КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження: Доповідач - Ратнікова В.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа №760/15534/19

06 серпня 2019 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Борисової О.В.

- Левенця Б.Б.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 адвоката Гончаренка Сергія Миколайовича на ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 03 червня 2019 року про передачу справи на розгляд іншого суду за встановленою підсудністю, постановлену під головуванням судді Усатової І.А., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в:

29 травня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Солом`янського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Позовні вимоги мотивував тим, що 04.06.2016 року між ним, в особі ОСОБА_3 , та ОСОБА_2 , було укладено попередній договір купівлі-продажу земельної ділянки, загальною площею 0,1000 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Антиповою І.В. 04.06.2016 року за реєстровим №290.

За умовами вказаного попереднього договору сторони зобов`язалися в майбутньому, до 03 серпня 2016 року укласти договір купівлі-продажу земельної ділянки та на виконання умов договору ним було передано відповідачу суму завдатку в розмірі 1 129 500 грн., що еквівалентно 45000 доларам США.

Разом з тим, відповідач 03.08.2016 року не з`явився до нотаріуса для укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки та суму завдатку в розмірі 1 129 500 грн. йому не повернув.

Враховуючи наведене, просив суд стягнути з відповідача на його користь борг у загальному розмірі 1 657 820,62 грн., який складається з суми основного боргу у розмірі 1 129 500 грн., 3 % річних у розмірі 95 342,17 грн. та суми інфляційних втрат у розмірі 432 978,45 грн., а також судовий збір у розмірі 9605 грн.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 03 червня 2019 року цивільну справу 760/15534/19, за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, передано за підсудністю на розгляд Печерського районного суду міста Києва.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду першої інстанції, 08 липня 2019 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Гончаренко Сергій Миколайович подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 03 червня 2019 року та передати справу на розгляд Солом`янського районного суду м. Києва у іншому складі суду.

Апеляційну скаргу обґрунтовував тим, що ухвала суду є незаконною, постановлена з порушенням норм процесуального права. Вказав, що висновок суду про те, що спір виник з приводу земельної ділянки, тому позов повинен бути поданий за правилами виключної підсудності - за місцем знаходженням нерухомого майна до Печерського районного суду міста Києва є помилковим, так як предметом даного позову є стягнення заборгованості за попереднім договором купівлі-продажу земельної ділянки і спір виник між сторонами не з приводу нерухомого майна.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просив залишити апеляційну скаргу без задоволення посилаючись на те, що спір між сторонами даній справі виник з приводу нерухомого майна (земельної ділянки), тому справа не підсудна Солом`янському районному суду м. Києва й оскаржувана ухвала Солом`янського районного суду міста Києва від 03 червня 2019 року є законною та обґрунтованою.

У відповідності до вимог статті 353, 369 ЦПК України, апеляційна скарга на ухвалу суду про передачу справи на розгляд іншого суду, що є об`єктом апеляційного оскарження, розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши наявні у справі докази, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що в травні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Солом`янського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Предметом спору у даній справі є стягнення коштів у зв`язку з невиконанням відповідачем умов попереднього договору купівлі-продажу земельної ділянки від 04.06.2016, укладеного між позивачем, в особі ОСОБА_3 , та ОСОБА_2 , та посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Антиповою І.В.

Предметом попереднього договору купівлі-продажу від 04.06.2016 року є земельна ділянка, загальною площею 0,1000 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_1 .

Звертаючись з позовом до Солом`янського районного суду м.Києва, позивач визначав підсудність даної справи за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем знаходження відповідача ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ), що знаходиться в Солом`янському районі м.Києва.

Передаючи справу на розгляд до Печерського районного суду міста Києва, суд першої інстанції виходив з того, що даний спір має розглядатися за правилами виключної підсудності, за місцем знаходження нерухомого майна - земельної ділянки що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер НОМЕР_1 .

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції зроблений на підставі повного та об`єктивного дослідження наданих доказів та в повній мірі відповідає вимогам процесуального права, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 30 ЦПК України, позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Згідно з роз`ясненнями Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пунктах 41, 42 постанови від 1 березня 2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. У разі конкуренції правил підсудності мають застосовуватися правила виключної підсудності.

Виключну підсудність встановлено для позовів, які виникають щодо нерухомого майна (ч. 1 ст. 30 ЦПК України). Згідно з положеннями ст. 181 ЦК України до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (ст. 358 ЦК України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (ст.ст. 364, 367 ЦК України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (ст.ст. 370, 372 ЦК України); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Місцезнаходження нерухомого майна має бути підтверджено документально.

Виходячи з аналізу зазначених правових норм, правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно тощо.

Відповідно до ч.1 ст.635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором.

Правовим наслідком порушення зобов`язання, забезпеченого завдатком, з вини кредитора, є обов`язок повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку або його вартості (частина перша статті 571 ЦК України).

Отже для позовів з приводу невиконання стороною умов договору, об`єктом якого є нерухоме майно, в тому числі умови про повернення сплаченого завдатку, встановлюється виключна підсудність.

У даному випадку, спір виник з приводу невиконання відповідачем умов попереднього договору щодо купівлі-продажу земельної ділянки, яка знаходиться в АДРЕСА_1 .

Оскільки позов ОСОБА_1 стосується застосування правових наслідків невиконання відповідачем зобов`язання за попереднім договором купівлі-продажу, предметом якого було нерухоме майно, а саме: земельна ділянка, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що цей позов повинен розглядатися за правилами виключної підсудності - за місцезнаходженням земельної ділянки.

Спірна земельна ділянка розташована за адресою: АДРЕСА_1

Рішенням Київської міської ради від 22 січня 2015 року №34/899 затверджено офіційний довідник "Вулиці міста Києва", відповідно до якого вулиця Лізи Чайкіної територіально відноситься до Печерського району м. Києва.

Доводи апеляційної скарги про те, що підсудність даної справи визначається за місцем знаходженням відповідача і оскаржена ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, колегія суддів вважає безпідставними, так як вони не ґрунтуються на фактичних обставинах справи та вимогах процесуального закону.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про необхідність розгляду заявленого спору за правилами не загальної, а виключної підсудності, у зв`язку з чим підставно передав справу на розгляд до Печерського районного суду міста Києва за підсудністю.

Відповідно ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки ухвала Солом`янського районного суду міста Києва від 03 червня 2019 року постановлена з дотриманням норм процесуального права, колегія суддів приходить до висновку про відсутність правових підстав для її скасування.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 адвоката Гончаренка Сергія Миколайовича залишити без задоволення.

Ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 03 червня 2019 року про передачу справи на розгляд іншого суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: Судді: