Провадження № 4-с/761/32/2019
У Х В А Л А

18 січня 2019 року Шевченківський районний суд м. Києва

в складі: головуючого судді Мальцева Д.О.,

за участю секретаря Фецяк Р.А.

представник скаржника Наумова О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду у м. Києві скаргу представника ТОВ «Едвайс» , заінтересована особа ТОВ «СЛ ДЕВЕЛОПМЕНТ» на дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Коновалова Олександра Сергійовича,

ВСТАНОВИВ:

Представник ТОВ «Едвайс» (далі по тексту - скаржник) звернувся до Шевченківського районного суду м.Києва із скаргою, відповідно до якої просив визнати постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Коновалова Олександра Сергійовича (далі по тексту - приватний виконавець) від 22.08.2018 про опис та арешт майна (боржника) № 56549824 неправомірною та скасувати її; визнати постанову приватного виконавця виконавчого округу містка Києва Коновалова Олександра Сергійовича від 04.09.2018 про призначення суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні № 56549824 неправомірною та скасувати її.

1.Стислий виклад позицій учасників справи.

Скарга обґрунтована тим, що рішенням Шевченківського районного суду м. Києва по справі № 2-12566/11 від 14.11.2012 задоволено позов ПАТ «Брокбізнесбанк» про стягнення з ТОВ «Іст-Інвест», ТОВ «Едвайс», ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором № 68-05V від 15.11.2005 та видано 07.03.2013 відповідні виконавчі листи.

10.09.2018 скаржник отримав постанову приватного виконавця про опис та арешт майна (коштів) боржника від 22.08.2018 ВП 56549824, якою виконавець вдруге наклав арешт на нежитлову будівлю літ. «В», загальною площею 618, 4 кв.м, що розташована по АДРЕСА_1 та належить скаржнику та постанову приватного виконавця від 22.08.2018 ВП 56549824 про призначення суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні з метою визначення вартості вище вказаного нерухомого майна. Скаржник вважає вказані дії приватного виконавця такими, що суперечать вимогам Закону України «Про виконавче провадження», Закону України «Про іпотеку», оскільки відсутність відповідного рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки не дає приватному виконавцю права звертати стягнення на предмет іпотеки та вчиняти інші виконавчі дії у зв'язку з цим. При цьому, скаржник вказує, що іпотечне майно перебуває під обтяженням в державному реєстрі іпотек. Крім того, приватним виконавцем всупереч вимог ст. 33 Закону України «Про іпотеку» прийнято рішення про визначення вартості іпотечного майна та залучено суб'єкта оціночної діяльності. Крім того, скаржник зазначає, що приватним виконавцем було відкрито виконавче провадження за заявою сторони, яку не було за ухвалою суду замінено з первісного стягувача на нового. Ухвала суду щодо заміни сторони виконавчого провадження на останнього стягувача не виносилась.

Приватний виконавець в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду надав письмові пояснення, відповідно до яких зазначив, що до приватного виконавця було подано заяву про примусове виконання рішення суду та виконавчий лист Шевченківського районного суду м. Києва від 14.11.2012. При цьому, за виконавчим листом було замінено сторону виконавчого провадження з ТОВ «Фінансова компанія «Капітал Гарант Інвест» на ТОВ «СЛ Девелопмент». При цьому, на виконавчому листі була наявна відмітка про те, що виконавчий лист було повернуто стягувачу на підставі п. 1 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження». При цьому, стягувач мав право повторно пред'явити виконавчий документ до виконання. Повторне звернення до суду про заміну сторони виконавчого провадження не є необхідним, оскільки згідно із Законом України «Про виконавче провадження», ТОВ «СЛ Девелопмент» уже набув статусу стягувача. При цьому, скаржником не зазначено, яке право було порушено відкриттям виконавчого провадження без повторного звернення до суду про заміну сторони виконавчого провадження.

Щодо арешту іпотечного майна зазначив, що ТОВ «СЛ Девелопмет» як іпотекодержателем було подано заяву про надання згоди на звернення стягнення на майно, що є предметом іпотеки та належить боржнику. Таким чином, Товариство є і стягувачем за виконавчим листом, і іпотекодержателем. Зазначає, що положення Закону Україну «Про іпотеку» допускають звернення стягнення на предмет іпотеки в ході виконавчого провадження без судового рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, в межах процедури стягнення заборгованості. Відтак, приватний виконавець мав право передати нерухоме майно на реалізацію. З врахуванням наведеного, вказав, що доводи скаржника є безпідставними та суперечать чинному законодавству, а відтак просив в задоволенні скарги відмовити в повному обсязі.

2.Процесуальні дії по справі. Заяви та клопотання сторін

22.09.2018 ухвалою суду справу призначено до розгляду, витребувано у приватного виконавця належним чином завірені матеріали виконавчого провадження.

13.11.2018 до суду надійшло клопотання про приєднання доказів від скаржника.

22.11.2018 до суду надійшли пояснення приватного виконавця та заява про долучення доказів - матеріалів виконавчого провадження.

10.12.2018 до суду надійшло клопотання про долучення доказів від скаржника.

12.12.2018 до суду надійшли пояснення ТОВ «СЛ Девелопмент», разом з тим пояснення були повернуті без розгляду, оскільки подані з порушенням вимог ст.183 ЦПК України.

В судовому засіданні представник скаржника скаргу підтримав в повному обсязі, просив її задовольнити.

Приватний виконавець в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином.

Інші учасники справи в судове засідання не з'явились, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином, разом з тим, в силу положень ч. 2 ст. 450 ЦПК України, неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

За таких обставин, суд приходить до висновку про можливість продовження розгляду скарги за відсутності інших учасників справи.

3.Фактичні обставини справи, встановлені судом, які підтверджені наданими доказами по справі.

07.03.2013 Шевченківським районним судом м. Києва по справі № 2-12566/11 видано виконавчі листи про солідарне стягнення з ТОВ «Іст-Інвест», ТОВ «Едвайс», ОСОБА_3 на користь ПАТ «Брокбізнесбанк» заборгованості по кредиту в сумі 725 489, 25 доларів США.

Постановою старшого державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ у м. Києві від 22.02.2016 замінено сторону стягувача з ПАТ «Брокбізнесбанк» на ТОВ «Фінансова компанія «Капітал Гарант Інвест».

Як вбачається з матеріалів справи, 06.09.2016 між ТОВ «Фінансова компанія «Капітал Гарант Інвест» та ТОВ «СЛ Девелопмет» укладено договір про відступлення права вимоги за іпотечним договором № 04/16, який був укладений між АБ «Брокбізнесбанк» та ТОВ «Едвайс».

За вказаним Договором ТОВ «СЛ Девелопмент» як новий іпотекодержатель отримав всі права за іпотечним договором, а також право вимоги за ним.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 13.12.2016, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 10.04.2017, замінено сторону виконавчого провадження за виконавчим листом № 2-12566/11 виданого Шевченківським районним судом м. Києва 07.03.2013 щодо солідарного стягнення, в тому числі із скаржника - ТОВ «Едвайс» заборгованості по кредиту в сумі 725 489, 25 доларів США з ТОВ «Фінансова компанія «Капітал Гарант Інвест» на ТОВ «Едвайс».

10.05.2017 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у м. Києві Бочковським Т.О. в рамках виконавчого провадження № 37661278 винесено постанову про заміну сторони виконавчого провадження з ТОВ «ФК «Капітал Гарант Інвест» на ТОВ «СЛ Девелопмент».

31.05.2018 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у м. Києві Бочковським Т.О. в рамках виконавчого провадження № 37661278 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» - за заявою стягувача ТОВ «СЛ Девелопмент».

Крім того, у вказаній постанові також зазначено, що виконавчий документ може бути пред'явлений до виконання повторно в строк до 31.05.2021.

05.06.2018 ТОВ «СЛ Девелопмент» в особі свого представника звернулось до приватного виконавця із заявою про примусове виконання рішення суду, на примусове виконання якого Шевченківським районним судом м. Києва 07.03.2013 видано виконавчий лист № 2-12566/11 щодо солідарного стягнення, в тому числі із скаржника - ТОВ «Едвайс» заборгованості по кредиту в сумі 725 489, 25 доларів США.

05.06.2018 від ТОВ «СЛ Девелопмент», яке є іпотекодаржетелем нерухомого майна адресою: АДРЕСА_1, до приватного виконавця надійшла заява про надання згоди на вчинення виконавчих дій щодо звернення стягнення на заставлене нерухоме майно в рамках примусового виконання виконавчого листа № 2-12566/11.

06.06.2018 приватним виконавцем Коноваловим О.С. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 56549824 з примусового виконання виконавчого листа № 2-12566/11 виданого Шевченківським районним судом м. Києва 07.03.2013 щодо солідарного стягнення, в тому числі із скаржника - ТОВ «Едвайс» заборгованості по кредиту в сумі 725 489, 25 доларів США, копію постанови направлено учасникам виконавчого провадження.

Стягувачем у вказаній постанові зазначено ТОВ «СЛ Девелопмент».

06.06.2018 приватним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника ТОВ «Едвайс» в рамках виконання виконавчого листа № 2-12566/11 виданого Шевченківським районним судом м. Києва 07.03.2013 щодо солідарного стягнення, в тому числі із скаржника - ТОВ «Едвайс» заборгованості по кредиту в сумі 725 489, 25 доларів США та накладено арешт на майно, що належить боржнику, а саме: нежитлова будівля літ «В», заг.пл. 618, 40 кв.м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, копія постанови направлена сторонам виконавчого провадження.

22.08.2018 приватним виконавцем Коноваловим О.С. винесено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника в рамках виконавчого провадження ВП №56549824, описано та накладено арешт на майно боржника, а саме нежилу будівлю загальною площею 618, 40 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

04.09.2018 постановою приватного виконавця Коновалова О.С. в рамках виконавчого провадження № 56549824 призначено суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні - ТОВ «Агенція консалтингових послуг», якому доручено надати звіт про оцінку майна - нежилої будівлі загальною площею 618, 40 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Ухвалою від 02.10.2018, винесеною за результатами розгляду скарги ТОВ «Едвайс» на дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Коновалова О.С. задоволено частково, зокрема, визнано бездіяльність приватного виконавця щодо неповернення виконавчого листа № 2-12566/11 стягувачу у зв'язку із відсутністю заміни стягувача у виконавчому листі, визнано незаконною постанову приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження № 56549824 від 06.06.2018 з виконання зазначеного вище виконавчого листа.

Ухвала суду набрала законної сили 17.10.2018.

При цьому, 29.11.2018 поставою приватного виконавця в рамках цього ж таки виконавчого провадження знято арешт з майно, що належить боржнику на підставі Акту реалізації предмета іпотеки (передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу) від 26.11.2018.

4.Норми права, якими керувався суд під час розгляду справи

Згідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ст. 4 ЦПК України).

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ст. 5 ЦПК України).

При цьому, статтею 18 ЦПК України визначено, судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до ч. 1 ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Аналогічні положення містяться і в ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження».

Так, згідно ч. 1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 5 Закону України «Про виконавче провадження», визначено органи та особи, які здійснюють примусове виконання рішень, зокрема, згідно частини першої вказаної статті, примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

При цьому, приватний виконавець здійснює примусове виконання рішень, передбачених статтею 3 цього Закону, крім: 1) рішень про відібрання і передання дитини, встановлення побачення з нею або усунення перешкод у побаченні з дитиною; 2) рішень, за якими боржником є держава, державні органи, Національний банк України, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, державні та комунальні підприємства, установи, організації, юридичні особи, частка держави у статутному капіталі яких перевищує 25 відсотків, та/або які фінансуються виключно за кошти державного або місцевого бюджету; 3) рішень, за якими боржником є юридична особа, примусова реалізація майна якої заборонена відповідно до закону; 4) рішень, за якими стягувачами є держава, державні органи; 5) рішень адміністративних судів та рішень Європейського суду з прав людини; 6) рішень, які передбачають вчинення дій щодо майна державної чи комунальної власності; 7) рішень про виселення та вселення фізичних осіб; 8) рішень, за якими боржниками є діти або фізичні особи, які визнані недієздатними чи цивільна дієздатність яких обмежена; 9) рішень про конфіскацію майна; 10) рішень, виконання яких віднесено цим Законом безпосередньо до повноважень інших органів, які не є органами примусового виконання; 11) інших випадків, передбачених цим Законом та Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами (ч.1 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов'язаний:1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом;2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження;3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання;4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом;5) роз'яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов'язки.

При аналізі зазначених норм чинного законодавства України вбачається, що належне виконання виконавцем покладених на нього обов'язків гарантує, зокрема непорушність майнових прав як стягувача так і боржника.

Згідно ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Крім того, статтею 52 Закону України «Про виконавче провадження» визначено особливості звернення стягнення на кошти та майно боржника - юридичної особи, фізичної особи - підприємця, а саме: виконавець звертає стягнення на кошти боржника - юридичної особи, що перебувають у касах або інших сховищах боржника - юридичної особи, у банках або інших фінансових установах, у порядку, встановленому цим Законом. Інформацію про наявні у боржника рахунки виконавець отримує в органах доходів і зборів, інших державних органах, на підприємствах, в установах та організаціях, які зобов'язані надати йому інформацію невідкладно, але не пізніше ніж у триденний строк, а також за повідомленнями стягувача.

Виконавець може звернути стягнення на кошти боржника - юридичної особи, розміщені на його рахунках і на рахунках, відкритих боржником - юридичною особою через свої філії, представництва та інші відокремлені підрозділи (ч. 1, 2 ст. 52 Закону).

Відповідно до ч. 5 ст. 52 Закону, у разі відсутності у боржника - юридичної особи коштів в обсязі, необхідному для покриття заборгованості, стягнення звертається на інше майно, належне такому боржникові або закріплене за ним, у тому числі на майно, що обліковується на окремому балансі філії, представництва та іншого відокремленого підрозділу боржника - юридичної особи (крім майна, вилученого з цивільного обороту, або обмежено оборотоздатного майна, майна, на яке не може бути звернено стягнення), незалежно від того, хто фактично використовує таке майно.

При цьому, відповідно до ч. 7 ст. 51 Закону України «Про виконавче провадження», примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку».

Так, відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Відповідно до ч. 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

5.Висновки суду

З огляду на наведене, майно, що є предметом договору іпотеки та на яке може бути звернуто стягнення реалізується відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про іпотеку».

При цьому, Законом України «Про іпотеку» чітко передбачений порядок та випадки звернення стягнення на майно, що є предметом іпотеки.

З врахуванням наведеного, приватний виконавець в рамках вказаного виконавчого провадження не мав права вчиняти виконавчі дії, спрямовані на реалізацію майна, що є предметом договору іпотеки, зокрема, описувати та арештовувати майно, що є предметом іпотеки, в рамках виконавчого провадження ВП №56549824, призначати суб'єкта оціночної діяльності для визначення вартості, оскільки відповідно до Закону України «Про іпотеку» у приватного виконавця були відсутні підстави для звернення стягнення на майно, що є предметом іпотеки.

Крім того, згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Ухвалою суду від 02.10.2018, яка набрала законної сили 17.10.2018, встановлено невідповідність дій приватного виконавця вимогам Закону України «Про виконавче провадження» в частині відкриття виконавчого провадження за заявою ТОВ «Девелопмент» та визнано вказану постанову незаконною.

При цьому, ухвала суду 17.10.2018 набрала законної сили, на момент розгляду скарги у суду відсутні відомості про те, що вказана ухвала суду переглядається чи скасована в апеляційному чи касаційному порядку.

Відтак, подальші виконавчі дії, які вчинені приватним виконавцем після винесення зазначеної ухвали щодо реалізації майна, що належало боржнику та перебувало в іпотеці, не відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження» та Закону України «Про іпотеку».

З врахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що постанова від 22.08.2018 про опис та арешт майна (боржника) № 56549824 та постанова від 04.09.2018 про призначення суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні № 56549824, - винесені приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Коноваловим О.С. без дотримання вимог Закону України «Про виконавче провадження» та Закону України «Про іпотеку», а тому скарга є обґрунтовую та такою, що підлягає задоволенню, а зазначені постанови - скасуванню.

Керуючись Законом України «Про виконавче провадження», Законом України «Про іпотеку», ст. 447-451ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Скаргу представника ТОВ «Едвайс», заінтересована особа ТОВ «СЛ ДЕВЕЛОПМЕНТ» на дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Коновалова Олександра Сергійовича - задовольнити.

Визнати неправомірною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Коновалова Олександра Сергійовича від 22.08.2018року ВП № 56549824 про опис та арешт майна боржника.

Визнати неправомірною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Коновалова Олександра Сергійовича від 04.09.2018р.ВП № 56549824 про призначення суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків, або після перегляду ухвали в апеляційному порядку, якщо її не скасовано.

Дата складання повного тексту ухвали - 23.01.2019.

Суддя: