Номер провадження 2/229/112/2019
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

31 січня 2019 року Дружківський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Петрова Є.В.,

при секретарі Цукаревій К.А. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Дружківка цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок того, що тривалий час була відсутня,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом.

У позові вказав, що він є власником будинку № 6 по вул. Каховська в м.Дружківка Донецької області, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 10.11.1998 року та договором дарування частини будинку від 01.12.2003 року. Разом із ним в будинку зареєстрована ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка є його дочкою. З листопала 2014 року відповідачка в будинку не мешкає, особистих її речей в будинку немає, за комунальні послуги вона не сплачує, знятися з реєстрації самостійно відповідачка не бажає. Позивач оплачує комунальні послуги, які нараховуються по кількості осіб зареєстрованих в будинку, тобто і за відповідачку. Реєстрація відповідачки в його будинку перешкоджає йому користуватися та розпоряджатися ним на свій розсуд, отримати субсидію.

Просить визнати відповідача такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, а саме будинком 6, розташованим по вул. Каховська в м.Дружківка Донецької області.

В судове засідання, позивач не з'явився, проте надав заяву слухати позов за його відсутності, наполягає на позові, просить його задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідачка в судове засідання не з'явилася, згідно п.4 ч. 8 ст 128 ЦПК України вважається про час та місце розгляду справи сповіщеною належним чином, причини неявки суду не повідомила, заяву із клопотанням про відкладення розгляду справи не надала.

Враховуючи, що причина неявки відповідачки є неповажною, відзив не надано, у справі є наявні дані про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України провести заочний розгляд справи у відсутність відповідачки з дотриманням вимог, встановлених законом, за згодою позивача на заочний розгляд справи.

З огляду на це, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності сторін без фіксації судового процесу на підставі наявних у справі доказів.

Суд, дослідивши матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановивши факти та відповідні їм правовідносини дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного.

Так, відповідно до ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Суд розглядає справу, керуючись вказаною нормою закону, а не ст. ст. 71,72 ЖК України, оскільки житло позивача є і було на період проживання відповідача приватним.

Суд встановив, що позивач являється власником будинку № 6 по вул. Каховська в м.Дружківка Донецької області , що підтверджується: свідоцтвом про право на спадщину за законом від 10 листопада 1998 року, зареєстрованим в реєстрі за № 1-2141, посвідченим приватним нотаріусом Дружківського міського нотаріального округу Донецької області ОСОБА_3, право власності за позивачем на 1/2 частини будинку 11 листопада 1998 р. зареєстровано Дружківським міським бюро технічної інвентаризації за № 3621 кн.10; договором дарування 1/2 частини будинку від 01 грудня 2003 року зареєстрованим в реєстрі за №12041, посвідченим приватним нотаріусом Дружківського міського нотаріального округу Донецької області ОСОБА_4, право власності за позивачем на 1/2 частини будинку 29.12.2003 р. зареєстровано в Реєстрі прав власності на нерухоме майно /а.с. 8,9/.

У вищевказаному будинку, крім позивача зареєстрована ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка зі слів позивача є його дочкою /а.с. 6,10,11,14 /.

З листопада 2014 року відповідачка ОСОБА_2 не проживає в будинку, не несе витрат на його утримання, не сплачує комунальні платежі. Ніхто перешкод відповідачці у користуванні житлом не чинив. Факт непроживання відповідачки підтверджується актом від 14 листопада 2018 року, складеним головою територіального комітету мікрорайону Торецький в присутності сусідів / а. с.10 /.

Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. Частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України. Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сім'ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім'ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

За змістом зазначених норм правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім'ї власника (подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Разом з цим, згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Відтак за порівняльним аналізом статей 383, 391, 405 ЦК України та статей 150,156 у поєднанні зі статтею 64 ЖК України слід дійти до висновку що положення статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на житлове приміщення, будинок, квартиру тощо, від будь-яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім'ї, а положення статей 405 ЦК України, статей 150, 156 ЖК України регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів та членів його сім'ї, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сім'ї власника без поважних причин понад один рік.

За матеріалами справи підтверджено, що відповідачка зареєстрована в будинку, який належить на праві приватної власності позивачу, не є співвласницею спірного нерухомого майна, відсутня в будинку понад один рік без поважних причин, не бажає знятися з реєстрації в будинку в добровільному порядку, що порушує права власника житла, який на законних підставах може вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, оскільки будь-яких інших домовленостей між ними не існує.

Таким чином, суд вважає, що позов про визнання відповідачку такою, що втратила право на користування житлом доведений і підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому витрати по сплаті судового збору понесені позивачем підлягають відшкодуванню за рахунок відповідачки в сумі 704 грн. 80 коп.

Керуючись ст.ст. 10-13,76-80, 141, 206, 259, 263-265, 268, 273, 280-284, 289 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок того, що тривалий час була відсутня задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, такою що втратила право користування житловим приміщенням, а саме будинком № 6, який розташований по вул. Каховська в м.Дружківка Донецької області.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Донецького апеляційного суду через Дружківський міський суд протягом тридяти днів після проголошення рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Повний текст рішення складено 31 січня 2019 року.

Суддя: Є. В. Петров