Справа № 333/5206/18
Провадження № 2/333/294/19
РІШЕННЯ

Іменем України

25 січня 2019 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

судді Дмитрієвої М.М.,

за участю секретаря Шелесько Ю.О.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку загального позовного провадження, в залі Комунарського районного суду м.Запоріжжя, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на дітей, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на дітей.

В обґрунтування позовних вимог зазначив наступне.

З 24 вересня 2004 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Спільне життя між сторонами не склалося, у звязку із чим рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 23 липня 2018 року шлюб між ними розірвано, діти залишилися проживати батьком.

Відповідач ОСОБА_3 працює вихователем у ДНЗ, має постійний заробіток, інших дітей не має, її стан здоровя задовільний, тому може надавати кошти на утримання дітей.

Просить стягнути з відповідача на його користь аліменти на утримання дітей у розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку, але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму дитини відповідного віку, до досягнення ними повноліття; судові витрати покласти на відповідача.

Ухвалою суду від 10 жовтня 2018 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

04 січня 2019 року відповідачем надано відзив на позовну заяву, в якому вказано, що позивачем не доведено необхідності та допустимості стягнення з неї аліментів на утримання дітей у розмірі 1/2 частини доходу. Зазначено, що вона працює вихователем в ДНЗ № 28 та отримує дохід до 4 000 грн., який є єдиним джерелом для існування, тому стягнення аліментів у розмірі, який просить позивач, для неї є неможливим. Просить стягнути аліменти у розмірі 1/3 частини її доходу до досягнення найстаршою дитиною повноліття, та в разі часткового задоволення позову, витрати на правову допомогу стягнути пропорційно їх розміру.

Ухвалою суду від 25 січня підготовче провадження по справі закрито, справу призначено до судового розгляду.

У судовому засідання позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити, стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей у розмірі 1/2 частини всіх видів доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення ними повноліття.

Відповідач ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_4 позовні вимоги визнали частково, просили стягнути аліменти у розмірі 1/3 частини доходу до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі.

У відповідності з п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.ст. 81, 76 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими, електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

З 24 вересня 2004 року позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 23 липня 2018 року розірвано.

У свідоцтвах про народження ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, батьками вказані ОСОБА_1 та ОСОБА_3

З акту обстеження умов проживання від 05 вересня 2018 року, складеному начальником та спеціалістом відділу по Комунарському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за адресо.: м. Запоріжжя, вул. Вокзальна, буд. 13 щодо умов проживання ОСОБА_5 та ОСОБА_3 вбачається, що умови проживання відповідають нормам, помешкання облаштоване необхідними меблями та технікою. Станіслав та Анастасія мають окрему кімнату, яка об лаштована усім необхідним для виховання та розвитку дітей. ОСОБА_3, зареєстрована, проте фактично не проживає за вказаною адресою.

Судом встановлено, що на даний час діти проживають разом із батьком та знаходяться на його утриманні.

Згідно зі ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1997 року, батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1997 року, батьки несуть однакову відповідальність за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно зі ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ст.183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно зі ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

Ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішення будь-яких питань щодо дитини, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини.

При цьому, суд виходить також із захисту інтересів дитини, забезпечення одержання дитиною сторін коштів, необхідних для її життєдіяльності, збереження того рівня життя, який дитина мала б тоді, коли б утримувалася обома батьками, оскільки визначення розміру аліментів у частині від доходу як раз і забезпечить надійний захист інтересів дитини та отримання нею надійного стабільного матеріального утримання з боку батька.

У зв'язку з викладеним, враховуючи, що батьки несуть однакову відповідальність за виховання і розвиток дитини, виходячи з принципу розумності та справедливості, суд вважає, що задля забезпечення достатнього та гармонійного розвитку дітей, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути аліменти у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Встановлено, що позов було подано позивачем до суду 27 вересня 2018 року.

На підставі ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Беручи до уваги, що позивач на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, враховуючи, що при винесення рішення суд повинен вирішити питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд на підставі ч. 6 ст. 141 ЦПК України вважає за можливе стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір в сумі 704 гривні 80 копійки.

Керуючись ч. 1 ст. 18, ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1997 року, ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 84, 180, 182-184, 191 СК України, ст.ст. 4, 12-13, 76, 81, 265, 273, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на дітей - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП: НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП: НОМЕР_2, аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, починаючи з дати подачі позову до суду, з 27 вересня 2018 року, і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП: НОМЕР_1, в дохід держави судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення у межах стягнення аліментів в розмірі за один місяць.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м.Запоріжжя.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення суду складено 31 січня 2019 року.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя М.М. Дмитрієва