Провадження №: 2/752/1875/19
РІШЕННЯ

іменем України

24 січня 2019 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Хоменко В.С.

при секретарі Павлюху П.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Голосіївського районного суду м. Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Комунальне підприємство "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району міста Києва", Відділ з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Голосіївської районної у місті Києві державної адміністрації про визнання особи такою, що втратили право користування житловим приміщенням, та зняття з реєстрації, -

в с т а н о в и в:

у червні 2018 року ОСОБА_3 звернувся до суду з вказаним позовом.

Останній мотивував тим, що квартира АДРЕСА_1 є неприватизованою, отримана ним за ордером № 18364 серія Б від 28.02.1983 року на сім'ю із трьох осіб: він, його дружина - ОСОБА_4 (померла ІНФОРМАЦІЯ_3) та сина - ОСОБА_5

ОСОБА_5 понад двох років поспіль не проживає у квартирі АДРЕСА_1, витрат по її утриманню не несе, його особистих речей в квартирі немає, його місце проживання невідоме.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі та надав пояснення, аналогічні викладеним в позові обставинам. Просив позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач, будучи повідомленим про час та місце розгляду справи відповідно до вимог закону, в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, не подав відзив на позовну заяву.

Треті особи явку свої представників в судове засідання не забезпечили, подали заяви про розгляд справи у відповідності до вимог закону за їх відсутності.

Суд, вислухавши пояснення позивача, допитавши свідків, дослідивши письмові докази, оцінивши їх у сукупності, дійшов таких висновків.

Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно ст. 61 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення, який укладається на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем, житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім'я якого видано ордер, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок.

Згідно ст. 63 ЖК України предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення.

У відповідності до ст. 61 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення.

Стаття 71 ЖК України встановлює загальні правила збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами.

За змістом цієї статті при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім"ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Як роз'яснено у п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК України), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.

Поважність причин відсутності особи за місцем проживання визначається судом у кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та правил ст. 89 ЦПК України щодо оцінки доказів.

Таким чином, ключовою обставиною, встановлення якої є необхідним для правильного вирішення цього спору, є наявність чи відсутність поважних причин відсутності відповідача у жилому приміщенні понад строки, встановлені ст.71 ЖК України.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, позивач та відповідач зареєстровані в квартирі АДРЕСА_1, котра була отримана ОСОБА_3 за ордером № 18364 серія Б від 28.02.1983 року на сім'ю із трьох осіб: він, його дружина - ОСОБА_4 (померла ІНФОРМАЦІЯ_3) та сина - ОСОБА_5 (а.с. 9).

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 показала про те, що проживає у будинку АДРЕСА_1, є сусідкою сторін. Відповідач ОСОБА_5 вже більше 25 років не проживає в квартирі АДРЕСА_1, оскільки проживає десь у Німеччині, бачила його останній раз 7 років назад.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 показав суду про те, що проживає у будинку АДРЕСА_1, є сусідом сторін. Відповідача ОСОБА_5 не бачив вже більше 15 років.

Відповідно до акту від 07.12.2018 року, складеного та підписаного мешканцями квартир АДРЕСА_1 у присутності майстрів ОСОБА_8, ОСОБА_9 ЖЕД - 111, відповідач ОСОБА_5 в квартирі АДРЕСА_1 з 2000 року по теперішній час не проживає.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках

Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, встановлено, що відповідач ОСОБА_5 не проживає у спірній квартирі понад встановлений законом строк, збереження права користування ними, поважних причин не проживання чи перешкод йому у користуванні таким, суду не надано.

Таким чином, позовні вимоги позивача про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, є обґрунтованими та доведеними, а тому суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову в цій частині.

Що стосується вимоги позивача про примусове зняття відповідача з реєстрації місця проживання, суд зазначає наступне.

Відповідно до встановленого ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, а тому при задоволенні вимог про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, окремого застереження щодо зняття з реєстрації місця проживання не потребується.

А тому, рішення суду щодо визнання відповідача ОСОБА_5 таким, що втратив право користування жилим приміщенням, є відповідною правовою підставою для зняття його з реєстраційного обліку та додаткового застереження не потребує.

Тому, позов в цій частині задоволенню не підлягає.

Крім того, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідачів на користь позивача підлягають витрати по оплаті судового збору у розмірі 704,80 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 71, 72, 107 ЖК України, п. 9, 15.5 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України (2017 року), ст. ст. 4, 10, 12, 13, 76-82, 141, 258-259, 263, 264-265, 268, 272, 273, 354 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Комунальне підприємство "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району міста Києва", Відділ з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Голосіївської районної у місті Києві державної адміністрації про визнання особи такою, що втратили право користування житловим приміщенням, та зняття з реєстрації - задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, таким, що втратив право користування жилим приміщенням: квартирою АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 704,80 грн. (сімсот чотири гривні 80 копійок).

Відомості щодо учасників справи:

Позивач - ОСОБА_3, ІПН НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_1;

Відповідач - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, адреса: АДРЕСА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 31.01.2019 року.

Суддя В.С. Хоменко