КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 375/1808/17 Головуючий у 1 інстанції: Нечепоренко Л.М.
Провадження № 22-ц/824/9872/2019 Доповідач: Шебуєва В.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Шебуєвої В.А.,

суддів Оніщука М.І., Крижанівської Г.В.

секретар Майданець К.В.,

розглянувши апеляційну скаргу Чорненької Олени Іванівни , яка діє від імені та в інтересах Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Ромашки», на рішення Рокитнянського районного суду Київської області від 25 квітня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Ромашки» про визнання недійсною додаткової угоди від 24 вересня 2012 року до договору оренди земельної ділянки від 12 вересня 2007 року,-

в с т а н о в и в:

У грудні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Ромашки» (далі - СТОВ «Ромашки») про визнання недійсною додаткової угоди від 24 вересня 2012 року до договору оренди земельної ділянки від 12 вересня 2007 року. Зазначив, що він є власником земельної ділянки площею 3,3803 га, розташованої на території Ромашківської сільської ради. 12 вересня 2007 між ним та СТОВ «Росія», правонаступником якого є СТОВ «Ромашки» було укладено договір оренди вказаної земельної ділянки строком на 10 років. Строк дії оренди закінчувався 20 грудня 2017 року. 30 серпня 2017 року він звернувся з письмовою заявою до керівника СТОВ «Росія» про відсутність наміру продовжувати дію договору оренди від 12 вересня 2007 року, яку направив поштою. 19 вересня 2017 року він отримав відповідь від СТОВ «Росія» з якої дізнався про існування додаткової угоди до договору оренди його земельної ділянки від 24 вересня 2012 року терміном 15 років, яка зареєстрована Центром Державного земельного кадастру 28 грудня 2012 року, реєстраційний номер НОМЕР_1 . Він не укладав додаткову угоду до договору оренди його земельної ділянки від 24 вересня 2012 року та не підписував її. ОСОБА_2 просив визнати недійсною додаткову угоду до договору оренди його земельної ділянки від 24 вересня 2012 року та скасувати реєстрацію.

Рішенням Рокитнянського районного суду Київської області від 25 квітня 2019 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Визнано недійсною додаткову угоду від 24 вересня 2012 року без номеру до договору оренди земельної ділянки від 12 вересня 2007 року, укладену між СТОВ «Ромашки» (СТОВ «Росія») та ОСОБА_2 , яка зареєстрована в управлінні Держкомзему у Рокитнянському районі Київської області 28 грудня 2012 року за № 02839.

Стягнуто з СТОВ «Ромашки» на користь ОСОБА_2 640 грн. судового збору та витрати на проведення судової почеркознавчої експертизи відповідно до рахунку №12667 від 19.04.2018 та фіскального чека від 29.05.2018 в сумі 8008 грн.

В апеляційній скарзі представник СТОВ «Ромашки» просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову ОСОБА_2 . Вважає, що суд не дав належної оцінки тому факту, що як договір оренди, так і додаткова угода до нього укладалися ОСОБА_2 через представників. В ході розгляду справи встановлено, що на момент укладення додаткової угоди ОСОБА_2 уповноважив на підписання договорів від його імені двох осіб - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Висновок судової почеркознавчої експертизи від 14 листопада 2018 року, з якого виходив суд, стосується лише самого позивача та ОСОБА_3 . Позивачем не спростовано факту підписання додаткової угоди від його імені ОСОБА_4 . При укладенні додаткової угоди до договору оренди була надана копія паспорту ОСОБА_2 , який був виданий в 2010 році. В судовому засіданні позивач не заперечував, що після укладення додаткової угоди до договору оренди він отримував орендну плату у підвищеному розмірі, що свідчить про те, що укладення додаткової угоди відповідало його волі. Позов про визнання недійсною додаткової угоди від 24 вересня 2012 року пред`явлений ОСОБА_2 зі спливом строку загальної позовної давності.

В апеляційній інстанції представник СТОВ «Ромашки» підтримав апеляційну скаргу та просить її задовольнити.

Представник ОСОБА_4 просить відхилити подану апеляційну скаргу, а рішення суду залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

Вислухавши пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 3,3803 га, розташованої на території Ромашківської сільської ради, що підтверджується копією Державного акту на право власності на землю серія НОМЕР_2 .

12 вересня 2007 року між ОСОБА_2 від імені якого діяв ОСОБА_4 , та СТОВ «Росія» був укладений договір оренди вказаної земельної ділянки строком на 10 років, (а.с. 7-11).

30 серпня 2017 року ОСОБА_2 направив на адресу СТОВ «Росія» заяву, в якій повідомив, що він не має намір укладати новий договір оренди після закінчення строку договору від 12 вересня 2007 року. Просив повернути земельну ділянку після збору урожаю 2017 року.

Заява ОСОБА_2 була отримана СТОВ «Росія» 04 вересня 2017 року, вх. №27 (а.с. 20).

СТОВ «Росія» повідомило ОСОБА_2 , що 24 вересня 2012 року між ними було укладено додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки від 12 вересня 2007 року. Даною додатковою угодою внесені зміни до п. 8 договору оренди, продовжений термін дії договору на 15 років. Таким чином, термін дії договору оренди закінчується 28 грудня 2017 року (а.с. 19).

14 грудня 2018 року рішенням зборів засновників СТОВ «Росія» перейменоване на СТОВ «Ромашки».

З`ясувавши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_2 до СТОВ «Ромашки» про визнання недійсною додаткової угоди від 24 вересня 2012 року до договору оренди земельної ділянки від 12 вересня 2007 року.

Колегія суддів не убачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вказаних вимог є підставою для визнання недійсним такого правочину (ч. 1 ст. 215 ЦК України).

Згідно до ст.13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Статтею 16 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку.

Відповідно до ст.19 вказаного Закону при передачі в оренду земельних ділянок сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства, особистого селянського господарства строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може бути меншим як 7 років.

Зміна умов договору оренди землі у відповідності до ст.30 Закону здійснюється за взаємною згодою сторін.

Заперечуючи проти позову ОСОБА_2 , СТОВ «Ромашки» зазначало, що додаткова угода до договору оренди від 24 вересня 2012 року укладалися ОСОБА_2 через своїх представників. До відзиву на позов було додано копію довіреності від 27 січня 2010 року, виданої ОСОБА_2 на ім`я ОСОБА_3 (а.с. 39).

Разом з тим, зі змісту додатковій угоді від 24 вересня 2012 року до договору оренди земельної ділянки від 12 вересня 2007 року убачається, що вона укладена ОСОБА_2 особисто (а.с. 13).

ОСОБА_2 зазначив, що довіреність на ім`я ОСОБА_3 від 27 січня 2010 року була видана ним з іншою метою, не для укладення додаткової угоди від 24 вересня 2012 року.

ОСОБА_3 також заперечив факт підписання ним додаткової угоди від 24 вересня 2012 року.

За клопотанням позивача судом в справі було призначено судову почеркознавчу експертизу.

Відповідно до висновку експертів по результатам проведення судово-почеркознавчої експертизи № 7427-7429/18-32 від 14.11.2018, складеного експертами КНДІСЕ, підписи від імені ОСОБА_2 , які містяться у графі «Орендодавець: «Підпис» в оригіналах двох примірників додаткової угоди від 24.09.2012 до договору оренди земельної ділянки від 12.09.2012 - виконано рукописним способом без попередньої технічної підготовки і технічних засобів.

Підписи від імені ОСОБА_2 , що містяться у розділі «Орендодавець:», у графі Підпис» в оригіналах двох примірників Додаткової угоди від 24.09.2012 до договору оренди земельної ділянки від 12.09.2007, виконані не ОСОБА_2 , а іншою особою.

Підписи від імені ОСОБА_2 , що містяться у розділі «Орендодавець:», у графі Підпис» в оригіналах двох примірників Додаткової угоди від 24.09.2012 до договору оренди земельної ділянки від 12.09.2007, виконані не ОСОБА_3 , а іншою особою (а.с. 11-118).

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_2 про визнання недійсною додаткової угоди до договору оренди від 24 вересня 2012 року.

Колегія суддів відхиляє посилання апелянта на те, що позивачем не спростовано факту підписання додаткової угоди до договору оренди від 24 вересня 2012 року його іншим представником - ОСОБА_4 , який підписував договір оренди 12 вересня 2007 року.

В додатковій угоді від 24 вересня 2012 року відсутні дані про те, що вона підписувалася представником ОСОБА_2 - ОСОБА_4 .

Колегія суддів відхиляє доводи апелянта про те, що при укладенні додаткової угоди до договору оренди товариству надано копію паспорта ОСОБА_2 , який був виданий в 2010 році, а після укладення додаткової угоди до договору оренди він отримував орендну плату у підвищеному розмірі. Такі доводи не спростовують правильності висновків суду про те, що додаткова угода не підписувалася

ОСОБА_2. Є безпідставними доводи апелянта, що позов пред`явлений ОСОБА_2 зі спливом позовної давності.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст. 261 ЦК України).

Відповідач не довів того факту, що ОСОБА_2 був обізнаний про наявність додаткової угоди у 2012 році. Як встановлено судом, про наявність додаткової угоди СТОВ "Росія" повідомило ОСОБА_2 у вересні 2017 року у відповідь на звернення про відсутність наміру продовжувати договір оренди земельної ділянки після 20 грудня 2017 року.

Рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим. Судом було правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, тому підстав для скасування оскаржуваного рішення судом апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Чорненької Олени Іванівни , яка діє від імені та в інтересах Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Ромашки», залишити без задоволення, а рішення Рокитнянського районного суду Київської області від 25 квітня 2019 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 09 серпня 2019 року.

Суддя-доповідач Шебуєва В.А.

Судді Оніщук М.І.

Крижанівська Г.В.