Справа № 456/3073/19
Провадження № 2/456/1268/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/заочне/

11 грудня 2019 року Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Бучківської В. Л. ,

при секретарі Березіній Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Стрий цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

в с т а н о в и в :

Позивачі звернулись до суду з позовом, в якому просять визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_1 . В обґрунтування позову покликаються на те, що з 2003 року вони є власниками квартири АДРЕСА_1 , що стверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданим Стрийським міжрайонним бюро технічної інвентаризації серії ВАА № 263513. Відповідач по справі є їхнім сином та в квартирі з ними фактично не проживав, а лише навідувався, тривалий час він жив в Івано-Франківську, а також в Житомирі. В січні 2008 року відповідач приїхав до них і попросив зареєструвати його в квартирі, пояснивши, що з 2006 року він ніде не зареєстрований, а йому необхідно отримати закордонний паспорт, тому 07 лютого 2008 року вони зареєстрували його в квартирі. Після реєстрації відповідача в квартирі, останній отримавши закордонний паспорт жодного дня в квартирі не проживав. Звернули увагу, що на їхню адресу почали надходити вимоги банків погасити борги сина та погрожували прийти та забрати з квартири речі. Вони були вимушені тричі погашати борги відповідача, однак на даний час існують інші його борги по кредитам, які він не погашає, а вони будучи пенсіонерами, не мають можливості надалі погашати борги відповідача. Зазначили, що відповідач влітку минулого року повідомив по телефону, що він проживає в Києві у подруги, але адресу подруги повідомити відмовився, як і номер свого мобільного телефону, а після того, як вони нагадали йому про його кредити, він взагалі перестав до них телефонувати. Реєстрація відповідача в їхній квартирі негативно впливає на їхнє матеріальне становище, оскільки вони не мають можливості оформити субсидію по оплаті комунальних послуг. В квартирі жодних речей відповідача немає. У зв`язку з наведеним просять позов задоволити.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 , будучи допитаним судом в якості свідка на підставі ст. 92 ЦПК України повідомив, що відповідач це його син та з 1979 року по 2004 рік він був зареєстрований у їхній квартирі, однак згодом виписався. У 2008 році відповідач вдруге приписався з метою виготовлення закордонного паспорту, однак не проживав у квартирі АДРЕСА_1 . Звернув увагу, що відповідач періодично приїжджав до них, а після 2008 року був 1-2 рази, кілька разів телефонував, а з липня 2019 не відповідав на їхні телефонні дзвінки. Зазначив, що відповідач брав кредити в банках та не сплачував їх, після чого банки звертались до них з претензіями. Вони з дружиною не можуть оформити субсидію, оскільки отримують лише пенсію та інших доходів не мають. Звернув увагу, що коли він працював лікарем, то погашав кредити за відповідача, однак на даний час такої змоги немає.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 , будучи допитаною судом в якості свідка на підставі ст. 92 ЦПК України повідомила, що відповідач по справі це її син, однак він не проживає в квартирі АДРЕСА_1 та не телефонує. У зв`язку з тим, що відповідач зареєстрований, однак не проживає у вищезгаданій квартирі вони з чоловіком не можуть оформити субсидію, тому й звернулись до суду з позовом.

Представник позивачів ОСОБА_4 в судовому засіданні позов підтримала та просить його задоволити, покликаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча неодноразово повідомлявся про розгляд справи на 18.09.2019, 11.10.2019, 14.11.2019, 11.12.2019 однак рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення, згідно довідки Укрпошти повернулись на адресу суду 13.09.2019, оскільки «адресат не проживає за даною адресою», 25.10.2019 «за закінченням терміну зберігання», 20.11.2019, оскільки «за зазначеною адресою адресат не проживає». Окрім цього, відповідач неодноразово повідомлявся про розгляд справи на 11.10.2019, 14.11.2019, 11.12.2019 на офіційному веб -порталі судової влади України про виклик відповідача в судові засідання на підставі ст. 128 ЦПК України, а тому суд вважає за можливе проводити розгляд справи у його відсутності в заочному порядку, на підставі документів та доказів, що є в матеріалах справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України, проти чого позивачі не заперечили.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні зазначила, що позивачі по справі є її сусідами, вони проживають у одному будинку. Звернула увагу, що позивачі самі проживають в квартирі АДРЕСА_1 , їхнього сина востаннє вона бачила близько 4-5 років тому.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні зазначив, що позивачі по справі є його сусідами, вони часто бачаться. Звернув увагу, що їхнього сина він востаннє бачив близько 3-4 років тому, позивачі проживають самі у квартирі АДРЕСА_1 .

Заслухавши пояснення позивачів та їхнього представника ОСОБА_4 , свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно з ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 386 ЦК України встановлено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до копії паспорта серії НОМЕР_1 , такий видано 26 серпня 1999 року Стрийським МВ УМВС України у Львівській області на ім`я « ОСОБА_1 » /а.с. 5/.

Відповідно до копії паспорта серії НОМЕР_2 , такий видано 26 серпня 1999 року Стрийським МВ УМВС України у Львівській області на ім`я « ОСОБА_2 » /а.с. 6/.

Відповідно до копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого Стрийським державним комунальним міжрайонним бюро технічної інвентаризації 19.08.2003, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на праві приватної власності по Ѕ частині належить квартира АДРЕСА_1 на підставі договору дарування, реєстр № 1-3383 /а.с. 7/.

Відповідно до копії будинкової книги для прописки громадян, що проживають в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 /а.с. 8-12/.

Як вбачається з попередження Департаменту стягнення заборгованості ТОВ «УкрКредитФінанс» від 02.08.2019, останній звертався з таким до ОСОБА_3 , з метою повернення заборгованості за кредитним договором № 0183-6681 від 11.06.2019 та дане попередження скеровувалось на адресу: АДРЕСА_1 /а.с. 13/.

Як вбачається з повідомлення про наявність простроченої заборгованості, начальник управління беззаставного стягнення Департаменту стягнення кредитів ОСОБА_7 звертався з таким до ОСОБА_3 з вимогою сплатити заборгованість, згідно договору № 630875785 від 18.08.2019 та дане повідомлення скеровувалось на адресу: АДРЕСА_1 /а.с. 30/.

Як вбачається з боргового повідомлення, генеральний директор «Фінансова компанія «Інвест Фінанс» ОСОБА_8 звертався з таким до ОСОБА_3 з вимогою сплатити заборгованість, згідно кредитного договору № 4 від 22.07.2019 та дане повідомлення скеровувалось на адресу: АДРЕСА_1 /а.с. 31/.

Відповідно до листів-вимог Департаменту стягнення заборгованості ТОВ «УкрКредитФінанс», останній звертався з такими 07.08.2019. 12.08.2019, 17.08.2019 до ОСОБА_3 , з метою повернення заборгованості за кредитним договором № 0183-6681 від 11.06.2019 та дані вимоги скеровувалась на адресу: АДРЕСА_1 /а.с. 35-37/.

Відповідно до листа-повідомлення Департаменту стягнення заборгованості ТОВ «УкрКредитФінанс» від 22.08.2019, останній повідомив, що у зв`язку з несплатою боргу інспектори ТОВ «УкрКредитФінанс» планують візит за місцем проживання ОСОБА_3 , а саме за адресою: АДРЕСА_1 , для виявлення та огляду майна з метою його подальшої можливої конфіскації виконавчими службами за відповідним рішенням суду /а.с.38/.

Як вбачається з досудової вимоги Департаменту стягнення заборгованості ТОВ «УкрКредитФінанс», останній звертався з такою 27.08.2019 до ОСОБА_3 , з метою повернення заборгованості за кредитним договором № 0183-6681 від 11.06.2019 та дане попередження скеровувалось на адресу: АДРЕСА_1 /а.с. 39/.

Відповідно до листів-попереджень Департаменту стягнення заборгованості ТОВ «УкрКредитФінанс» від 01.09.2019 та 11.09.2019, останній звертався з такими до ОСОБА_3 з вимогою сплатити заборгованість, згідно кредитного договору та дані попередження скеровувались на адресу: АДРЕСА_1 /а.с. 40-43/.

Відповідно до листа-вимоги ТзОВ «Грін Фактор», останній звертався з вимогою до ОСОБА_3 з метою повернення заборгованості, згідно кредитного договору № ЛМ-00632458 та дана вимога скеровувалась на адресу: АДРЕСА_1 /а.с.50/.

Згідно з п. 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальний справ від 07.02.2014 № 5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації.

Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК Української РСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.

Частиною першою статті 156 ЖК Української РСР передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України.

Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК Української РСР до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

Так, згідно з частиною другою статті 64 ЖК Української РСР до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

За змістом зазначених норм правом користування житлом, яке знаходиться у власності особи, мають, окрім дружини власника, дітей і батьків також інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Суд приходить до переконання, що відповідач ОСОБА_3 є членом сім`ї наймачів в розумінні ст. 64 ЖК України, оскільки він є сином позивачів та проживав разом з ними в квартирі АДРЕСА_1 , вони певний час разом вели спільне господарство та були пов`язані спільним побутом, після чого він переїхав та близько 4-5 років вони його не бачили і в квартирі він не проживає.

Підстави втрати членом сім`ї власника житла права користування цим житлом, передбачені частиною другою статті 405 ЦК України, згідно з якою член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Інших підстав для втрати членом сім`ї власника житла права користування житлом ЦК України не визначає.

Відповідно до ч.1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з ч.1 ст. 90 ЦПК України показання свідка - це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи. Не є доказом показання свідка, який не може назвати джерела своєї обізнаності щодо певної обставини.

Так, допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 , повідомила що позивачі по справі є її сусідами, вони проживають у одному будинку. Позивачі проживають самі в квартирі АДРЕСА_1 , їхнього сина востаннє вона бачила близько 4-5 років тому.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні повідомив, що позивачі по справі є його сусідами, вони часто бачаться. Звернув увагу, що їхнього сина він востаннє бачив близько 3-4 років тому, позивачі проживають самі у квартирі АДРЕСА_1 .

Суд надає віри показанням допитаних свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , оскільки такі є логічними, достовірними та чітко підтверджують обставини, викладені позивачами у поданій позовній заяві про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом.

Таким чином, судом беззаперечно встановлено, що відповідач ОСОБА_3 в розумінні ст. 64 ЖК України є членом сім`ї наймачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , не проживає у квартирі АДРЕСА_1 з 2008 року, що підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, поясненнями позивачів, свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України на сторін покладено обов`язок доказування і подання доказів. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд звертає увагу, що у зв`язку з реєстрацією відповідача у квартирі АДРЕСА_1 позивачам постійно надходять вимоги щодо сплати заборгованості за кредитними договорами ОСОБА_3 , що підтверджується наданими в судовому засіданні вимогами та повідомленнями про візит. В судовому засіданні встановлено, що відповідач не проживає у даній квартирі, а позивачам не відоме його місце проживання, оскільки ОСОБА_3 їм не телефонує та не провідує їх близько 4-5 років.

Таким чином, в судовому засіданні беззаперечно встановлено, що відповідач ОСОБА_3 є сином позивачів, які є власниками квартири АДРЕСА_1 , в якому зареєстрований відповідач; в даній квартирі не проживає з 2008 року, що підтверджується показами допитаних в судовому засіданні свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , однак позивачі змушені сплачувати комунальні послуги, в тому числі й за відповідача, що унеможливлює оформлення ними субсидії, а тому, враховуючи положення ст. 405 ЦК України, згідно з якою член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо визнання втратившим права на користування житловим приміщенням відповідача ОСОБА_3 є законними та обґрунтованими, а тому підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 89, 259, 264, 265, 268, 280 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задоволити.

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право на користування житлом, а саме квартирою АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржено до Львівського апеляційного суду через Стрийський міськрайонний суд Львівської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя В. Л. Бучківська

Повний текст судового рішення

виготовлено 17 грудня 2019 року.