Справа № 635/5700/17
Провадження № 2/635/570/2019
06 серпня 2019 року смт. Покотилівка
Харківський районний суд Харківської області в складі:
головуючого судді Назаренко О.В.
за участю секретаря Літінської Г.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення порядку користування земельною ділянкою,
до Харківського районного суду Харківської області надійшов зазначений позов, в якому позивач просить встановити порядок користування земельною ділянкою площею 0,1998 га за адресою АДРЕСА_1 , згідно рекомендованого поділу земельної ділянки, виготовленого ТОВ «Скіф», а саме: виділити ОСОБА_2 у користування частину земельної ділянки площею 0,0999 га в межах від точки А до точки Б, від точки Б до точки В, від точки В до точки Г, від точки Г до точки Е, від точки Е до точки А; виділити ОСОБА_1 у користування частину земельної ділянки площею 0,0999 га, в межах від точки Г до точки Д, від точки Д до точки Е, від точки Е до точки Г. Свої позовні вимоги обгрунтовує тим, що вона, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є співвласниками житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 . ОСОБА_2 є власником Ѕ частини вказаного житлового будинку. У відповідності до рішення Народного суду Харківського району від 07.10.1968 року у справі № 2 - 1032 вона є власником ј частки житлового будинку, решта, а саме ј частина вказаного житлового будинку, належала на праві власності її сину, ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Площа земельної ділянки, на якій розташований даний житловий будинок складає 0,1998 га. Відповідач користується частиною вказаної земельної ділянки площею 0,1140 га., а вона - 0,0858 га., тобто, відповідач використовує частину земельної ділянки на 0,0141 га. більше ніж вона. З метою, вирішення питання щодо встановлення меж земельної ділянки, вона зверталась до комісії з питань врегулювання земельних відносин та охорони навколишнього природного середовища Бабаївської селищної ради. Дана комісія провела обстеження земельної ділянки на місцевості, в результаті якого було складено акт від 28.09.2016 року, комісія рекомендувала у разі не досягнення сторонами згоди, вирішити питання у судовому порядку. На теперішні час, відповідач не привів межі землекористування у відповідності до рекомендованого поділу земельної ділянки, тому вона вважає, що він порушив її право користування наведеною вище земельною ділянкою та вимушена звернутися з даним позовом до суду. Відповідач є власником Ѕ частини житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 , а тому і має право Ѕ частиною земельної ділянки. У відповідності до плану земельної ділянки, складеного згідно фактичного користування ТОВ «Скіф», загальна площа земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 складає 0,1998 га. Відповідач користується частиною вказаної земельної ділянки площею 0,1140 га., а вона - 0,0858 га. Відповідач використовує частину земельної ділянки на 0,0141 га. більше ніж передбачено вимогами ч. 4 ст. 120 ЗК України. Позивач вважає, що відповідач має право користуватись частиною спірної земельної ділянки площею 0,0999 га., що відповідає Ѕ частині спірної земельної ділянки. Межа частини земельної ділянки відповідача, згідно рекомендованого поділу земельної ділянки, виготовленого ТОВ «Скіф», повинна проходити від точки А до точки Б, від точки Б до точки В, від точки В до точки Г, від точки Г до точки Е, від точки Е до точки А. За вказаних підстав вона звернулася до суду з даним позовом.
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 22 листопада 2017 року відкрито провадження у справі.
15 грудня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу Адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, котрим ЦПК України викладено в новій редакції. У відповідності до п.п.9 п.1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції справи в судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Таким чином, подальший розгляд цієї справи відбувається за правилами, що передбачені новою редакцією ЦПК України.
20 вересня 2018 року через канцелярію суду надійшла мирова угода від 20 вересня 2018 року та спільна заява від сторін про її затвердження. Згідно поданої угоди ОСОБА_1 , яка проживає за адресою АДРЕСА_1 та ОСОБА_2 , який проживає за адресою АДРЕСА_1 , обговоривши між собою предмет позову, що перебуває на розгляді в Харківському районному суді Харківської області, прийшли до висновку про можливість закінчення розгляду даного спору миром і укладенням між сторонами мирової угоди на наступних умовах: визначити порядок користування земельною ділянкою площею 0,1998 га за адресою АДРЕСА_1 згідно плану встановлених меж земельної ділянки, виготовленого ТОВ «Скіф», який є невід`ємною частиною цієї мирової угоди; в користуванні ОСОБА_1 знаходиться частина зазначеної вище земельної ділянки площею 0,0898 га., межа землекористування проходить від точки Г до точки Д, від точки Д до точки Е, від точки Е до точки Г; в користуванні ОСОБА_2 знаходиться частина зазначеної вище земельної ділянки площею 0,1100 га, межа землекористування проходить відточки Е до точки А, від точки А до точки Б, від точки Б до точки В, від точки В до точки Е; паркан на вказаній земельній ділянці повинен бути розміщений від точки Е до точки Г; витрати на оплату судового збору залишаються за ОСОБА_1 . Наслідки закриття провадження у справі відомі.
Відповідно до ч.1, ч.2, ч.5 ст.207 ЦПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб.
Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну письмову заяву, на будь-якій стадії судового процесу.
Відповідно до ч. 5 ст. 207 ЦПК України суд постановляє ухвалу про відмову у затвердженні мирової угоди і продовжує судовий розгляд, якщо:
1) умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права чи охоронювані законом інтереси інших осіб, є невиконуваними; або
2) одну із сторін мирової угоди представляє її законний представник, дії якого суперечать інтересам особи, яку він представляє.
Подана позивачем ОСОБА_1 мирова угода підписана сторонами, однак в судове засідання сторони не з`явилися, що позбавляю суд можливості переконатися, що мирова угода підписана саме відповідачем. Крім того, в поданій мировій угоді вказано, що вона складена у трьох екземплярах, по одному для кожної сторони і для суду, натомість суду подано 2 екземпляри даної мирової угоди.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що підстави для затвердження мирової угоди відсутні.
На підставі ухвали Харківського районного суду Харківської області від 21 травня 2019 року підготовче провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення порядку користування земельною ділянкою закрито, справу призначено до судового розгляду.
Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, /надали суду заяву про слухання справи у їх відсутність.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив. Будь яких заяв та клопотань від них не надходило.
Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов`язані, зокрема, сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.
Частиною 3 ст. 131 ЦПК України передбачено, що у разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.
У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося.
06 серпня 2019 року на підставі ч. 4 ст. 268 ЦПК України вступна і резолютивна частини рішення підписані судом без його проголошення за неявкою усіх учасників справи.
Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами.
Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, шляхом передбачених ст. 16 ЦК України способами
Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Статтями 12,11,81 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів.
Згідно з вимогами ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами:
1) письмовими, речовими і електронними доказами;
2) висновками експертів;
3) показаннями свідків.
Згідно з частини другої статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ч.6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може грунтуватися на припущеннях.
Відповідності до ч. 1 ст. 103 ЦПК України, суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.
За ініціативою суду експертиза призначена не може бути, із клопотанням про призначення експертизи позивач та її представник не зверталися.
Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 106 ЦПК України, учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення.
В даному випадку позивачем та її представником суду також не надано.
Враховуючи, що для вирішення даного спору необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань, а також не подані клопотання про призначення експертизи, суд відмовляє у задоволенні позову.
Керуючись ст. ст. 4, 5, 13, 76-81, 265, 280-282 ЦПК України, -
у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити повністю.
На рішення суду позивачем може бути подано апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.
Відповідачем протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення відповідно до вимог ст.ст.284-285 ЦПК України.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні касаційні скарги подаються учасниками справи через Харківський районний суд Харківської області або до Харківського апеляційного суду.
Відомості, що не проголошуються:
позивач ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 ;
представник позивача ОСОБА_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ;
відповідач ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 .
Повне рішення складено 09 серпня 2019 року.
Головуючий суддя: О.В. Назаренко