Справа № 331/7167/2017
Провадження 2/331/59/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«21 » січня 2019 р. м. Запоріжжя

Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Антоненко М.В.

при секретарі Андрієнко С.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Запоріжжі, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 в якому вказує на те, що 02.09.2011 р. між ним та ОСОБА_2 було укладено Договір позики, який був посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_3 відповідно до реєстру за №4742.

Відповідно до п.1 Договору, ПОЗИКОДАВЕЦЬ передає, а ПОЗИЧАЛЬНИК приймає грошові кошти у розмірі 10 000,00 доларів США.

Відповідно до п.2 Договору, позика надавалась ПОЗИЧАЛЬНИКУ до 02.09.2013 р.

Проте, попри встановлений строк відповідачем так і не було повернуто жодної суми за вказаним договором позики.

Лише 16.01.2014 р. - відповідач повернув частину позики у розмірі 1000,00 доларів США.

08.06.2017 р. - він та відповідач дійшли згоди про розстрочення залишку боргу за Договором у розмірі 9000,00 доларів США, з умовою повернення боргу відповідачем у розмірі 1000,00 доларів США щомісячно, починаючи з 10 вересня 2017 p., шляхом перерахування коштів на картковий рахунок позивача в ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» із зазначенням призначення платежу: «За договором позики №4742 від 02.09.2011 p.».

На підтвердження визнання боргу за Договором, необхідності його повернення, та підтвердження узгодженого графіку погашення заборгованості за Договором -відповідачем була надана нотаріально посвідчена заява від 08.06.2017 р. відповідного змісту.

Відповідно до положень Договору та заяви від 08.06.2017 p., сторони Договору дійшли згоди про повернення суми позики у доларах США.

Але попри намагання позивача піти на зустріч відповідачу щодо погашення заборгованості за Договором, шляхом погодження вищезгаданого графіку погашення заборгованості - відповідач не здійснив жодного перерахування коштів, що дає підстави вважати, що відповідач не бажає добровільно виконувати взяті на себе грошові зобов'язання за Договором.

Станом на 19.04.2018 р. борг відповідача за Договором складає:

1. Основного боргу, у розмірі 9000,00 доларів США.

2. Зх відсотків річних, у розмірі 1261,17 доларів США (відповідно до розрахунку, який наведений у додатку від 17.04.2018 p.), а всього 10 261,17 доларів США.

15.10.2017 р. - позивачу стало відомо, що відповідач, також, заборгував Публічному акціонерному товариству «Державний ощадний банк України», де відповідно до рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 20.10.2015 р. (яке набрало законної сили), відповідач повинен виплатити Публічному акціонерному товариству «Державний ощадний банк України» 22 041,90 доларів США.

Посилаючись на вищенаведені обставини, позивач ОСОБА_1 просить суд, стягнути на його користь з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1), суму основного боргу- у розмірі 9000,00 доларів США, 3% річних - у розмірі 1261,17 доларів США, а всього 10 261,17 (десять тисяч двісті шістдесят один) долар США 17 центів.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, наполягав на задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти фактичних обставин справи, а саме отримання ОСОБА_2 коштів від позивача, укладення відповідачем як договору позики, так і заяви про повернення коштів, не заперечував. Разом з тим, зазначив, що за договором позики укладеним 02.09.2011 р. між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 сплив строк позовної давності, а тому відсутні підстави для задоволення позову.

Суд, заслухавши учасників процесу, вивчивши надані докази, дійшов настпних висновків.

Судом встановлено, що 02.09.2011 р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено Договір позики, який був посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_3 відповідно до реєстру за №4742.

Відповідно до п.1 Договору, ПОЗИКОДАВЕЦЬ передає, а ПОЗИЧАЛЬНИК приймає грошові кошти у розмірі 10 000,00 доларів США.

Відповідно до п.2 Договору, позика надавалась ПОЗИЧАЛЬНИКУ до 02.09.2013 р.

16.01.2014 р. відповідач ОСОБА_2 частково виконав зобовязання за вказаним договором та повернув ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 1000,00 доларів США.

08.06.2017 р. відповідачем складено нотаріально посвідчену заяву від 08.06.2017 р. про розстрочення залишку боргу за Договором у розмірі 9000,00 доларів США, з умовою повернення боргу відповідачем у розмірі 1000,00 доларів США щомісячно, починаючи з 10 вересня 2017 p., шляхом перерахування коштів на картковий рахунок позивача в ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» із зазначенням призначення платежу: «За договором позики №4742 від 02.09.2011 p.».

Відповідно до положень Договору та заяви від 08.06.2017 p., оригінали яких були вивчені та оголошені в судовому засіданні, сторони Договору дійшли згоди про повернення суми позики у доларах США.

Статтею 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України - кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частинами 1-3 ст. 509 ЦК України визначено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України. Зобов'язання має гуртуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно ч. 1 ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Надані суду письмові докази, пояснення учасників процесу свідчать про те, що відповідач ОСОБА_2 не виконав грошове зобовязання за договором від 02.09.2011 р.

Згідно ч.4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до постанови Верховного суду України від 09 листопада 2016 року № 6-2170цс16 ВСУ визначено, що до дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов'язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати: визнання пред'явленої претензії; зміна договору, з якої вбачається, що боржник визнає існування боргу, а так само прохання боржника про таку зміну договору; письмове прохання відстрочити сплату боргу; підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звірки взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір; письмове звернення боржника до кредитора щодо гарантування сплати суми боргу; часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій.

Щодо строку позовної давності на застосуванні якого наполягав відповідач, суд зауважує наступне.

Статтями 256, 257 ЦК України визначено, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п'ята статті 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моменту виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право і примусовому порядку через суд.

Згідно зі статтею 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

З врахуванням нотаріально посвідченої заяви ОСОБА_2 про визнання ним боргу, суд дійшов висновку про те, що має місце переривання перебігу позовної давності з 08.06.2017 р., а тому відсутні підстави вважати, що позивачем ОСОБА_1 порушено строк позовної давності.

Згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Вказана стаття визначає правовий статус гривні, але не встановлює сферу її обігу, а статтею 192 ЦК передбачено, що іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч.3 ст.533 Цивільного кодексу України використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах. встановлених законом.

Згідно з ч. 2 п. 14 Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року, суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановлених законом.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 509, 525, 610, 625, 629 ЦК України, ст. ст. 13, 81, 258-259, 263-265 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2) суму основного боргу - у розмірі 9000,00 доларів США, 3% річних - у розмірі 1261,17 доларів США, а всього 10 261,17 доларів США.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2) понесені судові витрати у вигляді професійно-правничої допомоги у розмірі 6400,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2) понесені судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 2733,75 грн.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі в тридцяти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: М.В. Антоненко