ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7116/19 Справа № 213/611/19 Суддя у 1-й інстанції - Князєва Н. В. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2019 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Бондар Я.М.

суддів - Барильської А.П., Зубакової В.П.

сторони справи :

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Публічне акціонерне товариство «Південний гірничо-збагачувальний комбінат»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження у письмовому порядку згідно ч.13 ст. 7, ч.1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами цивільну справу за апеляційними скаргами позивача ОСОБА_1 , відповідача Публічного акціонерне товариство «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» на рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 05 червня 2019 року, ухваленого суддею Князєвою Н.В. у м. Кривому Розі, повний текст судового рішення складено 07 червня 2019 року,

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» (надалі - ПАТ «Південний ГЗК») про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що тривалий час 23 роки працювала машиністом конвеєра у ПАТ «Південний ГЗК», де внаслідок недосконалості технології, механізмів, робочого процесу підпадала під дію шкідливих та небезпечних речовин та дії вібрації, що перевищувала нормативні показники. У зв`язку із чим, отримала професійне захворювання, втратила професійну працездатність 55%, з яких 45% по радикулопатії та 10% ХОЗЛ, становлено інвалідність. Змушена тривалий час проходити чисельні медичні огляди та обстеження, медико-соціальні експертні комісії, відновлювальні процедури і лікування. Тому, просить суд стягнути з ПАТ «Південний ГЗК» на свою користь моральну шкоду, завдану внаслідок ушкодження здоров`я у розмірі 193000 грн. без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб.

Рішенням Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 05 червня 2019 року позов задоволено частково. Стягнуто ПАТ «Південний ГЗК» на користь ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди 50000грн., а також на користь держави судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Не погоджуючись із рішенням суду, представник відповідач ПАТ «Південний ГЗК», посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неповним з`ясуванням обставин справи, яке має значення для вірного вирішення спірного питання, на порушення судом норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового про відмову ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог. В мотивування доводів апеляційної скарги зазначає, що позивачем не надано доказів заподіяння їй моральної шкоди та вину підприємства в її заподіянні. Потерпіла була попереджена про шкідливі умови виробничого процесу, лише тривала робота позивача стала підставою в отриманні професійного захворювання, безвідповідальне ставлення позивач спричинило втрату здоров`я. Визначений судом розмір моральної шкоди, вважають значно завищеним, таким, що не відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості.

Не погоджуючись із рішенням суду позивач ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій ставить питання про зміну рішення суду в частині розміру моральної шкоди, стягнутої на її користь та просить збільшити його до розміру заявленого у позові 193000 грн., оскільки вважає його заниженим, таким що не відповідає глибині її моральних страждань та принципу розумності, виваженості та справедливості. Зазначає, що судом першої інстанції не враховано характер отриманого нею професійного захворювання, відсоток втрати професійної працездатності, тяжкість вимушених змін у її життєвих стосунках, час та зусилля, необхідні для поліпшення стану здоров`я.

У відзиві на апеляційну скаргу ПАТ «Південний ГЗК» просить апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 залишити без задоволення. Вважає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів заподіяння їй моральної шкоди та тяжкості страждань, а також вини підприємства.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді- доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог, доводів апеляційних скарг, наданого відзиву, колегія суддів прийшла до наступних висновків.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 у період з 11 липня 1994 року по 19 грудня 2017 року працювала машиністом конвеєра ПАТ «Південний ГЗК», що підтверджується записами трудової книжки (а.с. 42, 66).

Медичним висновком лікарсько-експертної комісії ДУ «Українського науково-дослідного інституту промислової медицини» від 02 жовтня 2018 року ОСОБА_1 встановлено професійні захворювання: радикулопатія полісегментарна попереково-крижова (L4-S1) білатерально, переважно справа та шийна (С5-С7), білатерально, переважно зліва з вираженним статико-динамічними порушеннями з больовим та м`язово-тонічним синдромами, периферичним нейроваскулярним синдромом верхніх кінцівок, нейродистрофічними проявами у вигляді двобічного плечелопаткового періартрозу ПФ другого ступеня, остеоартрозу у поєднанні з періартрозом ліктьових ПФ першого ступеня та колінних ПФ другого ступеня, суглобів 2) Хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легень першої стадії). Група А. Легенева недостатність першого ступеню. Захворювання професійні (а.с.48).

Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 07 листопада 2018 року проведено розслідування причин виникнення хронічних професійних захворювань ОСОБА_1 , встановлених Українським науково-дослідним інститутом промислової медицини. У пункті 16 акту визначено, що професійне захворювання позивача виникло внаслідок тривалої дії шкідливих факторів виробничого середовища та недосконалості робочого місця, фізичних навантажень, що перевищували нормативні показники та пилу, концентрація якого перевищувала нормативні показники.

Відповідно до п. 17 акту причиною виникнення професійних захворювань є: важкість праці: незручна робоча поза 36% зміни (при нормі 25%) з вимушеними нахилами тулубу уперед під кутом більше 30 градусів 248-315 разів за зміну, при нормі 51-100 разів; величина статичного навантаження за зміну двома руками становила 00 кг/с при нормі 42000 кг/м; потужність зовнішньої роботи при роботі з переважною участю м,язів плечового поясу 28,4-28,6 Вт при нормі 27 Вт, м,язів нижніх кінцівок та тулуба 67,5-73,5 Вт при нормі 63 Вт; маса вантажу, що постійно підіймається та переміщується вручну становила 8-16 кг, при нормі до 7 кг; вміст пилу з вмістом вільного діоксиду кремнію від 10% до 70% в повітрі робочої зони в 3-46.25 разів перевищує ГДК (6.0-92,5 мг/куб.м при ГДК 2,0 мг/куб.м)

У пункті 19 акту зазначено, що враховуючи роботу позивача впродовж тривалого часу більше 23 років в умовах дії шкідливих факторів та зміну керівництва структурного підрозділу підприємства, конкретних осіб, які порушили законодавство про охорону праці, гігієнічні регламенти і нормативи, не встановлено (а.с. 43-46).

При первинному огляді МСЕК 15 січня 2019 року ОСОБА_1 встановлено 55 % втрати професійної працездатності, з яких: 45 % - радикулопатія , 10 % - ХОЗЛ, визначена 3 група інвалідності (а. с. 47).

Відповідно до наданих позивачем виписних епікризів та довідок медичних закладів, вона тривалий час знаходився на лікуванні з приводу отриманого професійного захворювання (а. с. 50-55).

На підставі встановлених обставин суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем доведені заявлені позовні вимоги та наявність правових підстав для відшкодування їй моральної шкоди відповідачем, через отримане професійне та втрату працездатності.

Колегія суддів погоджується із висновком суду, щодо обов`язку відповідача відшкодувати позивачу моральну шкоду спричинену втратою здоров`я на виробництві, вважає його законним і обґрунтованим.

Відповідно до вимог ст.367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У статті 16 Конвенції Міжнародної організації праці від 22 червня 1981 року № 155 передбачено, що від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення безпечності робочих місць, механізмів, обладнання та процесів, які перебувають під їхнім контролем, і відсутності загрози здоров`ю з їхнього боку. Від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення відсутності загрози здоров`ю з боку хімічних, фізичних та біологічних речовин й агентів, які перебувають під їхнім контролем, тоді, коли вжито відповідних захисних заходів. Від роботодавців повинно вимагатися надавати у випадках, коли це є необхідним, відповідні захисні одяг і засоби для недопущення настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, загрози виникнення нещасних випадків або шкідливих наслідків для здоров`я.

Частина 4 статті 43, частина 1 статті 46 Конституції України передбачають, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно ст. 173 КЗпП України, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до ч. 2ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Частиною першою ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України в «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»№ 4 від 31 березня 1995 року роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Як видно з акту розслідування причин виникнення у позивача хронічного професійного захворювання від 07 листопада 2018 року, причиною професійного захворювання ОСОБА_1 є робота позивача на підприємстві відповідача ПАТ "ПівдГЗК", впродовж 23 років 4 міс. в умовах впливу шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу, які перевищували нормативні показники.

Отже, роботодавець ПАТ "ПівдГЗК" під час роботи позивача допустив перевищення гранично допустимого рівня концентрації небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та важкої праці, що є порушенням ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України «Про охорону праці».

Виходячи з наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що професійне захворювання позивача, яке завдає їй фізичного болю та душевних страждань, виникло з вини відповідача, яким не було виконано вимоги законодавства щодо створення на робочому місці працівника умов праці відповідно до нормативно-правових актів.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги відповідача ПАТ "ПівдГЗК" про те, що в діях відповідача відсутня протиправна поведінка, оскільки актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання позивача встановлено порушення відповідачем законодавства про охорону праці та перевищення нормативів концентрації шкідливих факторів виробничого середовища на робочому місці позивача.

Стаття 4 Закону України «Про охорону праці» передбачає, що державна політика в галузі охорони праці базується , зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці; соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань.

Спростовуються доводи апеляційної скарги відповідача щодо не доведення позивачем позовних вимог, оскільки, факт заподіяння моральної шкоди позивачу у зв`язку з отриманими нею професійними захворюваннями встановлений та доведений матеріалами справи. Так, згідно виписних епікризів, позивач час від часу змушена проходити стаціонарний курс лікування та періодичні обстеження, переносить щоденний фізичний біль та моральні страждання, позбавлена нормальних життєвих зв`язків, у зв`язку з тим, що професійне захворювання обмежує її життєву активність постійно наявна задишка, кашель, стійкий больовий синдром у суглобах, що обмежує її рух і вимагає від неї додаткових зусиль для організації життя.

Згідно рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 року, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання.

Колегія суддів вважає, що визначений судом першої інстанції розмір моральної шкоди, є дещо заниженим, визначений без повного урахування роз`яснень, наведених в п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995р. з подальшими змінами, відповідно до яких, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку, ступеня вини відповідача та інших обставин, у зв`язку із чим доводи позивача, колегія суддів вважає такими, що заслуговують на увагу.

Колегія суддів, беручи до уваги глибину і тривалість моральних страждань позивача, характер отриманих позивачем професійних захворювань, роботу її на підприємстві відповідача в умовах впливу шкідливих факторів, більше 23 років, відсоток втрати професійної працездатності в розмірі вперше 55%, встановлення їй групи інвалідності, тяжкість вимушених змін у її життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану та можливість такого відновлення, вважає що визначений судом першої інстанції розмір компенсації моральної шкоди слід змінити та збільшити з 50000 грн. до 90000 грн., що відповідно ч. 13 ст.141 ЦПК України є підставою для збільшення суми стягнутого з Публічного акціонерного товариства «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» на користь держави розміру судового збору з 768,40 грн. до 900 грн. , що відповідно положення п.п.1,3 ч.1 ст.376 ЦПК України є підставою для зміни рішення суду.

Керуючись ст. ст. 367, 369, 374, п. 1,3 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381, 382 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Апеляційну скаргу відповідача Публічного акціонерне товариство «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» залишити без задоволення.

Рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 05 червня 2019 року змінити в частині розміру моральної шкоди, стягнутої з Публічного акціонерного товариства «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» на користь ОСОБА_1 збільшивши його з 50000 грн. до 90000 грн. без утримання податків та обов`язкових платежів.

Змінити рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 05 червня 2019 року в частині стягнутого з Публічного акціонерного товариства «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» на користь держави розміру судового збору збільшивши його з 768,40 грн. до 900 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 06 серпня 2019 року.

Головуючий:

Судді: