справа № 2-963/09
№ провадження 6/208/64/19
УХВАЛА

Іменем України

11 червня 2019 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі: Головуючого, судді Похвалітої С.М., за участю секретаря судового засідання Пентраковської М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання Головного державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби міста Кам`янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Петрова О.В. про звернення стягнення на майно боржника, яке не зареєстроване у встановленому законом порядку, -

в с т а н о в и в:

Головний державний виконавець Заводського відділу державної виконавчої служби міста Кам`янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Петров О.В. звернувся до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області із поданням про звернення стягнення на майно боржника, яке не зареєстроване у встановленому законом порядку.

У своєму поданні заявник просить суд звернути стягнення на нерухоме майно, а саме: магазин за адресою: АДРЕСА_1 , та є власністю ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна, посвідченого приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Кир`як А.С. від 01.02.2008 року за реєстровим № 385, яке складається з магазину літ. А-1 (цегла, загальна площа 222, 4 кв. м), склад - Б-1 (шлакобетон загальна площа 22, 6 кв. м), вбиральня - В-1 (дощаті), огорожа - 1,2, загальна площа предмета іпотеки складає 245,0 кв. м.

Своє подання заявник обґрунтовує тим, що на примусовому виконанні Заводського відділу державної виконавчої служби міста Кам`янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області перебуває виконавче провадження № 51595713 з примусового виконання виконавчого листа № 2-963-2009, виданого Заводським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області 20.01.2010 року про звернення стягнення на нерухоме майно а саме: магазин за адресою: АДРЕСА_1 , та є власністю ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна, посвідченого приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Кир`як А.С. від 01.02.2008 року за реєстровим № 385, продавцем є ОСОБА_2 , яке складається з магазину літ. А-1 (цегла, загальна площа 222, 4 кв. м), склад - Б-1 (шлакобетон загальна площа 22, 6 кв. м), вбиральня - В-1 (дощаті), огорожа - 1,2, загальна площа предмета іпотеки складає 245,0 кв. м. для задоволення вимог АКІБ «УкрСиббанк» у розмірі 835704,75 грн., в тому числі 747500,00 грн. - заборгованість за кредитом; 78390,21 грн. - заборгованість за процентами; 9814,54 грн. - пеня. В подальшому стягувача змінено з АКІБ «УкрСиббанк» на ТОВ «Фінансова компанія «Позика». Згідно до відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, 01.02.2008 року зареєстровано іпотеку і заборону на вищевказане нерухоме майно, іпотекодержателем якого є ТОВ «ФК «Позика», іпотекодавцем ОСОБА_1 . Проте, з відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно також слідує, що таке майно досі зареєстровано за ОСОБА_2 , державна реєстрація права власності за боржником ОСОБА_1 не проведена.

В судове засідання представник заявника Заводського відділу державної виконавчої служби міста Кам`янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку.

Суд, вивчивши матеріали подання, вважає, що таке подання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 440 ЦПК України, питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, під час виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішуються судом за поданням державного виконавця, приватного виконавця..

Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо право власності на нерухоме майно боржника не зареєстровано в установленому законом порядку, виконавець звертається до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно.

Згідно положень ч. 1 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна.

Відповідно до ч.1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч.1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно дост. 79 ЦПК Українидостовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), які містяться у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

На примусовому виконанні Заводського відділу державної виконавчої служби міста Кам`янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області перебуває виконавче провадження № 51595713 з примусового виконання виконавчого листа № 2-963-2009, виданого Заводським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області 20.01.2010 року про звернення стягнення на нерухоме майно, а саме: магазин за адресою: АДРЕСА_1 , який є власністю ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна, посвідченого приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Кир`як А.С. від 01.02.2008 року за реєстровим № 385, яке складається з магазину літ. А-1 (цегла, загальна площа 222, 4 кв. м), склад - Б-1 (шлакобетон загальна площа 22, 6 кв. м), вбиральня - В-1 (дощаті), огорожа - 1,2, загальна площа предмета іпотеки складає 245,0 кв. м. для задоволення вимог АКІБ «УкрСиббанк» у розмірі 835704,75 грн., в тому числі 747500,00 грн. - заборгованість за кредитом; 78390,21 грн. - заборгованість за процентами; 9814,54 грн. - пеня.

У відповідності з відомостями з реєстру прав власності на нерухоме майно, власником магазину за адресою: АДРЕСА_1 , дата прийняття рішення про державну реєстрацію 01.09.2006 року, є ОСОБА_2 .

01.02.2008 року між ОСОБА_2 , як продавцем, та ОСОБА_1 , як покупцем, укладений договір купівлі-продажу вищевказаного майна, згідно якого остання придбала таке майно.

Згідно до відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, 01.02.2008 року зареєстровано іпотеку і заборону на вищевказане нерухоме майно, іпотекодержателем якого є ТОВ «ФК «Позика», іпотекодавцем ОСОБА_1 .

Згідно ухвали Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 14.03.2017 року стягувача змінено з АКІБ «УкрСиббанк» на ТОВ «Фінансова компанія «Позика».

Підставою для звернення державного виконавця до суду з відповідним поданням стала та обставина, що вказане нерухоме майно не оформлено належним чином. Зокрема, державний виконавець посилався на те, що відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна зазначене нерухоме майно не було належним чином зареєстровано у встановленому законом порядку та відсутній запис щодо належності боржнику.

Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» набрав чинності лише 01.01.2013 року та не зобов`язував власників нерухомого майна, право власності на яке було зареєстровано у встановлений на той час законодавством спосіб, здійснювати повторну реєстрацію права власності у електронному реєстрі. Відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речового права на нерухоме майно, право власності на яке виникло та оформлено в установленому порядку до 1 січня 2013 року, здійснюється одночасно з державною реєстрацією права власності на таке нерухоме майно на підставі заяви про державну реєстрацію прав.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що відсутність інформації в електронному реєстрі права власності боржника на нерухоме майно не свідчить про те, що право власності не зареєстровано боржником в установленому законом порядку.

Отже, достеменних доказів з приводу того, що зазначене нерухоме майно не було належним чином зареєстровано у встановленому законом порядку, до суду не надано.

Також, із поданих суду матеріалів не вбачається, що державним виконавцем вживалися заходи в рамках цього виконавчого провадження, які передбачені Законом України «Про виконавче провадження», зокрема виносилася постанова про накладення арешту на майно, не надано доказів на підтвердження неможливості звернення стягнення на нерухоме майно на підставі виконавчих листів у передбачений законом спосіб, а матеріали заяви не містять відомостей того, що боржнику ОСОБА_1 відомо про існування відкритих виконавчих проваджень щодо нього, тощо.

Окрім того, суд зазначає, що рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпроптеровської області від 23 жовтня 2019 року вже звернуто стягнення на майно боржника (а. с. 39 40)., тобто вирішено питання про звернення стягнення на таке майно.

Таким чином, з урахуванням встановленого в судовому засіданні, суд не вбачає підстав для задоволення заяви.

Керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст. ст. 77, 81, 89, 223, 258, 260, 354, ч.10, 11 ст.440 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

У задоволенні подання Головного державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби міста Кам`янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Петрова О.В. про звернення стягнення на майно боржника, яке не зареєстроване у встановленому законом порядку відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Похваліта С. М.