Справа № 663/2312/19
Провадження № 2-о/663/55/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2019 року м. Скадовськ Херсонської області

Скадовський районний суд Херсонської області у складі:

головуючого, судді Пухальського С. В.,

за участю секретаря Радіонової О. Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Скадовського районного суду Херсонської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Скадовський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаною заявою про встановлення факту народження дитини, мотивуючи тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Сімферополі АР Крим, яке розташоване на тимчасово окупованій території України, у неї народилася дитина дівочої статі. При її зверненні до Скадовського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану у серпні місяці поточного року з приводу державної реєстрації народження її дитини, заявниця отримала відмову у проведенні державної реєстрації народження. Зазначену відмову Скадовський районний відділ державної РАЦС обґрунтував тим, що заявником для підтвердження факту народження дитини пред`явлено документ, форма якого не відповідає формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті», яка зареєстрована у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024. Оскільки дитина заявниці народилася на тимчасово окупованій території України, заявниця не має змоги зареєструвати факт її народження в адміністративному порядку, тому вважає, єдиним правовим засобом поновлення порушеного права її дитини є встановлення судом факту народження дитини. Факт народження у заявниці дитини на тимчасово окупованій території України підтверджується виписним епікризом (з акушерського стаціонару) лікаря неонатолога Державної бюджетної установи охорони здоров`я Республіки Крим «Сімферопольська центральна районна клінічна лікарня» від 18.11.2016, медичним свідоцтвом про народження серії 3512 НОМЕР_1 від 15.11.2016 виданим ДБУОЗРК «Сімферопольська ЦРКЛ» обмінною карткою пологового відділення ДБУОЗРК «Сімферопольська ЦРКЛ» від 18.11.2016. Тому позбавлена можливості в іншому порядку, ніж в судовому встановити факт народження дитини.

Заявниця в судове засідання не з`явилася, подала заяву з проханням розглядати справу без її участі.

Скадовським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області явку представника в судове засідання не забезпечено. В установлений судом строк відзив на заяву не подано.

Суд, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх наданими доказами, дійшов до таких висновків.

Судом встановлено наступні обставини.

З копії обмінної картки пологового будинку, пологового відділення лікарні від 18.11.2016; копії медичного свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 № 012130 від 15.11.2016 та виписного епікризу (із акушерського стаціонару) від 18.11.2016 підтверджено народження ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Сімферополі дитини жіночої статі, матір`ю зазначено ОСОБА_1 (а.с. 5-8).

З копії паспорта № НОМЕР_3 , вбачається що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 являється громадянкою України (а.с. 3).

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій визнається тимчасово окупованою територією.

Відповідно до частини 2 статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Частиною 3 даної статті Закону передбачено, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Таким чином, судом встановлено, що нездійснення реєстрації народження дитини у порядку встановленому законодавством України позбавляє заявницю реалізувати права та обов`язки, пов`язані із народженням дитини.

Згідно зі статтею 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Відповідно до пункту 7 частини 1 статті 315 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження.

Пунктом 2 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 52/2 від 18 жовтня 2000 року, передбачено, що підставами для проведення державної реєстрації народження дитини є: а) медичне свідоцтво про народження (форма № 103/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі медичне свідоцтво про народження), що видається закладами охорони здоров`я незалежно від підпорядкування та форми власності, де приймаються пологи. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров`я державна реєстрація народження проводиться на підставі медичного свідоцтва про народження або медичної довідки про перебування дитини під наглядом лікувального закладу (форма № 103-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 серпня 2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за № 1150/13024 (із змінами) (далі медична довідка про перебування дитини під наглядом лікувального закладу), та висновку про підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоров`я за формою, встановленою у додатку 3 до Порядку підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоров`я, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09 січня 2013 року № 9; б) медичне свідоцтво про народження, медична довідка про перебування дитини під наглядом лікувального закладу. Ці документи подаються для державної реєстрації народження дитини, яка досягла одного року і більше; в) акт, складений відповідними посадовими особами (капітаном судна, командиром, начальником потяга тощо) за участю двох свідків і лікаря або фельдшера (якщо лікар або фельдшер були на транспортному засобі), у випадку народження дитини на морському, річковому, повітряному судні, у потязі або в іншому транспортному засобі. У разі відсутності лікаря або фельдшера державна реєстрація народження проводиться на підставі вказаного акта та медичної довідки про перебування дитини під наглядом лікувального закладу; г) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть (форма № 106-2/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі лікарське свідоцтво про перинатальну смерть), у разі мертвонародження.

При відсутності підстав для державної реєстрації народження, визначених у цьому пункті, державна реєстрація народження проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту народження даною жінкою.

Медичне свідоцтво про народження, видане 15.11.2016 ДБУОЗРК Сімферопольської ЦРКЛ, не створює правових наслідків, а отже не може бути використане заявницею для реєстрації дитини на території України.

Таким чином, відповідний орган державної реєстрації актів цивільного стану України не має можливості, без судового рішення, зареєструвати народження дитини заявниці у відповідності до Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 52/2 від 18 жовтня 2000 року.

Відповідно до вимог частини 4 статті 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади у сфері охорони здоров`я документи, що підтверджують факт народження дитини, а в разі їх відсутності рішення суду.

Відповідно до пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 5 «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

У Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії», який був наданий на запит Ради Безпеки ООН зазначено, що держави члени ООН відповідно до Резолюції 276 (1970) Ради Безпеки зобов`язані утримуватися від застосування міжнародних договорів, укладений з Південною Африкою від імені або відносно Намібії. При цьому у п. 125 цього Консультативного висновку Міжнародного суду ООН вказано на винятки із цього права, а саме. В цілому, невизнання управління Південної Африки (тимчасово окупованої) Території не повинно призводити до позбавлення народу Намібії будь-яких переваг, що випливають з міжнародного співробітництва і зокрема, в той час як офіційні дії, що здійснюються урядом Південної Африки від імені або по відношенню до Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути поширена до тих актів, таких, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів.

Про необхідність врахування актів органів влади з окупованих територій Європейським судом з прав людини у п. 45 рішення по справі «Луізіду проти Туреччини» (Loizidou v. Turkey) від 18 грудня 1996 року (заява № 15318/89) була викладена правова позиція, що при аналогічних обставинах щодо відсутності ефективного державного контролю Кіпру за такими територіями, міжнародне право визнає законність деяких юридичних домовленостей і дій, які звідти походять, наприклад актів реєстрації народження, смерті і шлюбу, наслідки яких можуть ігноруватися лише на шкоду мешканців тієї чи іншої території.

Відповідно до частини 1 статті 144 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в державному органі реєстрації актів цивільного стану.

Встановлення факту народження дитини для заявниці має юридичне значення, медичне свідоцтво про народження дитини є недійсним, оскільки видане органом який не має права його видавати, оскільки знаходиться на тимчасово окупованій території України, а тому заява підлягає задоволенню.

На підставі пункту 1 частини 1 статті 3, частини 2 статті 9, статті 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», частини 1 статті 7 Закону України «Про громадянство України», статті 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та керуючись статтями 2, 5, 10, 258, 259, 263-265, 268, 293-294, 315-319 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву задовольнити.

Встановити факт народження дитини жіночої статі ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Сімферополі Автономної Республіки Крим, мати дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 уродженка міста Мубарек Кашкадар`їнської області Узбекистан, для проведення державної реєстрації народження дитини у відповідних органах РАЦС України.

Рішення підлягає негайному виконанню. Оскарження рішення не перешкоджає його виконанню.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Херсонського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 09.08.2019.

Суддя Пухальський С. В.