Справа № 309/3656/13-ц
П О С Т А Н О В А

Іменем України

03 грудня 2019 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі:

головуючого судді Джуги С.Д.

суддів Готри Т.Ю., Кондора Р.Ю.

з участю секретаря : Чучки Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою виконавчого комітету Хустської міської ради (особа, яка не брала участі в справі) на рішення Хустського районного суду від 12 червня 2018 року (у складі судді Орос Я.В.) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та Хустського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області про про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, зняття із реєстраційного обліку, -

в с т а н о в и в:

У вересні 2013 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до

ОСОБА_2 , Хустського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області про зняття із реєстраційного обліку.

Позовна заява мотивована тим, що на підставі ордеру № 1, виданого виконавчим комітетом Хустської міської ради 28 листопада 2002 року, позивач є основним наймачем житлового будинку АДРЕСА_1 .

06 липня 2011 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було влаштовано до дитячого будинку сімейного типу та зареєстровано його місце проживання у будинку АДРЕСА_1 .

Рішенням виконавчого комітету Хустської міськради Закарпатської області від 28 березня 2013 року № 149 ОСОБА_2 вирішено відрахувати з числа дітей-сиріт та дітей позбавлених батьківського піклування, з числа вихованців дитячого будинку сімейного типу ОСОБА_1 у зв`язку з досягненням повноліття, перебування на денній формі навчання та переходом на повне державне утримання у Міжгірському професійному ліцеї.

ОСОБА_2 більше року проживає за іншою адресою і в добровільному порядку зняти себе з реєстраційного обліку за адресою місця реєстрації відмовляється.

У грудні 2013 року ОСОБА_1 уточнила свої позовні вимоги, та остаточно просила суд визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням будинком АДРЕСА_1 .

Заочним рішенням Хустського районного суду Закарпатської області

від 24 лютого 2014 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Хустського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задоволено. Визнано ОСОБА_2 таким, що втратив право користування жилим приміщенням будинком АДРЕСА_1 .

Ухвалою Хустського районного суду Закарпатської області від 21 травня 2018 року заочне рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 24 лютого 2014 року скасовано та призначено справу до розгляду в загальному порядку.

Рішенням Хустського районного суду Закарпатської області від 12 червня 2018 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Хустського районного відділу Державної міграційної служби про зняття з реєстраційного обліку відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішення суду першої інстанції, особа, яка не приймала участі у справі, виконавчий комітет Хустської міської ради Закарпатської області оскаржив його в апеляційному порядку.

Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 04 вересня 2018 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою виконавчого комітету Хустської міської ради Закарпатської області на рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 12 червня 2018 року.

Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 06 листопада 2018 року апеляційне провадження за апеляційною скаргою виконавчого комітету Хустської міської ради Закарпатської області на рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 12 червня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Хустського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області про зняття з реєстраційного обліку закрито.

Постановою Верховного Суду від 13 лютого 2019 року ухвалу Закарпатського апеляційного суду від 06 листопада 2018 року скасовано, та передано справу до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Таким чином предметом розгляду є апеляційна скарга особи, яка не приймала участі у справі, виконавчого комітету Хустської міської ради. В апеляційній скарзі виконавчий комітет Хустської міської ради просить скасувати рішення Хустського районного суду від 12 червня 2018 року та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що оскаржуваним рішенням вирішено питання про його права і обов`язки, оскільки приміщення, в якому розміщено будинок сімейного типу, є комунальною власністю. Рішенням виконавчого комітету Хустської міської ради від 27 листопада 2002 року № 623 створено дитячий будинок сімейного типу в місті Хуст Закарпатської області за адресою: АДРЕСА_1 . Приміщення загальною площею 175,7кв.м включені до службового приміщення.

У заперечені на апеляційну скаргу представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із ч.ч.1,2,ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Матеріалами справи встановлено, що на підставі ордеру № 1, виданим виконавчим комітетом Хустської міської ради 28 листопада 2002 року, позивач ОСОБА_1 є основним наймачем житлового будинку АДРЕСА_1 .

27 листопада 2002 р. між виконавчим комітетом Хустської міської ради і батьками-вихователями ОСОБА_1 і ОСОБА_4 було укладено договір про прийняття на виховання до будинку сімейного типу дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування, у кількості шість чоловік, у тому числі і ОСОБА_2

ІНФОРМАЦІЯ_2 липня 2011 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було влаштовано до дитячого будинку сімейного типу та зареєстровано його місце проживання у будинку АДРЕСА_1 .

Рішенням виконавчого комітету Хустської міськради Закарпатської області від 28 березня 2012 року № 149 ОСОБА_2 вирішено відрахувати з числа дітей-сиріт та дітей позбавлених батьківського піклування, з числа вихованців дитячого будинку сімейного типу ОСОБА_1 у зв`язку з досягненням повноліття, перебування на денній формі навчання та переходом на повне державне утримання у Міжгірському професійному ліцеї.

Відмовляючи в задоволенні заявленого позову, суд першої інстанції виходив з його безпідставності через відсутність вимог позивача у даній справі, які пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання відповідача.

Такі висновки суду є помилковими, оскільки з матеріалів справи вбачається, що 24.12.2013 року позивач в процесі розгляду справи подав заяву, відповідно до ст.ст. 27, 31 ЦПК України в редакції чинній на момент подання заяви, в якій позовні вимоги уточнив і просив також визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням - будинком за адресою: АДРЕСА_1 , однак суд дану заяву залишив поза увагою. Таким чином, суд не врахував і фактично не розглянув позовну вимогу позивача про визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, з якою пов`язана вимога про зняття ОСОБА_2 з реєстрації з даного приміщення.

Рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам ст.263 ЦПК України щодо законності та обґрунтованості рішення.

Позивач ОСОБА_1 як наймач будинку АДРЕСА_1 не оскаржила рішення суду першої інстанції.

Дане рішення оскаржено виконавчим комітетом Хустської міської ради,як особою, яка не брала участі в розгляді справи із підстав вирішення питання про його права, свободи, інтереси та обов`язки.

Частиною першою статті 352 ЦПК України встановлено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 06 листопада 2018 року апеляційне провадження за апеляційною скаргою виконавчого комітету Хустської міської ради Закарпатської області на рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 12 червня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 закрито з посиланням на те, що рішенням суду першої інстанції питання прав володіння і розпорядження указаним житлом, які належать Хустській міській раді, судом не вирішувалось і оскарженим рішенням такі не зачіпаються.

Постановою Верховного Суду від 13 лютого 2019 року ухвалу Закарпатського апеляційного суду від 06 листопада 2018 року скасовано. В даній постанові зазначено і встановлено, що оскаржуваним рішенням суду порушено права, свободи, інтереси та (або) обов`язки виконавчого комітету Хустської міської ради.

Відповідно до ч.1 ст.417 ЦПК України вказівки, що містяться у постанові суду касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанції під час нового розгляду справи.

З врахуванням наведеного у суду апеляційної інстанції наявні підстави для висновку, що судом першої інстанції розглянуто справу без залучення до участі у справі виконавчого комітету Хустської міської ради, рішення по якій безпосередньо впливає права, свободи, інтереси та (або) обов`язки виконавчого комітету Хустської міської ради.

Згідно із п.4 ч.3 ст.376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо: суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, осіб, що не були залучені до участі у справі.

Оскільки справу судом першої інстанції розглянуто у неналежному суб`єктному складу, в апеляційного суду відсутні повноваження щодо залучення до розгляду справи виконавчого комітету Хустської міської ради, а також враховуючи, що при неправильно визначеному суб`єктному складу суд апеляційної інстанції не вправі встановлювати обставини і факти, які мають юридичне значення для вирішення даної справи та надавати їм правовий аналіз, виходячи з повноважень апеляційного суду, рішення суду першої інстанції згідно п. 4 ч. 3 ст. 376 ЦПК України слід скасувати та ухвалити по даній справі нове рішення про відмову в задоволенні позову, що не перешкоджає позивачу звернутися з новим позовом, правильно визначивши суб`єктний склад учасників справи.

Окрім того, виконавчий комітет Хустської міської ради, за наявності для того підстав, як власник комунального майна, відповідно до ст.ст. 4, 13 ЦПК України, має право самостійного звернення до суду і реалізації права на захист своїх законних прав.

Керуючись ст.ст. 374,376,382-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу виконавчого комітету Хустської міської ради Закарпатської області задовольнити частково.

Рішення Хустського районного суду від 12 червня 2018 року скасувати.

У позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Хустського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, зняття із реєстраційного обліку відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 13 грудня 2019 року.

Головуючий:

Судді: