Справа № 462/6771/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

28 січня 2019 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючого-судді - Гедз Б.М.

з участю секретаря Рущак Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Залізничного відділу соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради

до ОСОБА_1 про стягнення коштів щомісячної адресної допомоги,-

встановив:

Залізничний відділ соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради звернувся в суд із позовною заявою, в якій просить стягнути з ОСОБА_1 кошти, надміру виплачені за призначеною адресною допомогою у сумі 9241,45 грн. та сплачений судовий збір у розмірі 1762,00 грн. В обґрунтування вимог покликається на те, що на підставі заяв ОСОБА_1 від 24.11.2015р., 24.05.2016 р. та 24.11.2016 року Залізничним відділом соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради призначалась щомісячна адресна допомога внутрішньо переміщеним особам, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг на періоди з 24.11.2015 р. до 23.05.2016 р., з 25.05.2016р. до 23.11.2016 р., з 24.11.2016 р. до 23.05.2017 р. Вказана допомога призначена відповідно до Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України, районів проведення антитерористичної операції та населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року №505. Відповідно до п. 2 Порядку, грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які стоять на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад, з дня звернення за її призначенням і виплачується по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж шість місяців. В результаті проведеної Залізничним відділом соціального захисту перевірки даних, наданих відповідачем, встановлено, що нею не повідомлено про перебування на непідконтрольній окупованій території України понад 60 календарних днів в періоди з 27.12.2015р. до 21.05.2016р. (145 днів), з 30.05.2016р. до 19.11.2016р. (173 дні) та з 27.01.2017р. до 21.05.2017р. (145 дні). Неповідомлення відповідачем інформації про те, що вона повернулася до покинутого місця постійного проживання призвело до надмірної виплати бюджетних коштів на суму 9241,45 грн. за періоди з 14.03.2016р. до 23.05.2016 р., з 29.07.2016р. до 23.11.2016р., з 28.03.2017 р. до 23.05.2017р. Суми грошової допомоги, виплачені надміру внаслідок подання документів з недостовірними відомостями, повертаються уповноваженим представником сім'ї на вимогу уповноваженого органу, однак на даний час належна до повернення сума заборгованості залишається непогашеною, тому змушений звернутися до суду за захистом своїх прав.

Ухвалою судді Залізничного районного суду м. Львова від 01.11.2018 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження, про що повідомлено сторони (а.с. 24).

Суд ухвалив справу розглядати без участі представника позивача, яка подала клопотання, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить розглядати справу за її відсутності та проти заочного розгляду справи не заперечує, що відповідає вимогам ч.3 ст.211 ЦПК України.

Відповідач у судове засідання повторно не з'явилася, хоча про дату, час і місце судового засідання розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, відзиву не подала.

За таких обставин, відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень представника позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014 року № 1706-VII, внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Згідно п. п. 2, 3 ст. 7 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв'язання проблем, пов'язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам. Громадянин пенсійного віку, особа з інвалідністю, дитина-інвалід та інша особа, яка перебуває у складних життєвих обставинах, яких зареєстровано внутрішньо переміщеними особами, мають право на отримання соціальних послуг відповідно до законодавства України за місцем реєстрації фактичного місця проживання такої внутрішньо переміщеної особи.

Як вбачається зі змісту ч. 1 ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи; підставами для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є наявність реєстрації місця проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення.

Пунктом 2 Порядку надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 505 від 01.10.2014 року, визначено, що грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які стоять на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням і виплачується по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж шість місяців.

Довідкою від 24 листопада 2015 року № підтверджується, що ОСОБА_1 взята на облік внутрішньої переміщеної особи, зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, а фактичне місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 12).

Судом встановлено, що на підставі заяви відповідача ОСОБА_1 від 24.11.2015 р., 25.05.2016., 24.11.2016 р. рішенням Залізничного відділу соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради від 08.12.2015 р., 13.06.2016р. та 12.12.2016 р. відповідачу було призначено допомогу переміщеним особам на проживання на періоди з 24.11.2015 р. до 23.05.2016 р., з 25.05.2016р. до 23.11.2016 р., з 24.11.2016 р. до 23.05.2017 р. (а.с. 4-9).

Грошова допомога призначена відповідно до Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року №505.

Згідно листа Департаменту соціального захисту населення Львівської обласної державної адміністрації від 04.07.2017 року вбачається, що ОСОБА_1 перебувала на непідконтрольній території України понад 60 днів, зокрема відповідач виїхала 27.12.2015р. на непідконтрольну території України через КПП «Гнутове» (пішохідний перехід) та повернулася на територію України лише 21.05.2016р. через КПП «Гнутове» (пішохідний перехід), також виїхала 30.05.2016р. на непідконтрольну території України через КПП «Гнутове» (пішохідний перехід) та повернулася на територію України лише 19.11.2016р. через КПП «Гнутове» (пішохідний перехід), виїхала 27.01.2017р. на непідконтрольну території України через КПП «Гнутове» (пішохідний перехід) та повернулася на територію України лише 21.05.2017р. через КПП «Гнутове» (пішохідний перехід) (а. с. 10, 11).

Відповідно до статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» у разі добровільного повернення до покинутого постійного місця проживання внутрішньо переміщена особа зобовязана повідомити про це структурний підрозділ з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад за місцем отримання довідки не пізніш як за три дні до дня відїзду.

У відповідності до положень ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав та свобод внутрішньо переміщених осіб», підставою для скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та внесення відомостей про це в Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб є обставини, за яких внутрішньо переміщена особа, зокрема, 3) повернулася до покинутого місця постійного проживання; 4) виїхала на постійне місце проживання за кордон; 5) подала завідомо недостовірні відомості. У відповідності до абз. 3 ч. 1 вказаної статті, у разі неповідомлення внутрішньо переміщеною особою про її повернення до покинутого місця постійного проживання згідно з абзацом другим пункту 3 частини другої статті 9 цього Закону рішення про скасування дії довідки відповідно до пункту 3 частини першої цієї статті приймається на підставі інформації про тривалу відсутність (понад 60 днів) особи за місцем проживання, яка дає обґрунтовані підстави вважати, що внутрішньо переміщена особа повернулася до покинутого місця постійного проживання.

В результаті проведеної Залізничним відділом соціального захисту перевірки даних, наданих відповідачем ОСОБА_1, встановлено, що нею не повідомлено про перебування на непідконтрольній окупованій території України понад 60 календарних днів.

У зв'язку з цим, 06.09.2017 року комісія з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, утвореної при Залізничній районній адміністрації м.Львова вирішила припинити виплату щомісячної адресної допомоги ОСОБА_1 (а.с. 15).

Відповідно до п. 12 Порядку надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, виплата грошової допомоги припиняється з наступного місяця у разі виявлення уповноваженим органом факту подання недостовірної інформації або неповідомлення про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги.

Неповідомлення відповідачем інформації про повернення до покинутого постійного місця проживання призвело до надмірної виплати бюджетних коштів на суму 9241,45 грн. за періоди з 14.03.2016р. до 23.05.2016 р., з 29.07.2016р. до 23.11.2016р., з 28.03.2017 р. до 23.05.2017р. (а.с. 21).

Відповідно до п. 11 Порядку, суми грошової допомоги, виплачені надміру внаслідок подання документів з недостовірними відомостями, повертаються на вимогу уповноваженого органу. У разі відмови добровільного повернення надміру перерахованих сум грошової допомоги вони стягуються у судовому порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Позивачем 21.09.2017 року було скеровано повідомлення про повернення надміру виплачених коштів в сумі 9241, 45 грн., однак вимога позивача про повернення коштів залишена без реагування, добровільно кошти повернуті не були.

Враховуючи наведене, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення, оскільки встановлено, що відповідач дійсно не повідомила позивача, що повернулася до покинутого місця постійного проживання, що в свою чергу призвело до надмірної виплати бюджетних коштів в сумі 9241,45 грн., які підлягають стягненню з відповідача.

При цьому, у відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 1762 гривень сплаченого судового збору (а.с. 1)

Керуючись ст. ст. 4, 81,141, 265, 273, 274, 280, 282-284, 289 ЦПК України, 1212 ЦК України, Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», суд,-

ухвалив:

Позов Залізничного відділу соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення коштів щомісячної адресної допомоги задовольнити повністю.

Стягнути із ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4) на користь Залізничного відділу соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради (місцезнаходження: м. Львів, вул. Виговського, 34, , р/р 7728, банк одержувача Державна казначейська служба України, МФО 820172) кошти, надміру виплачені за призначеною щомісячною адресною допомогою в сумі 9241 (дев'ять тисяч двісті сорок одну) грн. 45 коп.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Залізничного відділу соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради 1762,00 грн. судового збору.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач: Залізничний відділ соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради, місцезнаходження: м. Львів, вул. Виговського, 34, , р/р 7728, банк одержувача Державна казначейська служба України, МФО 820172.

Відповідач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4.

Дата складення повного заочного рішення суду - 28.01.2019 року.

Суддя: (підпис) ОСОБА_2

З оригіналом згідно.

Суддя: Б.М.Гедз