Справа № 438/1130/18 Головуючий у 1 інстанції: Слиш А.Т.
Провадження № 22-ц/811/1809/19 Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2019 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Цяцяка Р.П.,

суддів: Крайник Н.П. та Шеремети Н.О.,

за участю секретаря Куцика І.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Бориславського міського суду Львівської області від 22 квітня 2019 року,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просив суд ухвалити рішення, яким звільнити його від сплати заборгованості по аліментах на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з 11 липня 2016 року по 01 серпня 2018 року у розмірі 48 715 гривень.

Позовні вимоги обґрунтовувалися тим, що рішенням Бориславського міського суду Львівської області від 02 серпня 2016 року з нього стягнуто на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 33 відсотки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11 липня 2016 року і до досягнення дитиною повнолітгя. На підставі вищевказаного судового рішення 25 серпня 2016 року судом був виданий виконавчий лист за № 438/709/16-ц.

Однак, на даний час позивач не працює і рішенням Дрогобицької міжрайонної МСЕК від 18 липня 2018 року йому призначено III групу інвалідності. Внаслідок ДТП, яка мала місце 24 жовтня 2013 року, позивач отримав серйозну травму. На лікування та подальшу реабілітацію позивач витратив величезні кошти і, як наслідок, ніде не працював. Його пенсія за липень 2018 року, що становить весь його дохід за 2018 рік, склала 655,75 грн., а відтак йому дуже важко сплачувати аліменти в розмірі встановленому рішенням Бориславського міського суду Львівської області від 02 серпня 2016 року, заборгованість по яких за період з 11 липня 2016 року по 01 серпня 2018 року становить 48 715 гривень (а.с. 1-5).

Оскаржуваним рішенням в задоволенні позову відмовлено (а.с. 66-68).

Дане рішення оскаржив позивач.

Апелянт просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі, покликаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального і процесуального права.

Вважає помилковим висновок суду про те, що у матеріалах відсутні докази, які б давали підставу для звільнення його від сплати аліментів, а також вважає, що суд не дав належної оцінки наявним у справі доказам про отримані ним травми та захворювання (а.с. 73-77).

Апелянт, будучи належним чином повідомленим про час і місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з`явився, однак надіслав до суду клопотання про апеляційний розгляд справи за його відсутності, у якому зазначив, що подану ним апеляційну скаргу підтримує і просить її задовольнити (а.с. 98).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

ЦПК України встановлено, що:

- цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, і що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (статті 12 і 81);

- доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76);

- належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (стаття 77).

Свої позовні вимоги позивач (апелянт) обґрунтовує посиланням на частину 2 статті 197 СК України, якою встановлено, що за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Такою обставиною, що має істотне значення, позивач в поданому ним позові зазначає травми, які ним були отриманими в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 24 жовтня 2013 року.

В той же час, аліменти до стягнення з ОСОБА_1 на утримання його малолітньої доньки присуджені рішенням Бориславського міського суду Львівської області від 02 серпня 2016 року: тобто на час ухвалення судом цього рішення обставини, наведені позивачем в обґрунтування заявленої ним позовної вимоги, вже існували.

При цьому в описові частині вище згаданого рішення Бориславського міського суду Львівської області від 02 серпня 2016 року зазначено, що «відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, подавши заяву від 02.08.2016 р., у якій просить справу розглядати у його відсутності, позов ОСОБА_2 про стягнення аліментів визнає у повному обсязі» (а.с. 96-97).

Наведене і стало підставою для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 до нього у повному обсязі: у мотивувальній частині рішення Бориславського міського суду Львівської області від 02 серпня 2016 року зазначено, що «визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси сторін чи інших осіб, тому суд приймає визнання відповідачем позовних вимог і приходить до висновку про задоволення позову» (а.с. 96-97).

Розрахунком наявної у позивача заборгованості по сплаті аліментів стверджується, що з часу їх присудження згаданим рішенням Бориславського міського суду Львівської області від 02 серпня 2016 року жодної копійки цих аліментів ОСОБА_1 не сплатив (а.с. 8-10).

Як вбачається з вище наведеного, з часу присудження аліментів рішенням Бориславського міського суду Львівської області від 02 серпня 2016 року жодні нові обставини, які могли б слугувати правовою підставою для звільнення позивача від сплати заборгованості за аліментами, не виникнули: позивачем їх не наведено.

Відтак, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку всім обставинам і доказам по справі в їх сукупності та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому приходить до висновку про те, що підстави для його скасування відсутні і апеляційну скаргу на нього, доводи якої не спростовують висновків рішення суду, слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Бориславського міського суду Львівської області від 22 квітня 2019 року- без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повну постанову складено 05 серпня 2019 року.

Головуючий: Цяцяк Р.П.

Судді: Крайник Н.П.

Шеремета Н.О.