Справа № 627/252/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2019 року смт. Краснокутськ

Краснокутський районний суд Харківської області в складі:

головуючого: судді Каліберди В.А.,

при секретарі Ніколайчик А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Краснокутськ Харківської області цивільну справу за позовом АТ «Харківобленерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги та зустрічною позовною заявою ОСОБА_1 до АТ «Харківобленерго» про стягнення судового збору та коштів за поштові послуги,

В С Т А Н О В И В :

В лютому 2019 року АТ «Харківобленерго» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги.

Позовна заява мотивована тим, що згідно договору № 31604 про користування електричною енергією для населення, який складений за адресою: АДРЕСА_1 АТ «Харківобленерго» постачало споживачу ОСОБА_1 електричну енергію в необхідних їй обсягах, за що відповідач повинен був вносити щомісячну оплату.

З моменту виникнення зобов`язань між АТ «Харківобленерго» та ОСОБА_1 , відповідач систематично ухилявся від виконання зобов`язань, не сплачуючи за спожиту електричну енергію.

Керуючись ст.526 ЦК України, АТ «Харківобленерго» має право вимагати від боржника, виконувати свої зобов`язання перед кредитором належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України та постанов Кабінету Міністрів України.

Відповідач по справі грубо порушив вимоги законодавства України та вимоги Договору про постачання електричної енергії, в зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом про стягнення з ОСОБА_1 суми основного боргу в розмірі 3626 грн.44 коп. та судового збору.

У свою чергу, до початку розгляду справи по суті, відповідач ОСОБА_1 подала до суду зустрічну позовну заяву.

У зустрічній позовній заяві посилається на те, що на підставі заяви АТ «Харківобленерго» від 19.11.2018 року Краснокутським районним судом Харківської області було видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Харківобленерго» суми заборгованості за спожиту електроенергію в розмірі 3627,44 грн. та судового збору в розмірі 176,20 грн.

Не погоджуючись з вказаним судовим наказом ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про скасування судового наказу, яка ухвалою Краснокутського районного суду Харківської області від 24.01.2018 року задоволена та вищевказаний судовий наказ було скасовано.

Однак при подачі заяви про скасування судового наказу ОСОБА_1 сплатила судовий збір в розмірі 96,05 грн., а також для доведення доказів у суді їй потрібно було звернутися до АТ «Харківобленерго», тому вона надіслала рекомендованим листом інформаційний запит на отримання інформації, на що витратила 15 грн., а тому звернулася до суду з зустрічним позовом, в якому прохає стягнути з АТ «Харківобленерго» суму судового збору в розмірі 96,05 грн. та кошти за поштові послуги в розмірі 15 грн.

В судовому засідання представник позивача по первісному позову підтримав вимоги АТ «Харківобленерго» та прохав їх задовольнити. Вимоги позивача по зустрічному позову не визнав, прохав відмовити в їх задоволенні.

В судовому засіданні позивач по зустрічному позову заявлені вимоги підтримала та прохала їх задовольнити. Вимоги позивача по первісному позову не визнала, прохала відмовити в їх задоволенні.

Суд, заслухавши пояснення сторін, перевіривши та дослідивши письмові докази, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги АТ «Харківобленерго» та ОСОБА_1 задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Як встановлено під час судового розгляду та підтверджується матеріалами справи ОСОБА_1 являється власником квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується договором купівлі - продажу квартири від 5 серпня 2009 року та Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 23711177, копії яких маються в матеріалах справи.

Згідно до договору про користування електричною енергією №31604 від 22 квітня 2016 року, укладеного між ОСОБА_1 та Краснокутським РВЕ, Краснокутське РВЕ взяв на себе зобов`язання постачати електроенергію ОСОБА_1 у необхідних їй обсягах, а остання зобов`язувалася оплачувати одержану електроенергію за обумовленими тарифами (цінами).

Також у вказаному договорі визначений прилад обліку електроенергії, а саме однофазний прилад обліку СО - 2М, номер 13413325. Вказаний прилад обліку встановлений за адресою: АДРЕСА_1 .

З матеріалів справи вбачається, що в зв`язку з тим, що 02.01.2018 року персоналом Краснокутського РВ був складений акт про порушення №211209 від 02.01.2018 року за адресою: АДРЕСА_2 , про те, що в квартирі поза приладом обліку вмонтовано перемичку від вводу до запобіжників та в зв`язку відсутністю технічної можливості встановлення приладу обліку на фасаді будівлі, 5 січня 2018 року працівником Краснокутського РВ прилад обліку СО - 2М було винесено з квартири ОСОБА_1 та в загальному коридорі було встановлений інший прилад обліку СО - ЄАК3М, що підтверджується актом про порушення від 02.01.2018 року, актом зміни, технічної перевірки та пломбування розрахункових засобів обліку у побутовому секторі від 05.01.2018 року та відповіддю Краснокутського РВ на звернення ОСОБА_1 .

Відносини між побутовими споживачами та енергопостачальниками, а також питання установлення, заміни та експлуатації засобів та вузлів обліку електричної енергії регулюються Правилами користування електричною енергією для населення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 р. № 1357 (далі - ПКЕЕН чинною на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до пункту 10 ПКЕЕН, засоби обліку встановлюються відповідно до вимог правил улаштування електроустановок.

Згідно з Правилами улаштування електроустановок (затвердженими Міненерговугілля України, далі - ПУЕ), лічильники для розрахунку електропостачальної організації зі споживачами електроенергії рекомендовано встановлювати на межі поділу мережі (за балансовою приналежністю) електропостачальної організації та споживача (пункт 1.5.6 ПУЕ).

Пункт 1.5.27 ПУЕ визначає, що лічильники мають розміщуватися в легкодоступних для обслуговування сухих приміщеннях, у досить вільному і не стисненому для роботи місці за температури в зимовий час, не нижчої ніж 0 'С. Лічильники допускається розміщувати в неопалюваних приміщеннях і коридорах розподільчих установок електростанцій та підстанцій, а також у шафах зовнішнього встановлення.

За пунктом 1.5.29 ПУЕ лічильники треба встановлювати в шафах, камерах комплектних розподільчих установок (КРУ, КРУЗ), на панелях, щитах, у нішах, на стінах, які мають жорстку конструкцію.

Пунктом 21 ПКЕЕН визначено, що знімання показів засобів обліку провадиться електропостачальником (електророзподільним підприємством) та/або побутовим споживачем щомісяця відповідно до умов договору. Побутовий споживач, як правило, знімає покази засобу обліку на перше число місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем). Якщо знімання показів проводиться побутовим споживачем, електропостачальник (електророзподільне підприємство) має право контролювати правильність знімання показів засобів обліку побутовим споживачем.

Перевіряти справність засобів обліку, знімати покази та проводити обстеження електроустановок побутових споживачів щодо виявлення споживання електричної енергії поза засобами обліку енергопостачальник має право лише відповідно до умов договору (п.37 ПКЕЕН).

Згідно з пунктом 8 ПКЕЕН, надання побутовому споживачеві замовлених ним послуг з облаштування або реконструкції вузла обліку електричної енергії здійснюється за рахунок побутового споживача.

Пунктом 11 ПКЕЕН визначено, що перенесення засобів обліку за бажанням побутового споживача, якщо це не суперечить вимогам правил улаштування електроустановок, виконується енергопостачальником за рахунок побутового споживача.

Згідно з пунктом 3.27 Правил користування електричною енергією (далі - ПКЕЕ), затверджених постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 31.07.96 № 28, планова заміна, у тому числі на виконання вимог нормативно-правових актів, технічна підтримка та обслуговування розрахункових засобів обліку електричної енергії здійснюються оператором засобів комерційного обліку (електропередавальною організацією або іншою організацією) за рахунок їх власників. Непланова заміна розрахункових засобів обліку електричної енергії здійснюється оператором засобів комерційного обліку (електропередавальною організацією або іншою організацією) за рахунок організації, на вимогу (за ініціативою) якої здійснюється непланова заміна розрахункового засобу обліку.

Так, з вищевикладеного вбачається, що Краснокутським РВ з власної ініціативи було проведено зміну приладу обліку, однак зміна відбувала за відсутності власника квартири та акт зміни, технічної перевірки та пломбування розрахункових засобів обліку у побутовому секторі від 05.01.2018 року споживачу ОСОБА_1 не вручався, договір на новий прилад обліку з зазначенням його місця розташування між Краснокутським РВ та ОСОБА_1 не укладався.

Факт вручення акту зміни, технічної перевірки та пломбування розрахункових засобів обліку у побутовому секторі від 05.01.2018 року сторонній особі ОСОБА_4 , а не споживачу ОСОБА_1 , а також факт не укладання нового договору або внесення змін до договору №31604 про користування електричною енергією після зміни приладу обліку та місця його розташування було підтверджено в судовому засіданні АТ «Харківобленерго», який також пояснив, що необхідності перекладення договору немає, оскільки договір про користування електричною енергією №31604 продовжує діяти.

Однак, з вищевказаного договору про користування електричною енергією № 31604 вбачається, що предметом вказаного договору є прилад обліку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , натомість як відповідач по первісному позову ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_2 .

Також, відповідач по первісному позову ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснила, що вона договору найму ні с ким не укладала та на її адресу не надходили жодні повідомлення АТ «Харківобленерго» щодо необхідності заміни приладу обліку та ОСОБА_4 вона не уповноважувала на вчинення будь - яких підписів від її імені.

Окрім цього матеріали справи не містять розрахунку заборгованості відповідача по первісному позову за надані послуги АТ «Харківобленерго», натомість відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З урахуванням ч.1 ст.4 ЦПК України, ч.1 ст.15 ЦК України правом на зверненням до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд у таких справах повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Оцінюючи аргументи, викладені в первісній позовній заяві, суд в тому числі керується прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, який зазначав, що хоча п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. (рішення у справі «Руїз Торіха проти Іспанії» (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.94 р., Серія A, N 303-A, параграф 29; справа «Серявін проти України», § 58, рішення від 10 лютого 2010 року).

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивачем по первісному позову не було доведено сукупності вказаних обставин та не надано суду достатніх, належних і допустимих доказів, які б підтверджували заявлені ним вимоги щодо нарахування та стягнення заборгованості з відповідача, тому виходячи із недоведеності та необґрунтованості заявлених позовних вимог, суд вважає, що позовні вимоги АТ «Харківобленерго» задоволенню не підлягають.

Що стосується позовних вимог позивача по зустрічному позову, то вони також задоволенню не підлягають на підставі слідуючого.

Статтею 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України визначено розподіл судових витрат між сторонами та відповідно до якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи позивач по зустрічному позову ОСОБА_1 02 травня 2019 року звернулася до суду з клопотанням про звільнення її від сплати судового збору за подачу до суду зустрічного позову у справі №627/252/19 та ухвалою Краснокутського районного суду Харківської області від 19 серпня 2019 року дане клопотання було задоволено, ОСОБА_1 було звільнено від сплати судового збору за подання зустрічної позовної заяви до АТ «Харківобленерго» про стягнення судового збору та коштів за поштові послуги.

Щодо понесення інших судових витрат позивачем по зустрічному позову, пов`язаних з розглядом даної справи, матеріали справи не містять.

Натомість як вбачається зі змісту зустрічної позовної заяви та підтверджується наявними у справі матеріалами, позивач по зустрічному позову прохає стягнути з відповідача АТ «Харківобленерго» судовий збір в розмірі 96,05 грн., сплачений нею при подачі до суду заяви про скасування судового наказу №627/89/19 від 07.12.2018 року, виданого Краснокутським районним судом Харківської області за заявою АТ «Харківобленерго» та поштових витрат в розмірі 15 грн., понесених ОСОБА_1 для отримання у АТ «Харківобленерго» інформації необхідної для подання заяви про скасування судового наказу, тобто заявлені позивачем по зустрічному позову вимоги про стягнення судового збору та поштових витрат, не відносяться до судових витрат, пов`язаних з розглядом даної справи.

Окрім цього суд акцентує увагу позивача по зустрічному позову на те, що остання не була позбавлена права на подання до суду заяви про звільнення її від сплати судового збору при подачі заяви про скасування судового наказу, яким вона скористалася при зверненні до суду з зустрічною позовною заявою до АТ «Харківобленерго».

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку щодо відмови у задоволенні зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 4,5,13,76-83,141,265 ЦПК України, Правилами користування електричною енергією для населення, затвердженими Постановою КМ України від 26.08.1999 року №1357, ст.ст.509,526 ЦК України, суд ,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову АТ «Харківобленерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги - відмовити.

В задоволенні зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 до АТ «Харківобленерго» про стягнення судового збору та коштів за поштові послуги - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

АТ «Харківобленерго» (місцезнаходження: вул. Плеханівська №149, м. Харків, Харківська область, ).

ОСОБА_1 ( місце проживання: АДРЕСА_4 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ).

Повний текст рішення виготовлений 13.12.2019 року.

Суддя Каліберда В. А.