Справа № 357/3621/16-ц
У Х В А Л А

іменем України

28 січня 2019 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Орєхова О. І. ,

за участі секретаря - Сокур О. В.,

представника скаржника ОСОБА_1,

представника Білоцерківського міського ДВС ГТУЮ у Київській області ОСОБА_2,

представника стягувача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 2 в м. Біла Церква цивільну справу за скаргою ОСОБА_4, заінтересовані особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6, Білоцерківський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, ОСОБА_7, на дії державного виконавця, -

В С Т А Н О В И В :

В жовтні 2018 року скаржник ОСОБА_4, заінтересовані особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6, Білоцерківський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, ОСОБА_7, звернулася до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області зі скаргою на дії державного виконавця, посилаючись на наступні обставини.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27 березня 2017 року було частково задоволено позов: ОСОБА_7 до ОСОБА_4 (надалі по тексту Скаржник), ОСОБА_5, ОСОБА_6 про усунення перешкод в користуванні будинком. Судом було зобовязано усунути перешкоди ОСОБА_7 у користуванні нею частиною житлового будинку № 196 квартира № 2 по вул. Шевченка в м. Біла Церква шляхом зобовязання ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 демонтувати надбудовану частину даху в житловому будинку № 196 по вул. Шевченка в м. Біла Церква, повернути конструкцію даху у попередній стан та стягнуто з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 судові витрати в сумі по 4 965 грн. з кожного.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 27 червня 2017 року апеляційна скарга ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 була відхилена, а рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27 березня 2017 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суд України касаційна скарга ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 залишено без задоволення, а рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27 березня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 27 червня 2017 року без змін.

19.07.2018 року, постановою заступника начальника Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_2 було відкрито виконавче провадження, на підставі виконавчого листа №2/357/798/17 виданого 11.08.2017 року Білоцерківським міськрайонним судом, якою ОСОБА_4 зобовязували усунути перешкоди ОСОБА_7 у користуванні нею частиною житлового будинку № 196 квартира № 2 по вул. Шевченка в м. Біла Церква шляхом зобовязання ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 демонтувати надбудовану частину даху в житловому будинку № 196 по вул. Шевченка в м. Біла Церква та повернути конструкцію даху у попередній стан. Також цією постановою було надано строк Скаржнику виконати рішення суду протягом 10 робочих днів.

01.08.2018 року Скаржник звернувся з заявою до заступника начальника Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_2 про розяснення змісту виконавчого документу. Ця заява була отримана та зареєстрована 01.08.2018 року уповноваженим представником Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби ОСОБА_8 Відповідь до теперішнього часу не надана.

Постановою від 13.08.2018 року головним державним виконавцем Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_9 було накладено штраф у розмірі 1700 грн. на ОСОБА_4 за не виконання вимог державного виконавця. Дану постанову скаржником оскаржено до Білоцерківського міськрайонного суду. На даний час справу розглядає суддя Кошель Л.М.

14.09.2018 року заступником начальника Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_2 виноситься Постанова ВП № 56790256 від 14.09.2018р. про накладання штрафу за повторно невиконане рішення суду.

Вважає постанову від 14.09.2018 року винесену заступником начальника Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_2 Сергієвною про накладання штрафу на користь держави у розмірі 3400 грн. на ОСОБА_4 за порушення статті 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження» протиправною та такою, що підлягає скасуванню, з огляду на те, що постанова прийнята на підставі хибних висновків та незаконних дій.

Згідно статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 63 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що у разі невиконання без поважних причин боржником рішення, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Частиною 2 статті 75 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

01.08.2018 року Скаржник звернувся з заявою до заступника начальника Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_2 про розяснення змісту виконавчого документу. Ця заява була отримана та зареєстрована 01.08.2018 року уповноваженим представником ОСОБА_8

Цією заявою Скаржник звернувся до державного виконавця Загвоздкіної Марини Сергіївни, постановою якої було відкрито виконавче провадження, за розясненням відповідного рішення. В звязку з тим, що у постанові про відкриття виконавчого провадження конкретно не зазначено, якими розмірами демонтувати частину даху, а також не зазначено у який саме попередній стан повернути конструкцію даху, тобто які елементи даху необхідно демонтувати та які елементи даху необхідно встановити та з яких будівельних матеріалів необхідно відновити елементи даху, враховуючи те що частина житлового будинку квартира №2 збудована в 1917 році, боржник позбавлений можливості виконати постанову державного виконавця від 19.07.2018 року у передбачений в її резолютивній частині спосіб, а тому постанова від 14.09.2018 року винесена заступником начальника Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_2 про накладання штрафу на користь держави у розмірі 3400 грн. на ОСОБА_4 за порушення статті 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження» є протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

Також хоче звернути увагу суду на незаконні дії Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області в проведенні виконавчих дій стосовно Скаржника.

01.08.2018 року Скаржник звернувся з заявою до заступника начальника Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_2 про розяснення змісту виконавчого документу, відповідь на яку Скаржник не отримав.

30.08.2018 року Скаржник звернувся з заявою до Білоцерківського міськрайонного суду про розяснення рішення Білоцерківського міськрайонного від суду від 27.03.2017 року. Розяснення на даний час не отримані.

30.08.2018 року Скаржник звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду із скаргою на дії державної виконавчої служби про скасування постанови головного державного виконавця Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_9 від 13.08.2018 року. Справу розглядає суддя Кошель Л.М. На теперішній час рішення по скарзі не прийняте.

Незважаючи на певні вищезазначені дії із сторони Скаржника, заступник начальника Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_2, виносить постанову ВП № 56790256 від 14.09.2018 року, якою накладає штраф в сумі 3400,00 грн. за невиконання рішення суду повторно, але пояснити яку частину даху знести, та як відновити частину даху.

Постанова ВП № 56790256 від 14.09.2018 року отримана по пошті 01.10.2018 року, що підтверджується витягом із сайту Укрпошти.

У п.18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 07.02.2014р. розяснено, що у разі встановлення обгрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Просила суд визнати незаконною та скасувати постанову Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Київській області ВП № 56790256 винесену 14 вересня 2018 року заступником начальника Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Київській області ОСОБА_2 ( а. с. 2-6 ).

Ухвалою судді від 29 жовтня 2018 року прийнято до розгляду та відкрито провадження за скаргою ОСОБА_4 на дії державного виконавця ( а. с. 14-15 ).

19.12.2018 року за вх. № 41834 судом отримано письмові пояснення від представника ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_3, яка вважає, що скарга ОСОБА_5 не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

По-перше, зі скарги не є чітко зрозумілим, що саме є об'єктом оскарження постанова юридичної особи чи державного виконавця, що працює у даній юридичній особі. Для порівняння, на сторінці 02-й скарги скаржник зазначає, що вважає саме постанову від 14.09.2018 року, винесену заступником начальника Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Київській області ОСОБА_2 протиправною, а у прохальній частині значиться постанова Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Київській області.

По-друге, з положень статті 74 Закону України Про виконавче провадження від 02.06.2016 року № 1404-VІІІ виходить, що постанову державного виконавця може бути скасовано у порядку, передбаченому чинним законодавством України. Згідно частини другої статті 451 ЦПК України суд за наявності відповідних підстав може визнати рішення державного виконавця неправомірним. У прохальній частині своєї скарги ОСОБА_5 просить суд визнати постанову державного виконавця незаконною, що є юридично невірним.

По-третє, згідно частини першої статті 20 Закону України Про виконавче провадження від 02.06.2016 року № 1404-VІІІ для зясування та розяснення питань, що виникають під час здійснення виконавчого провадження і потребують спеціальних знань, виконавець виносить постанову про залучення експерта або спеціаліста (кількох експертів або спеціалістів), а для проведення оцінки майна - субєктів оціночної діяльності - субєктів господарювання. Тобто, скаржниця мала звернутися до державного виконавця, у провадженні якого перебуває на виконанні відповідний виконавчий лист ОСОБА_7, з заявою про залучення відповідного експерта для роз'яснення питань, пов'язаних з виконанням рішення суду. У зв'язку з тим, що вона виявила бездіяльність щодо виконання рішення суду, на неї було правомірно накладено штраф державним виконавцем.

В судовому засіданні представник скаржника ОСОБА_5 ОСОБА_1, який діє на підставі Ордеру та договору про надання правових послуг адвоката від 25.01.2019 року та одночасно представником заінтересованих осіб ОСОБА_5, ОСОБА_6 підтримав скаргу, надав пояснення аналогічні викладеним в скарзі та просив суд задовольнити скаргу ОСОБА_5 та визнати незаконною та скасувати постанову Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Київській області ВП № 56790256 винесену 14 вересня 2018 року заступником начальника Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Київській області ОСОБА_2

Державний виконавець Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київської області ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечувала проти скарги ОСОБА_5, просила суд відмовити в її задоволенні. Наполягала на тому, що при винесенні постанови з її боку набуло порушень, а постанова є відповідає вимогам закону, оскільки була винесена за невиконання скаржником рішення суду, яке набуло чинності.

В судовому засіданні представник стягувача ОСОБА_7 ОСОБА_3, яка діє на підставі Ордеру та договору про надання правової допомоги від 08 липня 2015 року заперечувала проти скарги ОСОБА_5 та просила відмовити в її задоволенні у звязку із безпідставністю.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, матеріали виконавчого провадження, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, вважає, що скарга ОСОБА_5 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Статтею 449 ЦПК України передбачено, що скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

Відповідно до ч. 1 ст. 450 ЦПК України скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржується.

Встановлено, що скаржник ОСОБА_5 звертаючись до суду зі скаргою на дії державного виконавця, останньою не пропущено строк для оскарження, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами та не було зауважень з цього приводу з боку учасників справи.

Судом встановлені наступні обставини.

Встановлено, що на виконанні державного виконавця Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області перебуває виконавче провадження щодо примусового виконання виконавчого листа № 2/357/798/17 від 11.08.2017 року, виданого Білоцерківським міськрайонним судом Київської області про усунення перешкод ОСОБА_7 у користуванні нею частиною житлового АДРЕСА_1 по улиці Шевченка в м. Біла Церква шляхом зобовязання ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 демонтувати надбудовану частину даху в житловому будинку № 196 по вул. Шевченка в м. Біла Церква та повернути конструкцію даху у попередній стан.

Встановлено, що за невиконання рішення суду постановою заступника начальника відділу Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у київській області ОСОБА_2 Сергіївною ВП № 56790256 від 14.09.2018 року повторно було накладено штраф у розмірі 3400 гривень.

Звертаючись до суду з скаргою, скаржник ОСОБА_5 вважає, що державний виконавець безпідставно виніс постанову про накладення штрафу з порушенням статті 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження» оскільки, скаржнику не відомо як необхідно виконати рішення суду у звязку з чим остання зверталася із розясненнями до суду так і до державного виконавця.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.ч. 5,6 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено ст. ст. 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства є обов'язковість судового рішення.

Згідно зі ст. 129-1 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

За ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Так, відповідно до статей 1, 5 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження - це сукупність дій органів і осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів. Державний виконавець зобов'язаний вжити заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Однак, статтею 11 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що строки у виконавчому провадженні - це періоди часу, в межах яких учасники виконавчого провадження зобовязані або мають право прийняти рішення або вчинити дію.

Строки у виконавчому провадженні встановлюються законом, а якщо вони не визначені законом - встановлюються виконавцем. Будь-яка дія або сукупність дій під час виконавчого провадження повинна бути виконана не пізніше граничного строку, визначеного цим Законом. Строки, встановлені цим Законом, обчислюються в робочих днях, місяцях і роках, а також можуть визначатися посиланням на подію, яка повинна неминуче настати.

Згідно частини 4 статті 19 Закону України «Про виконавче провадження» сторони зобовязані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обовязкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.

Згідно п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 року №14 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність організації і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження", скарги на, рішення, дії (бездіяльність) державного виконавця або начальника відділу державної виконавчої служби, державних виконавців і посадових осіб Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України та відділів державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, обласного, Київського та Севастопольського міських управлінь юстиції, що стосуються виконання судових рішень, подаються до суду, який видав виконавчий документ.

У відповідності до ч. 1 та ч.4 ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження до суду; рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ, а іншими учасниками виконавчого провадження та особами, які залучаються до проведення виконавчих дій, - до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Згідно з ч. 1 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Встановлено, що державним виконавцем у відповідності до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» вживаються заходи щодо примусового виконання рішення, а тому за його невиконання на скаржника повторно винесено постанову про накладення штрафу.

В судовому засіданні встановлено та не спростовано сторонами, що скаржник звертався до суду із розясненням судового рішення, в якому було зазначено про усунення перешкод ОСОБА_7 у користуванні нею частиною житлового АДРЕСА_1 по улиці Шевченка в м. Біла Церква шляхом зобовязання ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 демонтувати надбудовану частину даху в житловому будинку № 196 по вул. Шевченка в м. Біла Церква та повернути конструкцію даху у попередній стан, однак у такому роз» ясенні скаржнику було відмовлено.

З наявної в матеріалах справи ухвали Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22 листопада 2018 року убачається, що 13 серпня 2018 року головним державним виконавцем Білоцерківського МВ ДВС ГТУЮ у Київській області ОСОБА_9 на боржника ОСОБА_4 було накладено штраф у розмірі 1700 гривень за невиконання судового рішення суду від 27 березня 2017 року, яким суд зобовязав усунути перешкоди ОСОБА_7 у користуванні нею частиною житлового АДРЕСА_1 по улиці Шевченка в м. Біла Церква шляхом зобовязання ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 демонтувати надбудовану частину даху в житловому будинку № 196 по вул. Шевченка в м. Біла Церква та повернути конструкцію даху у попередній стан та стягнуто з останніх на користь ОСОБА_7 судові витрати в сумі 4 965 грн. з кожного.

Крім того, в зазначеній ухвалі зазначено,що судове рішення від 27 березня 2017 року є чітким та зрозумілим, має встановлений порядок його виконання. Ухвалою суду від 24 вересня 2018 року суд відмовив ОСОБА_5 у його розяснені та вказав, що питання про будівельні матеріали з яких має бути відновлено конструкція даху та необхідність отримання дозвільних документів на виконання будівельних робот не входило до предмета доказування та не були предметом судового розгляду.

Зазначеною ухвалою суду у задоволенні скарги ОСОБА_4 на дії державної виконавчої служби було відмовлено. Суд не встановив обґрунтованість скарги ОСОБА_5, головний державний виконавець Бабієва В.В., накладаючи на боржника ОСОБА_5 штраф у розмірі 1700 гривень діяла у спосіб та в порядок визначеному ст.ст. 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження».

Станом на 28.11.2018 року ухвала набрала чинності.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, оскільки зазначеною вищезазначеною ухвалою не було встановлено порушень з боку державного виконавця при накладенні штрафу у сумі 1700 гривень за невиконання судового рішення, то при накладенні повторного штрафу у сумі 3400 гривень за невиконання вищезазначеного судового рішення, державний виконавець діяла у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження».

А тому, в судовому засіданні під час розгляду справи не знайшло свого підтвердження того, що винесена постанова державним виконавцем 14.09.2018 року є незаконною, а тому не може бути скасованою.

Відповідно до розяснень наданих в п. 18 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії бо бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність було прийнято або вчинено відповідно до закону, у межах повноважень субєкта оскарження і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги. При цьому, визнаючи доводи скарги необґрунтованими і відмовляючи в її задоволені, суд має зазначити в ухвалі, у звязку з чим і на підставі яких саме норм закону він дійшов такого висновку.

Отже, з урахуванням вищенаведеного суд приходить до висновку, що скарга ОСОБА_4, заінтересовані особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6, Білоцерківський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, ОСОБА_7, на дії державного виконавця є безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1, 5, 11, 19, 82 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 12, 13, 18, 82, 130, 263, 450, 448-451 ЦПК України, п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 року №14 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність організації і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження", ст. 129-1 Конституції України, ст. ст. 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні скарги ОСОБА_4, заінтересовані особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6, Білоцерківський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, ОСОБА_7, на дії державного виконавця, відмовити повністю.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Ухвала може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення ( враховуючи положення п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України ). У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Повний текст ухвали суду виготовлено 31 січня 219 року.

Ухвала надрукована в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

СуддяОСОБА_10