтверджені, у розмірі 384,20 гривень.

Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору, що документально підтверджені, у розмірі 384,20 гривень.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-82,89,200, 247, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса: АДРЕСА_2 ) про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 12.06.2010 року Хортицьким відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 192 - розірвати.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 залишити прізвище « ОСОБА_1 ».

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 384 (триста вісімдесят чотири) гривні 20 копійок.

Повернути ОСОБА_1 судовий збір, сплачений при поданні позовної заяви до Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя в розмірі 384 (триста вісімдесят чотири) гривні 20 копійок, відповідно до квитанції від 10.07.20119 року № 0.0..1.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Суддя: А.М. Проценко