Справа № 333/2941/18
Провадження № 2/333/124/19
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 січня 2019 року м. Запоріжжя
Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді Наумової І.Й.,
за участю секретаря судового засідання Кунець В.В.,
представника третьої особи: ОСОБА_1,
розглянувши в судовому засіданні, в залі суду, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНОГО БАНКУ «ПРИВАТБАНК», треті особи: Комунарський відділ державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, Приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_3 про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -
встановив:
Позивач звернувся до суду з даним позовом, в обґрунтування якого зазначив наступне.
24.01.2017 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_3, був вчинений виконавчий напис про стягнення з позивача заборгованості за кредитним договором на користь ПАТ КБ «Приватбанк» у загальній сумі 46 713,51 грн., з яких: - заборгованість за тілом кредиту 28 841,73 грн.; - заборгованість за відсотками 15 171,14 грн.; заборгованість по штрафам (фіксована частина) 500,00 грн.; заборгованість по штрафам (відсоток від суми заборгованості) 2 200 грн.
В порушення вимог ч. 1 ст. 91 Закону України «Про нотаріат», відповідач ПАТ КБ «Приватбанк» пред'явив вищевказаний напис до виконання 08.05.2018 року, понад річний строк, встановлений законом.
25 лютого 2014 року позивач підписав заяву приєднання до Умов та правил надання банківських послуг ПАТ КБ «Приватбанк» та отримав кредитну картку зазначеного банку. Через складну ситуацію в країні та втратою постійного доходу у позивача виникла заборгованість по вищевказаному кредитному договору. Укладений між сторонами кредитний договір не є кредитним договором у розумінні ст. 1054 ЦК України, оскільки він укладений у неналежній формі. Умови та правила надання банківських послуг не містять підпису позивача та представника ПАТ КБ «Приватбанк», вони не можуть вважатися частиною кредитного договору і їх положення не застосовуються до відносин. Відповідно до п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172, стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса може відбуватись по кредитному договору. Оскільки укладений між сторонами правочин фактично не є кредитним договором, нотаріус не мав право вчиняти на ньому виконавчий напис. Відповідно до п. 2 Вищезгаданого переліку, кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобовязаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Надані до виконавчого напису документи не є належним чином оформленою випискою по банківському рахунку, а є по суті розрахунком заборгованості. Між позивачем та ПАТ КБ «Приватбанк» не було укладено договору банківського рахунку, а тому додана до виконавчого напису виписка по рахунку, насправді не є випискою, а по суті є лише розрахунком заборгованості у формі таблиці.
Стягувач повинен був надіслати боржнику письмову вимогу про усунення порушень кредитного договору. Позивачу взагалі не надсилалась вимога про усунення порушень умов кредитного договору. Нотаріусом в цій частині не були дотримані вимоги закону, за таких обставин виконавчий напис підлягав скасуванню.
В оспорюваному написі нотаріус стягнув заборгованість по штрафам (фіксована частина) 500,00 грн.; заборгованість за штрафам (відсоток від суми заборгованості) 2 200 грн. При цьому в виконавчому написі зазначено, що строк, за який провадиться стягнення з 03.02.2014 року по 09.10.2016 року, тобто майже за 2 роки та 8 місяців. Суми штрафних санкцій є оспорюваними, оскільки вони були стягнені нотаріусом за період, що перевищує один рік.
Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 12.06.2018 р. відкрито провадження у справі та призначено її розгляд в порядку загального позовного провадження.
В судове засідання позивач та її представник не зявились, надали заяву з проханням розглянути справу за їх відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягають, відносно ухвалення заочного рішення не заперечують.
Представник відповідача повторно не зявився у судове засідання, про час, дату та місце слухання справи повідомлений. Причини неявки суду невідомі. Відзиву на позовну заяву відповідач не надав.
Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПУ України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи, що є всі умови для ухвалення заочного рішення, судом постановлено ухвалу, занесену до протоколу судового засідання, про заочний розгляд справи, на підставі наявних у справі доказів.
Третя особа Приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, про час, дату та місце слухання справи повідомлений, надав заяву з проханням розглянути справу за його відсутності.
Представник третьої особи - Комунарського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_1 в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позову, вважає його необґрунтованим. Також зазначив, що посилання позивача, що стягувач звернувся з виконавчим написом, після спливу річного строку, не відповідає дійсності, оскільки 17.06.2017 р. даний виконавчий напис, предявлений ПАТ КБ «ПРИВАТ БАНК» до виконання, державним виконавцем Шевченківського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ в Запорізькій області ОСОБА_4 був повернений стягувачу на підставі п.10 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», про що міститься відмітка на цьому виконавчому написі. Стягувач мав право предявити його протягом року після повернення, повторно з даним виконавчим написом він звернувся до виконавчої служби 08.05.2018 р.
Вислухавши пояснення представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до таких висновків.
З копій матеріалів нотаріальної справи по даному виконавчому напису (а.с. 68-86) вбачається наступне.
Дослідивши дані докази, суд приходить до висновку, що між сторонами у справі був укладений вищезазначений договір про надання банківських послуг, в тому числі і надання кредитних коштів у вигляді кредитного ліміту на картці.
Посилання позивача про те, що між сторонами не укладався кредитний договір, не відповідають дійсності та спростовуються вищезазначеними доказами.
24.01.2017 р. представник ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_3 із заявою про видачу виконавчого напису про стягнення зі ОСОБА_2 заборгованості за вищезазначеним кредитним договором на загальну суму у розмірі 46 713,51 грн.(а.с. 69).
Відповідно до постанови державного виконавця Комунарського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ ОСОБА_1 від 10.05.2018 р. відкрито виконавче провадження на підставі оскаржуваного виконавчого напису нотаріуса (а.с.90). На підставі вищезазначеної ухвали Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 18.06.2018 р. постановою державного виконавця Комунарського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ ОСОБА_1 від 21.06.2018 р. (а.с. 29) зупинено вчинення виконавчих дій по даному виконавчому провадженню.
Посилання позивача про порушення відповідачем річного строку звернення з виконавчим написом до державної виконавчої служби, спростовується дослідженими в судовому засіданні доказами. Судом був оглянутий оригінал оскаржуваного виконавчого напису, який міститься в матеріалах виконавчого провадження, на його зворотній стороні (а.с. 158) міститься відмітка про повернення даного виконавчого документа стягувачу на підставі п. 10 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження». Таким чином, враховуючи положення п. 1 ч. 4 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», строк звернення з даним виконавчим документом був перерваний. Відповідно до заяви (а.с. 91-92) ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулось до державної виконавчої служби повторно з оскаржуваним виконавчим написом 08.05.2018 р., тобто у встановлений законодавством річний строк.
Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.
Процедуру вчинення виконавчого напису також врегульовано в Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (в редакції станом на день вчинення виконавчого напису 24.01.2017 р.) (далі - Порядок № 296/5).
Для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява (підпункт 2.1 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку № 296/5), а нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, передбачені Переліком документів за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999р. № 1172 (далі - Переліку № 1172), та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року (стаття 88 Закону України «Про нотаріат», підпункти 3.1, 3.2 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку № 296/5).
Згідно з п.п. 3.3., п.п.3.4. пункту 3, п.п. 6.2 глави 16 розділу 11 даного Порядку, якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. Неустойка (штраф, пеня) включається до виконавчого напису, якщо це передбачено умовами договору.
Підпунктом 3.5 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку № 296/5 передбачено, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку № 1172, а якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус має право витребувати їх у стягувача.
Відповідно до розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Переліку № 1172, кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобовязаннями. Для одержання виконавчого напису додаються:
а) оригінал кредитного договору;
б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.
У вищезазначеній заяві ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» про здійснення виконавчого напису зазначено, що до неї додається засвідчена виписка з особового рахунку боржника. В копії нотаріальної справи, наданої нотаріусом на запит суду, вищевказана виписка з особового рахунку боржника відсутня, наявний лише розрахунок заборгованості за вищезазначеним кредитним договором. В оскаржуваному виконавчому написі приватний нотаріус також не посилається на виписку з особового рахунку боржника ОСОБА_2, а зазначає розрахунок заборгованості за договором. Розрахунок заборгованості не містить обовязкових реквізитів для виписки з особового рахунку, передбачених в пункті 5.5. Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України 18.06.2003 N 254, Зареєстровано в Міністерстві юстиції України 8 липня 2003 р. за N 559/7880 (було чинним на час складання виконавчого напису нотаріусом). Тобто, розрахунок кредитної заборгованості не є випискою з рахунку боржника.
Відповідно до п.п.2.3. пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку № 296/5, вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобовязання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення звязку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу.
Відомості про отримання ОСОБА_2 письмової вимоги ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» про усунення порушень в матеріалах даної нотаріальної справи відсутні.
На підставі вищезазначеного, суд дійшов висновку, що відповідачем не надані, в повному обсязі, приватному нотаріусу ОСОБА_3 передбачені вищезазначеними правовими нормами документи для вчинення даного виконавчого напису. При цьому приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_3 не було дотримано вимог чинного законодавства України, що регулює вчинення нотаріальних написів, а саме: не було з'ясовано питання щодо безспірності заборгованості, не дотримано вимог щодо обовязкової наявності засвідченої стягувачем виписки з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості, також нотаріус не переконався щодо отримання боржником письмової вимоги про усунення порушень направленої ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК».
Таким чином заявлені позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст. 10,12,13, 263-265, 268 280-282, 284, 354 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_2 до ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНОГО БАНКУ «ПРИВАТБАНК», треті особи: Комунарський відділ державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, Приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_3 про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, - задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду позивачем подається через Комунарський районний суд м. Запоріжжя до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст судового рішення складений 31.01.2019 р.
Суддя Комунарського районного суду
м. Запоріжжя І.Й. Наумова