Єдиний унікальний номер 236/2566/19 Номер провадження 22-ц/804/2845/19
Єдиний унікальний номер 236/2566/19 Головуючий у 1 інстанції Саржевська І.В.
Номер провадження 22-ц/804/2845/19 Доповідач Корчиста О.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

16 грудня 2019 року Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого судді Корчистої О.І.

суддів: Біляєвої О.М., Тимченко О.О.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін в приміщенні Донецького апеляційного суду в м. Бахмуті цивільну справу № 236/2566/19 за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку «Укргазбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку «Укргазбанк»,

на заочне рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 14 серпня 2019 року,

встановив:

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

У липні 2019 року Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Укргазбанк» (далі за текстом ПАТ АБ «Укргазбанк») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що згідно кредитного договору № 2203/144-312 від 06 лютого 2013 року ОСОБА_2 отримав кредит в сумі 123 597 гривень з процентною ставкою за користування кредитом 18,6 % річних, строком повернення до 05 лютого 2020 року.

В забезпечення виконання всіх зобов`язань за кредитним договором між ПАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_2 був укладений договір поруки № 312/144-1 від 06 лютого 2013 року, відповідно до умов якого поручитель солідарно відповідає перед кредитодавцем за виконання ОСОБА_2 зобов`язань у повному обсязі за кредитним договором № 2203/144-312 від 06 лютого 2013 року.

Відповідач ОСОБА_2 зобов`язання за кредитним договором № 2203/144-312 від 06 лютого 2013 року виконував неналежно, у зв`язку з чим станом на 31 травня 2019 року утворилась заборгованість по кредитному договору в розмірі 130 388,77 гривень, яка складається з наступного: 111241,84 гривень - заборгованість за кредитом, 19146,93 гривень - нараховані та несплачені проценти за користування кредитом за період з 01 червня 2014 року по 30 квітня 2015 року.

Позивач просив стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_2 на його користь заборгованість за кредитним договором № 2203/144-312 від 06 лютого 2013 року, в сумі 130388,77 гривень.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Заочним рішенням Краснолиманського міського суду Донецької області від 14 серпня 2019 року позовні вимоги ПАТ АБ «Укргазбанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» суму заборгованості за Кредитним договором у сумі - 130388,77 гривень, та судовий збір в сумі 1955,83 гривень.

У задоволенні позовних вимог ПАТ АБ «Укргазбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

В апеляційній скарзі позивач ПАТ АБ «Укргазбанк», посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 14 серпня 2019 року в частині відмови позивачу в задоволенні вимог до поручителя ОСОБА_2 скасувати, ухвалити в цій частині нове, яким вимоги про стягнення з поручителя ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором задовольнити в повному обсязі. Вирішити питання щодо розподілу судових витрат.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ОСОБИ ЯКА ПОДАЛА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд неправильно застосував норми матеріального права та не врахував того, що сторонами погоджено строк дії договору поруки.

Інша вимога апеляційної скарги зводиться до того, що закінчення строку договору кредиту не тягне за собою припинення зобов`язань за договором та позивач не пропустив строк звернення до суду із вимогами до позичальника.

Зазначає, що оскільки зобов`язання Позичальника за Кредитним договором не виконано, то станом на момент звернення до суду із позовом, зобов`язання поручителя за Договором продовжують існувати.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ ІНШИХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Відзив на апеляційну скаргу відповідачами не надано.

Відповідно до частини третьої статті 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Судом першої інстанції встановлено, що 06 лютого 2013 року між АБ «Укргазбанк» (правонаступником якого є ПАТ АБ «Укргазбанк») та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 2203/144-312, відповідно до якого Банк зобов`язався надати відповідачу грошові кошти, а відповідач зобов`язався повернути їх та сплатити проценти за користування кредитом в порядку, на умовах та в строки передбачені кредитним договором. Сума кредиту 123 597 гривень, процентна ставка за користування кредитом 18,6% річних, за користування кредитними коштами, що не повернуті у терміни, передбачені договором, процентна ставка встановлюється у розмірі 23,6% річних. Строк повернення кредитних коштів до 05 лютого 2020 року.

В забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором від 06 лютого 2013 року між банком та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № 312/144-1 від 06 лютого 2013 року. Відповідно до п 1.1. якого, ОСОБА_2 зобов`язалася в повному обсязі нести солідарну відповідальність перед банком за виконання у повному обсязі позичальником зобов`язань по кредитному договору.

Станом на 31 травня 2019 року утворилась заборгованість, яка згідно розрахунку, наданого позивачем становить - 130388,77 гривень яка складається з наступного: 111241,84 гривень заборгованість за кредитом, 19146,93 гривень - нараховані та несплачені проценти за користування кредитом за період з 01 червня 2014 року по 30 квітня 2015 року.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Апеляційна скарга ПАТ АБ «Укргазбанк» підлягає задоволенню частково.

МОТИВИ, З ЯКИХ ВИХОДИВ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД, ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА

Відповідно до частини 1 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

У частині 3 статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Частиною 4 статті 19 ЦПК України передбачено, що спрощене провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до частини 1 статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Відповідно до ч. 3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Зважаючи, що дана справа є малозначною, ціна позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд апеляційної скарги здійснюється без повідомлення сторін.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою стаття 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічного з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам закону рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості з поручителя не відповідає.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ПАТ АБ «Укргазбанк» до поручителя ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив з того, що договір поруки передбачає не лише обов`язок Банку направити письмове повідомлення поручителю про невиконання позичальником зобов`язань по кредитному договору, а й обов`язок Банку зазначити в такому повідомленні номери рахунків, на які поручитель має перерахувати грошові кошти (заборгованість за кредитом). Договір поруки пов`язує виникнення права вимоги у Банка до поручителя через 2 дні після отримання поручителем письмової вимоги Кредитора про сплату боргу.

Зазначене письмове повідомлення-вимога про необхідність повернення кредиту та сплати боргу за Кредитним договором, на порушення вимог п. 2.2. Договору поруки, Поручителю не направлялося. Позивачем не надано докази надіслання на адресу Поручителя письмової вимоги про оплату заборгованості.

З такими висновками суду не можна погодитись повністю за наступних підстав.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Виходячи з положень частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною першою статті 627 ЦК України установлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до статті 202, частини першої статті 626 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договором є домовленість двох або більше сторін на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно із частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

За змістом статей 629, 525, 612, 611 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно із частинами першою, другою статті 543 ЦК України в разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі.

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (частина перша статті 625 ЦК України).

Статтею 554 ЦК України передбачено що, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

В пунктах 1.1 та 1.2 Договору поруки передбачено, що поручитель поручається перед кредитором за виконання позичальником зобов`язань по кредитному договору та несе солідарну відповідальність за порушення виконання зобов`язань по кредитному договору.

Пунктом 5.2 Договору поруки від 06 лютого 2013 року визначено, що Порука припиняється, якщо Кредитор протягом трьох років з дня настання строку виконання зобов`язання Позичальника за кредитним договором не пред`явить вимоги до Поручителя.

Якщо строк виконання зобов`язання не зазначений або визначений моментом вимог то відповідальність поручителя перед кредитором припиняється після закінчення одного року з дня укладання цього договору.

За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.

Порука - це строкове зобов`язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб`єктивне право кредитора.

Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України).

Разом з тим, із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов`язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статті 251, 252 ЦК України).

Таким чином, умови договору поруки про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом трьох років з дня настання строку виконання зобов`язання позичальника за кредитним договором не пред`явить вимоги до поручителя свідчать про те, що цим договором установлено строк припинення поруки в розумінні статті 251, частини четвертої статті 559 ЦК України, тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом строку, встановленого договором поруки не пред`явить вимоги до поручителя.

У частині четвертій статті 559 ЦК України передбачено три випадки визначення строку дії поруки: протягом строку, встановленого договором поруки (перше речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання, якщо кредитор не пред`явить вимоги до поручителя (друге речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобов`язання не встановлено або встановлено моментом пред`явлення вимоги), якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя (третє речення частини четвертої статті 559 ЦК України).

Отже, виходячи з положень частини четвертої статті 559 ЦК України логічним є висновок, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов`язання за договором повинно бути пред`явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов`язання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем).

Таким чином, закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов`язання не встановлений, припиняє поруку за умови, якщо кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя.

У договорі поруки в даній справі встановлений строк її дії відповідно до ст. 252 ЦК України, а тому, в такому випадку, не підлягали застосуванню норми ч. 4 ст. 559 цього Кодексу щодо припинення поруки.

З урахуванням наведеного та враховуючи, що із вимогою про виконання зобов`язання Банк звернувся до суду у липні 2019 року, підлягає стягненню з позичальника ОСОБА_1 заборгованість за період з липня 2014 року по червень 2016 року включно та, з урахуванням щомісячного платежу, в розмірі 2 657 гривень, складає 63 768 гривень.

Крім цього, в солідарному порядку з позичальника та поручителя підлягає стягненню сума заборгованості за кредитом за період з липня 2016 року в розмірі 66 620,77 гривень.

Зазначені висновки підтверджуються Графіком платежів та сукупної вартості кредиту та реальної процентної ставки, який є додатком до кредитного договору №2203/144-312 від 02 лютого 2013 року (а.с.17-18) та Випискою з особового рахунку ОСОБА_2 (а.с.26-33)

Саме з такого розуміння вищезазначених обставин та норм матеріального права виходить суд апеляційної інстанції, та вважає що суд першої інстанції не виконав вимоги закону про законність рішення суду та саме неправильне застосування норм матеріального права дає підстави суду апеляційної інстанції відповідно до статті 376 ЦПК України задовольнити апеляційну скаргу, скасувавши рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволені вимог Банку до поручителя ОСОБА_2 та в цій частині позов задовольнити, зазначивши що заборгованість за кредитним договором підлягає стягненню з позичальника та поручителів в солідарному порядку.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) рішення від 10 лютого 2010 року).

Наведені в апеляційній скарзі доводи обґрунтовані та дають підстав вважати, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Оскільки судом апеляційної інстанції встановлено, що оскаржене рішення ухвалено з порушенням норм матеріального права, апеляційну скаргу слід задовольнити частково, рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором з поручителя ОСОБА_2 , скасувати та ухвалити в цій частині нове про часткове задоволення позовних вимог.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Відповідно до статті 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначається, зокрема, новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Згідно частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно частини 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Підтверджено сплату позивачем судового збору в суді першої та апеляційної інстанції в сумі 4889,60 гривень, за позовні вимоги в розмірі 130388,77 гривень, яка підлягає стягненню з відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_2 .

З ОСОБА_1 підлягає стягненню 63 768 гривень, за які пропорційно до вимог потрібно сплатити судовий збір в розмірі 2397,31 гривень (63768 * 4889,60 / 130388.77).

Стосовно суми яка стягнута солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , 66620,77 гривень, за які пропорційно до вимог потрібно сплатити судовий збір в розмірі по 1249,15 гривень з кожного (66620,77/2*4889,60/130388,77).

Виходячи з вищевикладеного, сума судового збору яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 становить 3646,46 гривень, а сума судового збору яка підлягає стягнення з ОСОБА_2 , становить 1249,15 гривень.

Керуючись статтями ст.ст. 367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» задовольнити частково.

Заочне рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 14 серпня 2019 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_2 скасувати.

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

У задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором за період з липня 2014 року по червень 2016 року відмовити.

Абзац другий резолютивної частини заочного рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 14 серпня 2019 року викласти в наступній редакції: «Стягнути на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором:

- за період з липня 2014 року по червень 2016 року з ОСОБА_1 в розмірі 63 768 гривень;

- з липня 2016 року солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в розмірі 66 620,77 гривень».

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» судовий збір в розмірі 3646,46 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» судовий збір в розмірі1249,15 гривень.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених підпунктами а-г пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий О.І. Корчиста

Судді: О.М. Біляєва

О.О. Тимченко