Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2019 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Ярмола О. Я. ,

при секретарі Ліщинська О. С.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Біла Церква в залі суду № 5 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 11.02.2006 року, від спільного проживання мають дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, сімейне життя з відповідачем не склалося, сторони мають різні характери, вподобання та погляди на сімейне життя, не ведуть спільне господарство, а тому позивач просить шлюб розірвати.

Позивач в судове засідання не зявилася, подала суду заяву в якій вказала, що позові вимоги підтримує, просить провести розгляд справи без її участі.

Відповідач в судове засідання не зявився, подав суду заяву в якій вказав, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, просить провести розгляд справи без його участі.

Відповідно до положення ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення.

В судовому засіданні встановлено, що сторони 11.02.2006 року зареєстрували шлюб, мають малолітню дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Наведене підтверджується матеріалами справи.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що сторони припинили подружні відносини, мають різні інтереси та погляди на життя, в сімї виникають сварки, тривалий час сторони проживають окремо. Позивач зазначила, що збереження сімї неможливе і дане суперечить її інтересам, сімя розпалася остаточно.

Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

За ч.3 і ч.4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до припинення шлюбних відносин чи до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність.

Згідно до ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них.

На підставі викладеного, враховуючи категоричну позицію сорін щодо розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя сторін і збереження їхнього шлюбу є недоцільним, і це суперечить їх інтересам. Враховуючи те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, при наявності бажання обох сторін, суд вважає за можливе шлюб між сторонами розірвати, оскільки підстави для його збереження відсутні, на що було вказано вище в рішенні.

Після розірвання шлюбу залишити прізвище позивача «Мамалига».

На підставі п.13 ч.1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», відповідач звільнений від сплати судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 24, 110, 112,113 СК України, ст.ст. 24, 110, 112,113 СК України, ст.ст. 12, 13, 81, 141, 158, 200, 258- 265 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, зареєстрований 11.02.2006 року у Вільхівській сільській раді Ульяновського району Кіровоградської області, актовий запис № 01 - розірвати.

Після розірвання шлюбу прізвище позивача «Мамалига».

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

СуддяОСОБА_5