КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28січня 2019 року м. Київ

Справа 360/1020/18

Апеляційне провадження № 22-ц/824/1992/2019

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача: Соколової В.В.

суддів: Андрієнко А.М., Поліщук Н.В.

секретар Луговий Р.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Бородянського районного суду Київської області ухваленого під головуванням судді Унятицького Д.Є. 10 вересня 2018 року в смт. Бородянка, дата складання повного тексту рішення не зазначена, у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В

В квітні 2018 року позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом. Позовні вимоги мотивовані тим, що в шлюбі у сторін народився син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає разом з позивачем і знаходиться на її повному утриманні. Оскільки відповідач проживає окремо, має іншу сім'ю, участі у вихованні та матеріальному забезпеченні сина не приймає, просила стягнути з нього аліменти на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 гривень, щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Бородянського районного суду Київської області від 10 вересня 2018 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 972 (дев'ятсот сімдесят дві) гривні, щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25 квітня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Не погодився із вказаним судовим рішенням ОСОБА_2, ним подана апеляційна скарга, в якій зазначається про незаконність рішення у зв'язку з порушенням норм процесуального права. Так, відповідач вказує на те, що він не був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи в суді першої інстанції, чим було порушено його права на участь в судовому засіданні та надання пояснення по суті справи. Враховуючи вищевикладене, відповідач просив скасувати рішення суду першої інстанції.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 підтримав апеляційну скаргу з підстав викладених у ній, просив про її задоволення.

Позивач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась. Причини неявки в дане судове засідання сторона відповідача не повідомила, тому її неявка, згідно з ч.2 ст. 372 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи апеляційним судом.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового розгляду, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів виходить з наступного.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження остатнього /а.с.5/.

Дитина ОСОБА_4 проживає разом з позивачем ОСОБА_3 в АДРЕСА_2 та перебуває на її утриманні, що підтверджується довідкою виданою Бородянською селищною радою Київської області № 681 від 24 квітня 2018 року /а.с.6/.

Вказані обставини визнані відповідачем в судовому засіданні апеляційного суду. Також відповідач стверджував, що хоча не має постійного місця роботи та заробітку, проте надає матеріальну допомогу на утримання дитини. Доказів на підтвердження виконання своїх батьківських обов'язків не надав. Відповідач не заперечує проти визначеного судом першої інстанції розміру аліментів, однак вказує, що не мав можливості висловити свою думку в суді першої інстанції та поза межами розгляду справи залишились обставини щодо створення позивачем перешкод у його спілкуванні з дитиною.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з наявного батьківського обов'язку відповідача, проте враховуючи відсутність доказів наявності у відповідача доходу, який дозволяв би сплачувати аліменти в розмірі 1500 гривень на дитину, щомісячно, визначив розмір аліментів на утримання сина ОСОБА_4 у розмірі 972 грн. (1/2 прожиткового мінімуму), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення ним повноліття.

Суд першої інстанції розглянув справу у відсутності відповідача, який в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду першої інстанції не в повній мірі відповідають обставинам справи та вимогам чинного законодавства.

Доводи апеляційної скарги зводяться виключного щодо неналежного повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи. А отже вказані обставини підлягають перевірці першочергово.

В порядку ст. 128 ЦПК України суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов'язковою. Суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов'язковою. Судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями. Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п'ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно.

У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.

Відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи (ч.11 ст. 128 ЦПК України).

Відповідно до ч.1 ст. 130 ЦПК України у випадку відсутності в адресата офіційної електронної адреси судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку.

З матеріалів справи вбачається, що судом було здійснено перевірку зареєстрованого місця проживання відповідача, орган реєстрації вказав на наявність іншого, ніж вказано у позові, зареєстрованого місця проживання відповідача, а саме: АДРЕСА_1 /а.с.8,9/.

Проте, суд на вказане уваги не звернув, судове повідомлення про призначене судове засідання на 27 липня 2018 року було направлено відповідачу за адресою: смт. Бородянка, вул. Садова,19, вручено не було, повернуто поштовим відділенням за закінченням встановленого строку зберігання /а.с.11,15/.

Повідомлення про призначений судовий розгляд справи на 10 вересня 2018 року було опубліковано на офіційному сайті Бородянського районного суду Київської області /а.с.20,21/.

Здійснені судом заходи щодо повідомлення відповідача не можуть вважатися належним повідомленням, оскільки суду були надані офіційні дані про зареєстроване місце проживання відповідача, однак за цією адресою не були направлені судові повістки, а за наявності зареєстрованого місця проживання оголошення через веб-сайт не є належним, так як застосовується виключно у разі відсутності такого.

Велика Палата Верховного суду, зокрема в Постанові від 17 квітня 2018 року (справа № 200/11343/14-ц), вказала на те, що не повідомивши відповідача належним чином про час і місце розгляду справи, були порушені принципи рівності учасників цивільного процесу та змагальності сторін, які є складовими права на справедливий суд як частини верховенства права.

В порядку п.3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов'язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов'язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Враховуючи, що оскаржуване рішення суду першої інстанції постановлено без додержанням норм процесуального права, щодо належного повідомлення відповідача, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для його скасування та ухвалення нового судового рішення.

Вирішуючи питання по суті колегія суддів апеляційного суду виходить з наступного.

Пункт 1 ст. 3 ч.1 Європейської Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року передбачає, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно п.2 дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Пунктом 2 ст. 27 ч.1 Європейської Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року визначено, що батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

В порядку ч.3 ст. 181 СК України За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

В силу ч.2 ст.12 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно з ч.1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період (ч.2 ст. 184 СК України).

З наведених вище обставин справи вбачається, що судом першої інстанції вірно встановлений факт неналежного виконання відповідачем свого батьківського обов'язку щодо утримання дитини ОСОБА_4, що дає підстави для стягнення аліментів в судовому порядку.

Враховуючи, що відповідач не заперечує щодо стягнення аліментів на утримання дитини, що він, на час розгляду справи, не має постійного місця роботи та заробітку, обґрунтованими є позовні вимоги про визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі.

Визначення аліментів у розмірі 972 грн, що становить 1/2 прожиткового мінімуму на дитину віком від 6 до 18 років, на час розгляду справи судом першої інстанції, погоджено обома сторонами, так як позивач не оскаржила рішення суду в цій частині, а відповідач в судовому засіданні апеляційного суду визнав такий розмір обґрунтованим і доводи його апеляційного скарги не містять спростування такого розміру. У зв'язку з цим, у апеляційного суду відсутні підстави для визначення іншого розміру.

Враховуючи, що діюче законодавство передбачає періодичну зміну розміру прожиткового мінімуму, є необхідним встановлення мінімально граничного розміру на рівні не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення ним повноліття

За наведених обставин, колегія суддів приходить до висновку, що оскільки рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм процесуального права, на підставі ст. 376 ЦПК України, воно підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення заявлених позовних вимог частково.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381- 384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Бородянського районного суду Київської області від 10 вересня 2018 року- скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 972 (дев'ятсот сімдесят дві) гривні, щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25 квітня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Позивач: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_1, місце проживання: АДРЕСА_3

Відповідач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер платника податків невідомий, місце проживання: АДРЕСА_1

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач: В.В. Соколова

Судді: А.М. Андрієнко

Н.В.Поліщук

Повний текст постанови складений 31 січня 2019 року.