Справа № 645/2096/19
Провадження № 2/645/1270/19
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 серпня 2019 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого - судді Бабкової Т.В.,

при секретарі судових засідань - Малій О.Л.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 надала заяву про слухання справи без її участі,

відповідач - ОСОБА_2 надав заяву про слухання справи без його участі,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Харкові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини, третя особа: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Фрунзенського районного суду м. Харкова з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем ОСОБА_2 , зареєстрований 13.07.2013 року Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 522; визначити місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з позивачем ОСОБА_1 .

В обґрунтування позову позивач зазначала, що 13.07.2013 року між нею та відповідачем зареєстрований шлюб. Від шлюбу мають малолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Позивач вказує, що спільне життя з відповідачем не склалося через взаєморозуміння та взаємоповаги один до одного, стали частими сварки. Вже тривалий час кожен з подружжя живе окремим життям та своїми інтересами. Фактично сім`я припинила своє існування. Шлюбно-сімейні відносини припинені з березня 2019 року, з цього часу разом не проживають, спільне господарство не ведуть. Поділ спільного майна між ними вирішено мирним шляхом. Крім того, зазначає, що після розірвання шлюбу дитина буде проживати з позивачем, так як перебування у шлюбі суперечить інтересам дитини та інтересам позивача розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та у соціальному відношенні здоровим і нормальним шляхом в умовах свободи та гідності.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву, в якій просить слухати справу без її присутності, позов підтримує у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, надав заяву про слухання справи без його участі, не заперечує проти задоволення позовних вимог.

Представник Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради у судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься заява про слухання справи без їх участі, просять ухвалити рішення на розсуд суду з урахуванням житлових та майнових прав дитини. Крім того, 25.07.2019 року Департаментом служб у справах дітей Харківської міської ради надано суду висновок від 19.07.2019 року № 481 про визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з якого вбачається, що Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, діючи як представник органу опіки та піклування, вважає за доцільне визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю, ОСОБА_1 .

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 12.04.2019 року дану позовну заяву залишено без руху, надавши позивачу строк 10 днів з дня вручення ухвали для усунення недоліків.

26.04.2019 року позивачем подано заяву на виконання ухвали Фрунзенського районного суду м. Харкова від 12.04.2019 року.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 07.05.2019 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради та витребувано висновок про доцільність встановлення місця проживання сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , після розірвання шлюбу з матір`ю, ОСОБА_1 ; ухвалено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження; призначено підготовче судове засідання у справі.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від25.06.2019 року закрито підготовче засідання по справі, справу призначено до судового розгляду по суті у відкритому судового засіданні.

25.07.2019 року Департаментом служб у справах дітей Харківської міської ради надано суду висновок від 19.07.2019 року № 481 про визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з якого вбачається, що Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, діючи як представник органу опіки та піклування, вважає за доцільне визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю, ОСОБА_1 .

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося.

Відповідно до ч.1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитись від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Суд, дослідивши доводи сторін, надані докази у їх сукупності, встановив наступні обставини.

13.07.2013 року сторони уклали шлюб, який був зареєстрований Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 522. Вказане підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 .

Від шлюбу мають малолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 , видане 12.04.2016 року Фрунзенським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 194).

Судом встановлено, що сторони з березня 2019 року шлюбні відносини не підтримують, мешкають окремо, спільного господарства не ведуть, між сторонами повністю втрачено взаєморозуміння.

З вказаних обставин вбачається, що між сторонами склалися шлюбно-сімейні правовідносини, зокрема щодо розірвання шлюбу, а тому суд застосовує до них наступні норми права.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України встановлює, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно з ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України - суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

З врахуванням наведеного, приймаючи до уваги, що сторони дійшли до остаточного висновку про припинення сімейних відносин, на примирення не згодні, суд вважає необхідним шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвати, так як подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін.

Що стосується позовних вимог щодо визначення місця проживання дитини, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст.160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Згідно ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Відповідно ч.2 ст.155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Статтею 157 СК України передбачено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, який проживає окремо від дитини має право на спілкування з дитиною, а батько з яким проживає дитина не має право перешкоджати такому спілкуванню.

Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини.

Відповідно до ст. ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У п. 1 ст. 9 Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції).

Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою.

В ході судового розгляду даної справи судом встановлено, що малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований та проживає разом з позивачем за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, сформованої 09.04.2019 року.

Відповідно до ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Крім того, 25.07.2019 року Департаментом служб у справах дітей Харківської міської ради надано суду висновок від 19.07.2019 року № 481 про визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з якого вбачається, що Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, діючи як представник органу опіки та піклування, вважає за доцільне визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю, ОСОБА_1 .

Згідно зі ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно.

Пунктом 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз`яснено, що при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати.

Враховуючи викладене, суд згідно поданих документів, обстеження умов проживання, беручи до уваги інтереси неповнолітньої дитини, приходить до висновку про задоволення позовних вимог, оскільки це відповідає інтересам дитини та вважає за доцільне визначити місце проживання дитини разом з позивачем.

Крім того, суд зауважує, що батько дитини, не обмежений у своєму праві на спілкування з дитиною, турботу відносно дитини та участь у вихованні дитини і може реалізувати свої права шляхом домовленості з матір`ю дитини щодо встановлення часу спілкування або за рішенням органу опіки та піклування, або за судовим рішенням.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 142 ЦПК України.

Ч. 1 ст. 142 ЦПК України передбачено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Відповідач ОСОБА_2 позов визнав.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем при звернення з даною позовною заявою сплачений судовий збір у розмірі 768,40 грн. за позовну вимогу про розірвання шлюбу та 768,40 грн. за позовну вимогу про визнання місця проживання дитини.

Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768,40 грн., а також підлягає поверненню ОСОБА_1 з Державного бюджету України 768,40 грн. судового збору, сплаченого при поданні позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 19, 110, 111, 112, 114, 19, 155, 157, 160, 161 СК України, ст. ст. 13, 76-80, 133, 142, 247, 263-265 ЦПК України, пунктом 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини, третя особа: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради - задовольнити повністю.

Шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований 13.07.2013 року Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 522- розірвати.

Визначити місце проживання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.

Повернути ОСОБА_1 з Державного бюджету України 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп. судового збору, сплаченого при поданні позову.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Фрунзенський районний суд м. Харкова.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване у встановленому порядку місце проживання (перебування): АДРЕСА_1 .

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ; зареєстроване у встановленому порядку місце проживання (перебування): АДРЕСА_1 .

Повне судове рішення складено 08.08.2019 року.

Суддя