Справа № 202/4799/18
Провадження № 2/202/384/2019
17 січня 2019 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська
у складі: головуючого судді - Слюсар Л.П.,
за участю секретаря - Некрасової А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро цивільну справу за позовною заявою Управління праці та соціального захисту населення Індустріальної районної у місті Дніпрі ради до ОСОБА_1 про стягнення незаконно отриманої допомоги малозабезпеченим сімям,-
Позивач, в особі начальника управління, звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська із позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення незаконно отриманої допомоги малозабезпеченим сімям, відповідно до якої просив стягнути з відповідача надмірно виплачені кошти по допомозі малозабезпеченим сімям у розмірі 52 977 (пятдесят дві тисячі девятсот сімдесят сім) гривень 75 копійок та судові витрати у справі у вигляді судового збору у розмірі 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) гривні 00 копійок.
Вимоги позовної заяви обґрунтовані наступним. Відповідач ОСОБА_1 перебувала на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення Індустріальної районної у місті Дніпрі ради та отримувала державну соціальну допомогу малозабезпеченим сімям. У поданих відповідачем деклараціях про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги за період з 01 лютого 2016 року по 31 липня 2017 року, ОСОБА_1 зазначила, що у її власності є тільки одна квартира за адресою: АДРЕСА_1. Під час проведення перевірки, управлінням було отримано інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно та згідно якої встановлено, що ОСОБА_1 є власником двох квартир за адресою: АДРЕСА_1 та за адресою: АДРЕСА_2. На думку позивача ОСОБА_1 навмисно не повідомила при зверненні до Управління праці та соціального захисту населення Індустріальної районної у місті Дніпрі ради про існування у її власності двох квартир, чим приховала відомості, що могли вплинути на встановлення права на державну соціальну допомогу, внаслідок чого були надміру виплачені кошти.
20 жовтня 2017 року та 13 лютого 2018 року відповідачу було направлено повідомлення з вимогою термінового перерахунку коштів у розмірі 52 977,75 грн., у звязку з надмірно отриманими коштами по державній допомозі малозабезпеченим сімям. До теперішнього часу ОСОБА_1 в добровільному порядку зазначену суму не сплатила. Наведене зумовило позивача звернутись до суду з відповідною позовною заявою про стягнення незаконно отриманої допомоги малозабезпеченим сімям.
Провадження у справі було відкрито ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Волошина Є.В. від 07.09.2018 року.
Справа перебувала у провадженні судді Волошина Є.В. призначеного на посаду судді строк на пять років, відповідно до Указу Президента України від 18 жовтня 2013 року №571/2013 «Про призначення судді» та у якого, станом на 19 жовтня 2018 року закінчилися повноваження судді.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.10.2018 року справа розподілена судді Слюсар Л.П., ухвалою якої від 26 жовтня справа прийнята до провадження та призначена до розгляду в спрощеному позовному провадженні з викликом учасників.
Представник позивача ОСОБА_2, що діє на підставі довіреності № 1 від 03 січня 2019 року в судове засідання не явилась, натомість надала суду заяву, відповідно до якої просила розглядати справу у її відсутність, на задоволенні позовних вимог наполягала та не заперечувала проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявилась, про розгляд справи була повідомлена належним чином, шляхом направлення судової повістки рекомендованим листом з повідомленням, причини неявки суду не повідомила, відзиву, заяв, заперечень до суду не надала, у звязку з чим, враховуючи, що позивач не заперечував проти ухвалення заочного рішення, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення, відповідно до вимог ст. 280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів.
У зв'язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги позивача є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 перебувала на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення Індустріальної районної у місті Дніпрі ради та отримувала державну соціальну допомогу малозабезпеченим сімям. У поданих відповідачем деклараціях про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги за період з 01 лютого 2016 року по 31 липня 2017 року, зазначено, що у власності ОСОБА_1 є одна квартира за адресою: АДРЕСА_1. На підставі поданих документів, УПСЗН Індустріальної районної у місті Дніпрі ради було прийнято рішення про призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сімям за період з 01 лютого 2017 року по 31 липня 2017 року. В ході проведення перевірки та після отримання інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, встановлено, що ОСОБА_1 є власником двох квартир за адресою: АДРЕСА_1 та за адресою: АДРЕСА_2 та таким чином відповідач приховала відомості, що могли вплинути на встановлення права на державну соціальну допомогу, внаслідок чого були надміру виплачені кошти. На адресу ОСОБА_1 були надіслані претензії на вказану суму, проте остання в добровільному порядку кошти не повернула.
Реалізація конституційних гарантій права громадян на соціальний захист - забезпечення рівня життя не нижчого від прожиткового мінімуму шляхом надання грошової допомоги найменш соціально захищеним сім'ям визначається Законом України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям» від 01.06.2000 року №1768-III(Закон №1768-III).
Умови призначення і виплати малозабезпеченим сім'ям державної соціальної допомоги, передбаченої Законом України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям» визначаються Порядком призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2003 року № 250 (Порядок № 250).
Згідно ст. 1 Закону «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям» малозабезпечена сімя - сімя, яка з поважних або незалежних від неї причин має середньомісячний сукупний доход нижчий від прожиткового мінімуму для сімї.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям» заява про надання державної соціальної допомоги подається уповноваженим представником сім'ї до місцевої державної адміністрації або до виконавчого комітету сільської, селищної ради. Виконавчий комітет сільської, селищної ради передає заяву про надання державної соціальної допомоги до місцевої державної адміністрації.
До заяви про надання державної соціальної допомоги додаються: документ, що посвідчує особу; довідка про склад сім'ї; декларація про доходи та майно осіб, які входять до складу сім'ї (в декларацію не включаються державна соціальна допомога, призначена відповідно до цього Закону; нарахована субсидія за спожиті житлово-комунальні послуги; сплачені членами сім'ї аліменти); довідка про наявність та розмір земельної частки (паю) (ч. 3 ст. 4 Закону №1768-III).
Місцеві державні адміністрації для мети цього Закону мають право користуватися всіма офіційними джерелами інформації, в тому числі й інформацією органів доходів і зборів (ч. 5 ст. 4 Закону №1768-III).
Відповідно до ч.1 ст. 5 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям» розмір державної соціальної допомоги визначається як різниця між прожитковим мінімумом для сімї та її середньомісячним сукупним доходом, який обчислюється за методикою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, але цей розмір не може бути більшим ніж 75 відсотків прожиткового мінімуму для сімї.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям», якщо сімєю навмисно подано недостовірні відомості чи приховано відомості, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на державну соціальну допомогу та на визначення її розміру, виплата призначеної державної соціальної допомоги припиняється з місяця, в якому виявлено порушення. На наступний строк державна соціальна допомога може бути призначена не раніше ніж через шість місяців починаючи з першого числа місяця виявлення порушення.
Відповідно до п. 12 Порядку № 250 у разі коли особами, які входять до складу сім'ї, навмисно подано недостовірні відомості чи приховано відомості, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на соціальну допомогу та визначення її розміру, виплата соціальної допомоги припиняється з місяця, в якому виявлено порушення. На наступний строк допомога може бути призначена не раніше ніж через шість місяців починаючи з першого числа місяця виявлення порушення.
Відповідно до п. 27 Порядку № 250 контроль за правильністю призначення і виплати соціальної допомоги здійснює орган праці та соціального захисту населення безпосередньо та через соціальних інспекторів.
Пунктом 28 Порядку № 250 встановлено, що якщо сім'єю приховано або навмисно подано недостовірні дані про її доходи та майновий стан, що вплинуло на встановлення права на призначення соціальної допомоги та визначення її розміру, внаслідок чого були надміру виплачені кошти, органи праці та соціального захисту населення: визначають обсяг надміру виплачених коштів та встановлюють строки їх повернення залежно від матеріального стану сім'ї; повідомляють уповноваженого представника малозабезпеченої сім'ї про обсяг надміру виплачених коштів та строки їх повернення; у разі врахування надміру виплачених коштів при виплаті соціальної допомоги у наступні періоди провадять щомісячні відрахування на підставі своїх рішень у розмірі не більш як 20 відсотків суми, що підлягає виплаті; у разі неповернення надміру виплачених коштів добровільно в установлені строки вирішують питання про їх стягнення у судовому порядку.
Законом № 1768-IIІ та Порядком № 250 передбачається, що надміру виплачені кошти підлягають поверненню у разі якщо сім'єю приховано або навмисно подано недостовірні дані про її доходи та майновий стан, що вплинуло на встановлення права на призначення соціальної допомоги та визначення її розміру, то у даному випадку, факт неповідомлення ОСОБА_1 про існування двох квартир, що належать їй на праві власності, знайшов своє підтвердження у судовому засіданні.
Таким чином, аналізуючи вище викладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про те, що позовна заява Управління праці та соціального захисту населення Індустріальної районної у місті Дніпрі ради до ОСОБА_1 про стягнення незаконно отриманої допомоги малозабезпеченим сімям підлягає задоволенню.
Вирішуючи питання про судові витрати, суд керується вимогами ст. 141 ЦПК України, відповідно до якої сплачені позивачем судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
Керуючись ст.ст. 1, 4, 5, 7 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сімям», п.п. 12, 27, 28 Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сімям, затвердженого Постановою КМУ № 250 від 24.02.2003 р., ст.ст.2, 4, 81, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд,-
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Л.П. Слюсар