Дата документу 30.07.2019 Справа № 328/2433/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Є.У.№ 328/2433/18 Головуючий у 1 інстанції: Курдюкова В.М.
№ 22-ц/807/2021/19 Суддя-доповідач: Крилова О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Крилової О.В.

суддів: Кухаря С.В.

Полякова О.З.

секретар: Бєловій А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 22 березня 2019 року у справі за позовом органу опіки та піклування Токмацької районної державної адміністрації Запорізької області до ОСОБА_1 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, служби у справах дітей Токмацької районної державної адміністрації Запорізької області про відібрання дитини без позбавлення матері батьківських прав та стягнення аліментів та зустрічною позовною заявою ОСОБА_1 до органу опіки та піклування Токмацької районної державної адміністрації Запорізької області, третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору служби у справах дітей Токмацької районної державної адміністрації Запорізької області про повернення дитини та усунення перешкод в її вихованні,

ВСТАНОВИВ

В вересні 2018 року орган опіки та піклування Токмацької районної державної адміністрації Запорізької області звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, служби у справах дітей Токмацької районної державної адміністрації Запорізької області про відібрання дитини без позбавлення матері батьківських прав та стягнення аліментів.

В обґрунтування позовних вимог зазначало, що Відповідач є матір`ю малолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідач проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків стосовно виховання та утримання своєї малолітньої доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Згідно інформації Токмацького районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді від 29.08.2018 № 192 родина відповідача перебуває на обліку центру, але відповідач не йде на контакт з працівниками центру, вчиняє сварки, дитина не навчається, складає враження ізольованої дитини, волосся пофарбоване в оранжево-рожевий колір.

Під час проведення рейду на території м. Молочанськ, а саме - 04.09.2018 року було обстежено житлово-побутові умови проживання відповідача. В ході обстеження встановлено наступне: будинок на праві користування, умови проживання в родині незадовільні, помешкання потребує ремонту, в кімнатах брудно, сморід. Дитина станом на 01.09.2018 року не приступила до навчання, складає враження ізольованої дитини, волосся пофарбоване в оранжево-рожевий колір, є педикульоз. Відповідач вчинила сварку, була в істеричному та агресивному стані. Виникла безпосередня загроза життю та здоров`ю дитини.

Відповідач має захворювання, зарекомендувала себе з негативної сторони, не приділяє уваги вихованню дитини, не створила належних умов для її проживання, виховання та морального розвитку, не створює умов для отримання нею освіти та розвитку додаткових здібностей, що стало суперечити інтересам дитини, негативно впливає на стан розвитку дитини. Відібрання дітей у батьків без позбавлення останніх батьківських прав може виступати як один із заходів захисту інтересів батьків, якщо вони у зв`язку з хворобою або іншими об`єктивними обставинами не можуть здійснювати функції по вихованню дітей, піддають небезпеці їхнє життя і здоров`я. Створенню небезпечної для дітей обстановки сприяють активні форми туберкульозу, психічні захворювання із стійкою психопатичною симптоматикою і періодичними змінами особи (маніакально-депресивний психоз, епілепсія, шизофренія), органічні ураження центральної нервової системи із стійкими важкими порушеннями функцій кінцівок, важка форма бронхіальної астми, а також венеричні захворювання. Кожна з проаналізованих підстав відібрання дітей без позбавлення батьківських прав створює небезпечну обстановку для життя і здоров`я, належного виховання дітей, а також можливість несприятливого виливу на їх етичний, фізичний і психічний розвиток.

Протягом дев`яти років ОСОБА_3 повністю відмежована матір`ю від соціуму та знаходиться в психотравмуючій обстановці. Крім того, дитина часто знаходиться на самоті в антисанітарному будинку. Не маючи належного дотримання режиму дня, ОСОБА_3 перебуває в обстановці, яка загрожує її здоров`ю та життю. Дівчинка має повне право на повноцінне харчування, збагачене вітамінами, правильний режим дня, обов`язкове перебування на свіжому повітрі, певний фізичний розвиток, доступ до культурних та інших духовних цінностей, створення умов для отримання нею освіти та розвитку додаткових здібностей.

04.09.2.018 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при райдержадміністрації було прийняте рішення про негайне вилучення малолітньої дитини, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відповідача у зв`язку із безпосередньою загрозою життю та здоров`ю дитини.

У цей же день на підставі рішення комісії з питань захисту прав дитини при райдержадміністрації, дитину було вилучено у відповідача та поміщено до центральної районної лікарні.

Розпорядженням голови Токмацької райдержадміністрації від 04.09.2018 № 389 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 тимчасово влаштовано до дитячого закладу на повне державне забезпечення. На даний час ОСОБА_2 тимчасово влаштована до Комунального закладу «Мирненський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» ЗОР».

Зазначені фактори можна розцінювати як ухилення відповідача від виховання дитини, свідоме нехтування своїми обов`язками. Відповідач свого обов`язку виховувати та утримувати дитину до досягнення нею повноліття не виконує та не здійснює жодних дій, спрямованих на їх виконання. Будь-яких перешкод для виконання відповідачем своїх обов`язків не чинилось.

Посилаючись на зазначені обставини просило суд, відібрати малолітню ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у матері ОСОБА_1 без позбавлення батьківських прав; стягнути з ОСОБА_1 на користь державного закладу, в якому буде перебувати малолітня дитина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти на її утримання в розмірі ј частини всіх доходів, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В грудні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зустрічним позовом до органу опіки та піклування Токмацької районної державної адміністрації Запорізької області, третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору служби у справах дітей Токмацької районної державної адміністрації Запорізької області про повернення дитини та усунення перешкод в її вихованні.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_2 у неї народилась донька ОСОБА_2 , що підтверджує свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим Молочанським міськвиконкомом Токмацького району Запорізької області 03.09.2009 року. Вони проживають разом з донькою за місцем їхньої реєстрації у матері позивача ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 .

Вона є особою з інвалідністю з дитинства 2 групи та має постійний щомісячний дохід у вигляді пенсії, державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям та допомоги на 1 дитину одиноким матерям, що підтверджує довідкою до акта огляду МСЕК від 03.05.2006 року та довідками Токмацького РУСЗН від 20.11.2018 року № 7794 та № 7795 та довідкою Токмацького ОУ ПФУ від 03.12.2018 року.

З часу народження дитини вона піклувалася про неї, про її стан здоров`я, про її розвиток, здійснювала належне її виховання, купувала їжу, ліки, одяг, взуття, іграшки, книжки та інші речі, які необхідні були донечці для її належного розвитку. Донечка ходила до дитячого садочку «Ромашка» та «Топольок» в місті Молочанську, Токмацького району, Запорізької області.

Вона мала плани переїхати з донькою на інше місце проживання до м. Бердянськ АДРЕСА_2 Запорізької області, так як намагалася влаштувати своє життя, знайти роботу та влаштувати дитину до шкільного закладу в місті Бердянську, але на восени 2018 року позивач вирішила залишитись проживати разом з дитиною в місті Молочанську та влаштувати дитину в навчальному закладі ЗОШ № 2.

Але в вересні 2018 року приїхали представники органу опіки та піклування Токмацької районної державної адміністрації разом з поліцією та незаконно і безпідставно відібрали у позивача донечку ОСОБА_5 , посилаючись на неналежне виконання позивачем своїх батьківських обов`язків.

З того часу, позивач не має змогу бачитися та спілкуватися з дитиною, так як під час відвідування її в КЗ «Мирненський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» ЗОР, коли приїжджає до дитини позивачу повідомляють, що дитина знаходиться на лікуванні в інфекційному відділенні, так як захворіла на простудне захворювання.

За час проживання дитини з позивачем вона майже не хворіла та росла здоровою дівчинкою, і лише після відібрання дитини від позивача її стан здоров`я різко погіршився та вона постійно хворіє та перебуває в інфекційному ізоляторі на лікуванні.

Всі намагання позивача, з моменту їхнього розлучення повернути дитину додому та мирним шляхом врегулювати даний спір не призвели до вирішення цього питання, оскільки створені такі обставини, через які позивач не може нормально зустрічатися з донькою та забрати її з собою додому.

Вона бажає виконувати свій материнський обов`язок в повній мірі, хоче брати участь у вихованні дитини, має велике бажання виховувати свою дитину, спілкуватися з нею, проявляти свою материнську любов особисто. Жодних обставин, які б давали підстави вважати, що її спілкування з дитиною спричинить шкоду доньці не існує.

Таким чином, зобов`язана брати участь у вихованні своєї дитини і має право на особисте проживання та спілкування з донькою, а відповідач та інші особи не мають права перешкоджати позивачу проживати разом, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні.

Вважає, що відповідач порушує її права та права малолітньої дитини ОСОБА_6 , відібравши дитину у неї.

Вона має всі необхідні умови для проживання дитини з позивачем за місцем її проживання. Вона буде забезпечена всім необхідним, продуктами харчування, окремою обладнаною для дитини кімнатою.

Посилаючись на зазначені обставини просила суд, повернути малолітню дитину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка перебуває в Комунальному закладі «Мирненський обласний центр соціально психологічної реабілітації дітей», її матері ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , для подальшого сумісного проживання, виховання та утримання та допустити негайне виконання рішення суду щодо поверннення дитини її матері.

Рішенням Токмацького районного суду Запорізької області від 22 березня 2019 року позов органу опіки та піклування Токмацької районної державної адміністрації Запорізької області задоволено повністю, в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Відібрано малолітню ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від її матері ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , без позбавлення її батьківських прав.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 РНОКПП: НОМЕР_2 на користь державного закладу, в якому буде перебувати малолітня дитина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини всіх доходів, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 11.09.2018 року та до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 на користь держави судовий збір в розмірі 768,40 гривень.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову органу опіки та піклування Токмацької районної державної адміністрації Запорізької області відмовити в повному обсязі, зустрічний позов задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідач є матір`ю малолітньої ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого Молочанським міськвиконкомом Токмацького району Запорізької області 08.09.2009 року.

Як зазначив суд першої інстанції, відповідач свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків стосовно виховання та утримання своєї малолітньої доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції в цій частині виходячи з того, що згідно інформації Токмацького районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді від 29.08.2018 № 192 родина відповідача перебуває на обліку центру, але відповідач не йде на контакт з працівниками центру, вчиняє сварки, дитина не навчається, складає враження ізольованої дитини, волосся пофарбоване в оранжево-рожевий колір.

Під час проведення рейду на території м. Молочанськ, а саме - 04.09.2018 року було обстежено житлово-побутові умови проживання відповідача. В ході обстеження встановлено наступне: будинок на праві користування, умови проживання в родині незадовільні, помешкання потребує ремонту, в кімнатах брудно, сморід. Дитина станом на 04.09.2018 року не приступила до навчання, складає враження ізольованої дитини, волосся пофарбоване в оранжево-рожевий колір, є педикульоз. Відповідач вчинила сварку, була в істеричному та агресивному стані. Виникла безпосередня загроза життю та здоров`ю дитини.

04.09.2.018 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при райдержадміністрації було прийняте рішення про негайне вилучення малолітньої дитини, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відповідача у зв`язку із безпосередньою загрозою життю та здоров`ю дитини.

Погоджуючись з висновками суду першої інстанції судова колегія враховує, що факт того, що дитина до 10 річного віку не почала отримувати обов`язкову середню освіту без будь-яких поважних причин, свідчить про неналежне виховання дитини, позаяк неотримання відповідних знань та навичок безсумнівно зумовлює відставання дитини у розвитку.

Як зазначила сама апелянт при апеляційному розгляді, лише після відібрання дитини та поміщення її в спеціальний заклад, дитина почала навчання.

Причини, з яких мати дитини ухилялася від надання дитині освіти та належних умов розвитку та виховання, та які зазначила апелянт, не є поважними. Так, намір переїхати на інше місце проживання та лише після цього почати навчання, не є підставою для позбавлення дитини освіти, до того ж і сам намір на наявність будь-яких можливостей для переїзду не підтверджений жодними доказами.

При цьому мати дитини не зазначає про наявність будь-яких перешкод для виконання відповідачем своїх обов`язків.

Суд першої інстанції правомірно послався на наступні положення закону.

Згідно ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дітей, турбуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток.

На підставі ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини.

Згідно ст. 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2 - 5 частини першої ст. 164 СК України, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. При задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав судвирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину.

Відповідно до ст.ст.180, 182 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Вимоги про повернення дитини та усунення перешкод в її вихованні, правильно були розцінені судом першої інстанції як такі, що не підлягають задоволенню, тому що як було встановлено у суді першої інстанції та підтверджено при апеляційному розгляді, відібрання дитини мало місце через наявність підстав для цього, які свідчили про безвідповідальне ставлення матері до дитини.

Пояснення відповідача щодо того, що до відібрання дитини їй не вистачало коштів для забезпечення відвідування дитиною дошкільного та шкільного навчального закладу, не виправдовують безвідповідальне ставлення до дитини, а лише підтверджують, що у даному випадку відібрання дитини було виправданим.

До того ж мати дитини не позбавлена права ані на спілкування з дитиною, ані повернення дитини в сім`ю після усунення підстав, які зумовили відібрання дитини.

Тож суд першої інстанції, ухвалюючи рішення, виходив з наявних у матеріалах справи доказів, наданих позивачем у відповідності із процесуальним законом, і керувався принципами змагальності та диспозитивності цивільного судочинства.

Наведені вище обставини свідчать про те, що суд першої інстанції, мотивуючи своє рішення, вірно проаналізував норми закону та дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог щодо усунення перешкод у вихованні дитини.

Доводи скарги та матеріали справи не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права.

З огляду на викладене, судова колегія не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 22 березня 2019 року по цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 8 серпня 2019 р.

Головуючий О.В. Крилова

Судді: С.В. Кухар

О.З. Поляков