Провадження 2/127/5023/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Вінницький міський суд Вінницької області в складі:
головуючого судді Вохмінової О.С.
з участю секретаря судових засідань ОСОБА_1
ОСОБА_2 мотивувала позов тим, що є власником квартири АДРЕСА_1 (Квятека) в м. Вінниці.
Відповідач ОСОБА_3 рідний брат позивача, з 11.12.1991 року був зареєстрований у квартирі, що належить позивачу, однак, більше ніж 5 років у ній не проживає. Позивач декілька разів зверталась до відповідача з проханням знятись з реєстрації, однак, він відмовляв, посилаючись на брак часу, довготривалість процесу та небажанням цим займатись.
Особистих речей відповідача у квартирі немає, витрат по утриманню квартири він не несе. За адресою реєстрації відповідача надходять поштові повідомлення з вимогами про повернення боргів.
Реєстрація відповідача в квартирі, належній позивачу, перешкоджає останній володіти, користуватись та розпоряджатись належною їй власністю, тому просила визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житлом - квартирою № 66 в будинку № 3 по вул. М.Ващука (Квятека) в м. Вінниці.
В піготовчому засіданні позивач ОСОБА_2 позов підтримала, просила його задоволити. Пояснила, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом та рішення суду вона є одноосібною власницею квартири АДРЕСА_2 (колишня вулиця Квятека) в м. Вінниці. В цій квартирі вона проживала із своїми батьками з дитинства. Відповідач був зареєстрований у квартирі, однак, протягом п`яти років не проживає без поважних причин, в судовому засіданні при розгляді справи щодо визнання права власності на квартиру в порядку спадкування визнав позов. Реєстрація брата в її квартирі є перешкодою для оформлення житлової субсидії. Наголосила, що між нею та братом неприязних стосунків не було, вона не чинила йому перешкод в користуванні цією квартирою. Судові витрати просила залишити за нею.
В судове засідання 21.01.2019 року позивач не `явилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутність (а.с. 26).
Відповідач ОСОБА_3 в підготовчі засідання та в судове засідання повторно не з'явився, про день та час розгляду справи був повідомлений за адресою реєстрації проживання, відзиву на позов, заяви про відкладення розгляду справи не подавав.
Суд вважає можливим розглянути справу без участі відповідача та ухвалити відповідно до ст. 280-282 ЦПК України заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Свідок ОСОБА_4 суду пояснила, що вона є сусідкою позивача, зі сторонами у справі знайома з часів їхнього дитинства. Валерій у квартирі не проживає дуже давно, чому свідкові невідомо. Спорів щодо користування квартирою між ними не було.
В судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснила, що з сімєю позивача давно знайома. Відповідач ОСОБА_3 це брат позивача. Він не проживає у квартирі, належній ОСОБА_2 більше ніж 5 років. Спорів за це житло між ними ніколи не було.
Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.
Право власності зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності (зворот а.с. 4, а.с. 5).
Власником особового рахунку, що відкритий на квартиру АДРЕСА_2 (Квятека) в м. Вінниці, є ОСОБА_2 Квартира складається з двох кімнат, має 47,64 кв.м. загальної та 32,60 кв.м. житлової площі. В квартирі зареєстровані: з 01.07.2002 року власник ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2; ; з 24.10.2011 року донька власника ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3; з 11.12.1991 року брат власника ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 6), однак у квартирі не проживає з 2013 року, що підтверджено відповідним актом (а.с. 7).
Згідно ст.ст. 317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ч. 1 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Відповідач був зареєстрований в квартирі за згодою попередніх власників, як член сім`ї. Однак, з 2013 року ОСОБА_3 за місцем реєстрації не проживає, речей його у квартирі немає, витрат по утриманню житла він не несе, договір щодо права користування житлом між власником житла позивачем ОСОБА_2 та відповідачем ОСОБА_3 не укладався. Суд вважає, що ОСОБА_3 втратив право користування житлом, тому його слід визнати таким на підставі ст. 405 ЦК України.
Згідно статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою є підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання.
Судові витрати за клопотанням позивача слід залишити за нею.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 317, 319, 391, 405, 406 ЦК України, Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні», ст.ст. 4, 5, 10, 76-82, 89, 141, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд,-
Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житлом квартирою № 66 в будинку № 3 по вул. М. Ващука (Квятека) в м. Вінниці, яка належить на праві власності ОСОБА_2.
Рішення суду є підставою для зняття ОСОБА_3 з реєстрації місця проживання.

Судові витрати залишити за позивачем.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення відповідно до вимог 354, 355 ЦПК України, розділу XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України (в редакції закону №2147-VIII від 3 жовтня 2017 року).

Повне судове рішення складено 31 січня 2019 року.

Суддя: