Справа № 159/3996/18
Провадження № 2/159/58/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2019 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області під головуванням

судді Восковської О.А.

з участю секретаря Канашкової О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ковелі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовує тим, що з відповідачем перебуває у юридичному шлюбі з 10.12.2009 року. Від спільного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Позивачка вказує, що одруження та спільне проживання з відповідачем виявилось невдалим, їх стосунки значно погіршились, а тому вона з відповідачем проживає з грудня 2012 року окремо, вважає, що шлюб розпався остаточно та зберегти його неможливо. Вказує також, що син проживає разом із нею та перебуває на її утриманні, однак, вона сама не взмозі утримувати неповнолітнього ОСОБА_3, оскільки рівень його матеріального забезпечення постійно зростає. Як зазначила позивачка у позовній заяві, фізичний та майновий стан відповідача цілком задовільний, хоча останній і офіційно не працевлаштований, але має достатній рівень доходів, та зможе надавати матеріальну допомогу на утримання сина без погіршення його матеріального стану. Між позивачкою та відповідачем не досягнуто згоди з приводу утримання та виховання сина, а тому позивачка звернулась до суду та просить шлюб розірвати та стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі по 1500 гривень щомісячно починаючи від дня предявлення позову і до досягнення сином повноліття.

Ухвалою судді від 18 жовтня 2018 року було прийнято позовну заяву до розгляду у порядку загального позовного провадження і відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання на 16.11.2018 року. Одночасно, відповідачу було надано строк для подачі відзиву на позовну заяву.

Ухвалою суду від 16.11.2018 року підготовче засідання було відкладено на 26.12.2018 року за клопотанням відповідача.

Ухвалою суду від 26 грудня 2018 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 24.01.2019 року.

Відзиву на позовну заяву відповідачем до суду не подано.

У судове засідання позивачка ОСОБА_1 не зявилась, подала до суду письмову заяву в якій просить справу розглядати у її відсутності, заявлені вимоги підтримує повністю з підстав викладених у позовній заяві та просить їх задовольнити, після розірвання шлюбу просить залишити прізвище «Романюк».

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не зявився, подав до суду письмову заяву в якій просить справу розглядати у його відсутності, заявлені вимоги про розірвання шлюбу визнає та на розлучення згідний, згідний також сплачувати аліменти на утримання неповнолітнього сина, але не в такому розмірі, згідний сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі по 500-700 гривень щомісячно.

У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення.

Відповідно до ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя.

Стаття 112 СК України передбачає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

З свідоцтва про одруження серії І-ЕГ №050909 від 10.12.2009 року вбачається, що ОСОБА_2 10.12.2009 року вступив в юридичний шлюб з ОСОБА_4В, який зареєстровано Поворською сільською радою Ковельського району Волинської області, актовий запис №13.

Згідно ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Зважаючи на те, що з 2012 року сторони не підтримують шлюбних відносин, шлюб носить формальний характер, відносини, які склалися між сторонами, свідчать про розпад сім'ї, спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам неповнолітньої дитини, а також враховуючи, що сторони виявили взаємну згоду на розірвання шлюбу про що вказали в письмових заявах, суд приходить до висновку, що зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заявлених вимог ОСОБА_1В в частині розірвання шлюбу з ОСОБА_2

Згідно вимог ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

При цьому, за змістом ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обовязки щодо дитини, незважаючи на розірвання шлюбу чи проживання окремо від дитини.

З матеріалів справи вбачається, що від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження І-ЕГ №107197 від 10.12.2009 року). Як вказує позивачка, відповідач належної матеріальної допомоги на утримання сина не надає, не виконує батьківських обов'язків.

Із поданої відповідачем заяви убачається, що останній не згідний із розміром аліментів, які просить стягнути позивачка на утримання неповнолітнього сина та вказує, що згідний сплачувати аліменти в розмірі 500-700 гривень щомісячно.

Відповідно до ч.1 ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Крім цього, відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Судом установлено, що розмір прожиткового мінімуму для дітей збільшився відповідно до ЗУ «Про Державний бюджет України на 2019 рік» та для дітей віком від 6 до 18 років він складає з 01.01.2019 року 2027 гривень (50%-1013,5 грн).

Аналізуючи зазначені норми закону, суд виходить з того, що батьки дитини повинні забезпечити для дитини утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоровя та розвитку дитини, а кожен з батьків повинен надати дитині утримання у розмірі не меншому половини цього прожиткового мінімуму щомісячно. Тобто, забезпечення батьками такого прожиткового мінімуму забезпечує мінімальні потреби дитини.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як встановлено в судовому засіданні відповідач матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини не надає, не виконує батьківських обов'язків.

Доказів, які б спростовували дані обставини сторона відповідача суду не надала.

Разом із тим, у поданій до суду позовній заяві позивачем ОСОБА_1 не обґрунтовано та не наведено доказів на підтвердження того, що відповідач ОСОБА_2 має можливість сплачувати аліменти в розмірі по 1500 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Таким чином, при визначенні розміру аліментів суд, враховуючи матеріальне становище відповідача, величину прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, встановленого законодавством, а також із урахуванням середньостатистичних доходів громадян по Волинській області та Україні та положення ст.180 СК України про те, що обовязок утримувати дітей є рівною мірою обовязком як матері так і батька, приходить до висновку про необхідність стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина, та вважає, що з відповідача слід стягувати на користь позивачки аліменти на утримання дитини в розмірі по 1100 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня звернення до суду із даною вимогою.

Визначений розмір аліментів в сумі 1100 гривень щомісячно, на переконання суду, є об'єктивним та справедливим з врахуванням наведених вище обставин.

На підставі вимог п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць.

Судові витрати у справі згідно ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_2 в дохід держави.

Керуючись ст. ст. 12-13, 19, 81, 141, 247, 258, 259, 264, 265 ЦПК України, ст.ст.141,180,181,182,184 Сімейного кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити частково.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 10.12.2009 року Поворською сільською радою Ковельського району Волинської області, актовий запис №13.

Після розірвання шлюбу прізвище позивачки залишити «Романюк».

Стягувати з ОСОБА_2 (12.02.1984 р.н, паспорт серії АЮ 275442 виданий 20.10.2015 року Ковельським РВ УДМС України у Волинській області) в користь ОСОБА_1 (20.05.1977 р.н, паспорт серії АЮ 113003 виданий 11.01.2010 року Ковельським МРВ УМВС України у Волинській області, і.н.) аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі по 1100 (одна тисяча сто) гривень щомісячно, починаючи з 13.08.2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Рішення суду в межах суми платежу аліментів за один місяць слід допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 (12.02.1984 р.н, паспорт серії АЮ 275442 виданий 20.10.2015 року Ковельським РВ УДМС України у Волинській області) в користь держави судовий збір в сумі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Волинського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Ковельський міськрайонний суд Волинської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 01.02.2019 року.

ГоловуючаОСОБА_5