КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 754/3735/16-ц Головуючий у суді І інстанції Галась І.А.
Провадження № 88-ц/824/3/2019 Доповідач у суді ІІ інстанції Ігнатченко Н.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Ігнатченко Н.В.,

суддів : Олійника В.І., Кулішенка Ю.М.,

за участю секретаря судового засідання - Черниш С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за заявою ОСОБА_3 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Апеляційного суду міста Києва від 23 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення коштів,

в с т а н о в и в:

У березні 2016 року ОСОБА_5 звернулася до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що 21 грудня 2013 року вона передала товариству з обмеженою відповідальністю «Управлінська компанія «Піонер Сервіс» (далі - ТОВ «Управлінська компанія «Піонер Сервіс») в якості внеску до його статутного капіталу трансформаторну підстанцію КПТ-160/10/0,4-У-1 № 1799, № 2487, що розташована по вул. Піонерській, 9 в м. Вишневе Києво-Святошинського району Київської області, вартістю 200 000 грн, унаслідок чого на загальних зборах учасників товариства відповідно до пункту 2 протоколу № 2 прийнято рішення про зміну розподілу часток у статутному капіталі товариства наступним чином: ОСОБА_3 володіє часткою 1 062 924 грн, що становить 74,60 % статутного капіталу; ОСОБА_6 володіє часткою 162 021 грн, що становить 11,40 % статутного капіталу; вона володіє часткою 200 000 грн, що становить 14 % статутного капіталу. Пунктом 3 резолютивної частини протоколу № 2 прийнято рішення про затвердження статуту ТОВ «Управлінська компанія «Піонер Сервіс» у новій редакції.

28 лютого 2014 року між нею та ОСОБА_3 укладено договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі товариства, за умовами якого вона передала у власність відповідача частку розміром 14 % від загального розміру статутного капіталу вищевказаного товариства, а ОСОБА_3 зобов'язався сплатити їй 200 000 грн за цю частку. 28 лютого 2014 року на загальних зборах учасників товариства згідно із пунктом 1 протоколу № 3 на підставі двох договорів купівлі-продажу частки у статутному капіталі товариства, укладених між нею, ОСОБА_6 та ОСОБА_3, виключено зі складу учасників товариства її та ОСОБА_6 Відповідно до пункту 2 резолютивної частини протоколу загальних зборів товариства № 3 ОСОБА_3 володіє часткою 1 424 945 грн, що складає 100 % статутного капіталу товариства.

Позивачка вказувала про те, що відповідач взяті на себе зобов'язання за договором купівлі-продажу частки у статутному капіталі товариства від 28 лютого 2014 року належним чином не виконав, оскільки грошові кошти за цим договором їй не сплатив.

З урахуванням наведеного та уточнених позовних вимог ОСОБА_5 просила суд стягнути з ОСОБА_3 на її користь 200 000 грн основного боргу за договором купівлі-продажу частки у статутному капіталі товариства, 3 % річних у розмірі 16 701,82 грн, інфляційні втрати у розмірі 195 400 грн. та понесені судові витрати.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 24 лютого 2017 року позов ОСОБА_4 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 заборгованість у розмірі 359 701,82 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 23 травня 2017 року рішення районного суду скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_4 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 200 000 грн основного боргу, 3 % річних за період з 11 березня 2014 року по 21 грудня 2016 року у розмірі 16 701,82 грн, інфляційні втрати за період з 11 березня 2014 року по 21 грудня 2016 року у розмірі 195 400 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 9 листопада 2017 року рішення Апеляційного суду м. Києва від 23 травня 2017 року залишено без змін.

У березні 2018 року представник ОСОБА_3 - ОСОБА_7 звернувся до апеляційного суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Апеляційного суду м. Києва від 23 травня 2017 року, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовити.

В обґрунтування заявлених вимог вказав, що судовим рішенням Київського апеляційного господарського суду від 15 лютого 2018 року у справі № 911/1437/17, зокрема, було визнано недійсним договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі товариства від 28 лютого 2014 року, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_3, що є істотною для справи обставиною, оскільки рішення Апеляційного суду м. Києва від 23 травня 2017 року ухвалювалось виходячи з чинності вищевказаного договору. Вказані обставини не були встановлені апеляційним судом на час розгляду справи та не були і не могли бути відомі ОСОБА_3 на час розгляду справи.

ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, але від його представника ОСОБА_7 надійшло клопотання про розгляд справи без його участі та залишення заяви без розгляду.

ОСОБА_5 також не з'явилася в судове засідання, але подала заяву про розгляд справи за її відсутності та відсутності її представника. У задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами просила відмовити за безпідставністю.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду та дослідивши обставини справи,апеляційний суд вважає, що у задоволенні заяви слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до частини 1 статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Вичерпний перелік підстав для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами витлумачені в частині 2 статті 423 ЦПК України. Зокрема, такими підставами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи (пункт 1).

Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом. При перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову (частини 4, 5 статті 423 ЦПК України).

У пункті 3 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами» роз'яснено, що необхідними умовами нововиявлених обставин є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов'язки осіб, які беруть участь у справі.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Отже, підставою перегляду будь-якого судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами є те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки заявник не знав про неї та, відповідно, не міг надати суду дані про неї.

Такою істотною обставиною, на думку представника заявника, є прийняття 15 лютого 2018 року Київським апеляційним господарським судом постанови у справі № 911/1437/17 за позовом ОСОБА_3 до ТОВ «Управлінська компанія «Піонер Сервіс», ОСОБА_4 про визнання недійними рішення загальних зборів, визнання недійсними змін до статуту та визнання недійсним договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі, якою скасовано рішення Господарського суду Київської області від 13 листопада 2017 року про відмову в задоволенні позову ОСОБА_3 та ухвалено нове рішення про задоволення цього позову. Господарський суд постановив, зокрема, визнати недійсним договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі товариства від 28 лютого 2014 року, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_3

Проте, під час розгляду заяви ОСОБА_3 було встановлено, що постановою Великої Палати Верховного Суду у вищевказаній господарській справі № 911/1437/17 (провадження 12-226гс18) постанову Київського апеляційного господарського суду від 15 лютого 2018 року та рішення Господарського суду Київської області від 13 листопада 2017 року скасовано, а справу передано на новий розгляд до Господарського суду Київської області.

Таким чином судове рішення, на яке посилався заявник як на єдину підставу перегляду рішення Апеляційного суду м. Києва від 23 травня 2017 року за нововиявленими обставинами є скасованим в касаційному порядку, а тому висновки, зроблені апеляційним судом, не впливає.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 19 лютого 2009 року «Христов проти України», заява №24465/04 Європейський суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка зокрема проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини договірних держав. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності (res judicata), згідно з яким жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов'язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду.

Відповідно до пункту 1 частини 3, частини 4 статті 429 ЦПК України за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими суд може відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими та залишити відповідне судове рішення в силі. У разі відмови в задоволенні заяви про перегляд рішення, ухвали, постанови за нововиявленими обставинами суд постановляє ухвалу.

Із матеріалів справи вбачається, що представник заявника без зазначення відповідної процесуальної норми порушив питання про залишення його заяви без розгляду, однак апеляційний суд враховує, що передбачений главою 3 розділу V ЦПК України перегляд судових рішень, що набрали законної сили, за нововиявленими обставинами є самостійною стадією цивільного процесу, на якій не передбачено такої процесуальної дії як залишення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами без розгляду.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви ОСОБА_3 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Апеляційного суду міста Києва від 23 травня 2017 року.

Керуючись статтями 423, 429 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

У задоволенні заяви ОСОБА_3 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Апеляційного суду міста Києва від 23 травня 2017 року у справі запозовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення коштів відмовити.

Рішення Апеляційного суду міста Києва від 23 травня 2017 року залишити в силі.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її постановлення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду.

Головуючий Н.В. Ігнатченко

Судді: В.І. Олійник

Ю.М.Кулішенко