Постанова

Іменем України

20 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 367/4659/15-ц

провадження № 61-17178св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В., Коротуна В. М., Курило В. П. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - перший заступник прокурора Київської області в інтересах держави, в особі Кабінету Міністрів України,

відповідачі: Гостомельска селищна рада Київської області, ОСОБА_1 ,

третя особа: комунальне підприємство «Святошинське лісопаркове господарство»,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення сторін касаційну скаргу першого заступника прокурора Київської області на рішення апеляційного суду Київської області від 28 липня 2016 року у складі колегії суддів: Кулішенка Ю. М., Сушко Л. П., Фінагєєва В. О.,

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ:

Короткий зміст позовних вимог:

16 липня 2015 року перший заступник прокурора Київської області в інтересах держави, в особі Кабінету Міністрів України, звернувся до суду з позовом до Гостомельської селищної ради Київської області, ОСОБА_1 , третя особа - комунальне підприємство «Святошинське лісопаркове господарство» (далі - КП «Святошинське лісопаркове господарство»), про визнання недійсним рішення ради, державного акту на право власності на земельну ділянку та витребування земельної ділянки.

Позовна заява мотивована тим, що за результатами перевірки виявлено порушення вимог законодавства при відведенні Гостомельською селищною радою земельних ділянок у приватну власність громадянам для будівництва і обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд.

Зокрема, рішенням Гостомельської селищної ради Київської області

від 11 березня 2010 року № 1298-50-V «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки» затверджено проект землеустрою та передано безкоштовно у приватну власність ОСОБА_1 земельну ділянку загальною площею 0,1500 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд в АДРЕСА_1 .

На підставі вказаного рішення на ім`я ОСОБА_1 видано державний акт серії ЯЛ № 217561 на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :01:101:0013, площею 0,1500 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, зареєстрований відділом Держкомзему у місті Ірпінь за № 57.

Відповідно до листа Управління Держземагентства у місті Ірпені

від 16 квітня 2015 року за № 05-02/54 вартість 0,01 га нормативної грошової оцінки землі за адресою: АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, з урахуванням економіко-планувальної зони та коефіцієнту індексації станом на 2015 рік становить 1 396,30 грн, вартість спірної земельної ділянки становить 20 944,50 грн.

Гостомельською селищною радою Київської області з перевищенням визначених законом повноважень в порушення вимог статей 12, 20, 38, 39, 84, 116, 118, 122, 149, пункту 12 Перехідних положень ЗК України, статей 33, 57 ЛК України, пункту 34 статті 36 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» земельна ділянка державної власності лісогосподарського призначення, що знаходилась за межами населеного пункту селища міського типу Гостомель, без вилучення у постійного користувача передано у приватну власність ОСОБА_1 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, у зв`язку з чим рішення селищної ради від 11 березня 2010 року № 1298-50-V є незаконним та має бути визнано недійсним.

Прокурор просив визнати недійсним рішення Гостомельської селищної ради Київської області від 11 березня 2010 року № 1298-50-V «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки», яким передано у власність ОСОБА_1 земельну ділянку площею 0,1500 га.

Визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 217561, виданий ОСОБА_1 на земельну ділянку з кадастровим номером :01:101:0013 площею 0,1500 га.

Витребувати з володіння ОСОБА_1 на користь держави в особі Кабінету Міністрів України земельну ділянку з кадастровим номером :01:101:0013 площею 0,1500 га вартістю 20 944,50 грн та стягнути з відповідачів судові витрати на користь держави.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій:

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 09 лютого

2016 року позовні вимоги задоволено.

Визнано недійсним рішення Гостомельської селищної ради Київської області від 11 березня 2010 року № 1298-50-V «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки», яким передано у власність ОСОБА_1 земельну ділянку площею 0,1500 га.

Визнано недійним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 217561, виданий ОСОБА_1 на земельну ділянку з кадастровим номером :01:101:0013 площею 0, 1500 га.

Витребувано з володіння ОСОБА_1 на користь держави в особі Кабінету Міністрів України земельну ділянку з кадастровим номером :01:101:0013 площею 0,1500 га вартістю 20 944,50 грн.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Задовольняючи позовні вимоги, місцевий суд виходив із того, що цільове призначення спірної земельної ділянки змінено всупереч нормам земельного та лісового законодавства не уповноваженим на те органом, за відсутністю погодження органу виконавчої влади з питань лісового господарства.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 28 липня 2016 року апеляційні скарги ОСОБА_1 , Гостомельської селищної ради Київської області задоволено.

Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 09 лютого 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, апеляційний суд виходив із того, що при зверненні до суду з даним позовом прокурором пропущено строк позовної давності, про застосування кого заявлено відповідачем.

Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги:

17 серпня 2016 року перший заступник прокурора Київської області через засоби поштового зв`язку подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, у якій просить скасувати рішення апеляційного суду Київської області від 28 липня

2016 року та залишити в силі рішення Ірпінського міськрайонного суду Київської області від 09 лютого 2016 року, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судом норм матеріального та порушенням норм процесуального права.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що прокурором не пропущено строк позовної давності, оскільки про порушене право він дізнався лише після проведення перевірки, а саме з 16 травня 2014 року. Твердження апеляційного суду щодо проінформованості позивача з 2010 року про порушення інтересів держави не ґрунтується на матеріалах справи та є безпідставними, оскільки Кабінет Міністрів України, який визначений прокурором у якості позивача у спірних правовідносинах, взагалі не був учасником ні вилучення, ні зміни цільового призначення спірної земельної ділянки, ні подальшого надання її у власність. Судом проігноровано доводи прокурора, що до повноважень Кабінету Міністрів України не віднесено функції здійснення контролю у сфері земельних правовідносин та він не має повноважень щодо витребування від органів державної влади для перевірки землевпорядної документації, інформації відносно користувачів земельних ділянок, тощо.

Доводи інших учасників справи:

Відзив на касаційну скаргу не надійшов.

Рух касаційних скарг:

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 червня 2017 року відкрито касаційне провадження у даній справі та витребувано матеріали цивільної справи з Ірпінського міського суду Київської області.

У серпні 2017 року матеріали цивільної справи надійшли до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення»

ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Статтею 388 ЦПК України встановлено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У квітні 2018 року касаційну скаргу разом з матеріалами цивільної справи передано до Верховного Суду.

Розпорядженням від 10 червня 2019 року № 639/0/226-19 за касаційним провадженням № 61-17178св18 призначено повторний автоматизований розподіл даної судової справи.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями

від 10 червня 2019 року справу призначено судді-доповідачеві.

Ухвалою Верховного Суду від 16 вересня 2019 року справу призначено до судового розгляду.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ У СКЛАДІ КОЛЕГІЇ СУДДІВ ДРУГОЇ СУДОВОЇ ПАЛАТИ КАСАЦІЙНОГО ЦИВІЛЬНОГО СУДУ:

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Положеннями частини другої статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 400 ЦПК України встановлено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Короткий зміст встановлених фактичних обставин справи:

У справі, яка переглядається, судами встановлено, що на підставі рішення Гостомельської селищної ради Київської області від 11 березня 2010 року

№ 1298-50-V про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_1 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,1500 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_2 , передано безкоштовно у приватну власність ОСОБА_1 земельну ділянку загальною площею 0,1500 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд.

На підставі вказаного рішення на ім`я ОСОБА_1 видано державний акт серії ЯЛ № 217561 на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :01:101:0013, площею 0,1500 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, зареєстрований відділом Держкомзему у місті Ірпінь за № 57.

Відповідно до Указу Президента України «Про зміну меж національного природного парку «Голосіївський» від 01 травня 2014 року змінено межі національного природного парку «Голосіївський» шляхом розширення його території на 6462,62 гектара за рахунок земель Київського комунального об`єднання зеленого будівництва та експлуатації зелених насаджень міста «Київзеленбуд», що включаються до складу національного природного парку «Голосіївський» без вилучення у землекористувача.

Відповідно до цього Указу Кабінет Міністрів України зобов`язано забезпечити розроблення протягом 2015 - 2016 років проект землеустрою з організації та встановлення меж території, що включається до складу національного природного парку «Голосіївський» без вилучення у землекористувача.

Відповідно до постанови про проведення перевірки у порядку нагляду за додержанням і застосуванням законів від 16 травня 2014 року № 51 постановлено провести перевірку у порядку нагляду за додержанням та застосуванням законів в Гостомельській селищній раді Київської області з питань додержання вимог земельного законодавства під час відведення земельних ділянок у власність громадян для будівництва житлових будинків, загальною площею 12,75 га.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд:

Визнаючи позов обґрунтованим, оскільки земельна ділянка відведена ОСОБА_1 з порушенням вимог ЗК України та ЛК України суд першої інстанції не звернув уваги на таке.

Відповідно до листа КП «Святошинське ЛПГ» від 21 листопада 2014 року та Указу Президента України від 01 травня 2014 року № 446/204 «Про зміну меж національного природного парку «Голосіївський» межі Національного природного парку «Голосіївський» змінено шляхом розширення його території на 6 462, 62 га за рахунок земель Київського комунального об`єднання зеленого будівництва та експлуатації зелених насаджень міста «Київзеленбуд», що включаються до складу Національного природного парку «Голосіївський» без вилучення у землекористувача.

Суд не дослідив питання, чи розширення території парку передбачено за рахунок земель Київського комунального об`єднання зеленого будівництва та експлуатації зелених насаджень міста «Київзеленбуд», чи за рахунок земель держави в особі Кабінету Міністрів України; не перевірив, у чиєму розпорядженні перебувала спірна земельна ділянка до моменту передачі у приватну власність, чи дійсно КП «Святошинське ЛПГ» було постійним користувачем земельної ділянки, яка в подальшому була виділена

ОСОБА_1 , та чи передавалась вона державі в особі Кабінету Міністрів України.

Вирішуючи спір, суд вважав рішення Гостомельської селищної ради від 11 березня 2010 року є незаконним з огляду на те, що цільове призначення спірної земельної ділянки змінено всупереч нормам земельного та лісового законодавства не уповноваженим на те органом, за відсутності погодження органу виконавчої влади з питань лісового господарства.

Проте, судом не перевірено, чи знаходиться спірна земельна ділянка в межах населеного пункту селища Гостомель.

Заперечуючи проти заявлених позовних вимог, Гостомельська селищна рада зазначала, що спірна земельна ділянка знаходиться у межах населеного пункту, а тому вона має право нею розпоряджатися.

Таким чином, нез?ясованим залишилось питання у чиєму саме розпорядженні перебуває спірна земельна ділянка та чи має право Кабінет Міністрів України розпоряджатися нею. Суди фактично не з`ясували, чи порушені права держави в особі саме Кабінету Міністрів України оспорюваним рішенням органу місцевого самоврядування та видачею на його підставі державного акта на право власності на цю земельну ділянку, а також її подальшим відчуженням.

Наведене свідчить про те, що судом належним чином не визначено характер спірних відносин та норми матеріального права, які підлягають застосуванню, не встановлено фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оскільки судом першої інстанції не встановлено вказані обставини, з висновком апеляційного суду про відмову у задоволенні позовних вимог за пропуском строку позовної давності також неможливо погодитись.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Оскільки позовна давність застосовується при порушенні цивільних прав або інтересів, висновок апеляційного суду також є передчасним.

Наведене свідчить про те, що ні суд першої інстанції, ні апеляційний суд належним чином не визначились з характером спірних відносин та нормою матеріального права, яка підлягає застосуванню, не встановили фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до пунктів 1 та 3 частини третьої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази або суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів.

Згідно з частиною четвертою статі 411 ЦПК України справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 400, 402, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу першого заступника прокурора Київської області задовольнити частково.

Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 09 лютого 2016 року та рішення апеляційного суду Київської області від 28 липня 2016 року скасувати, справу № 367/4659/15-ц передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття.

ГоловуючийМ. Є. Червинська
Судді: А. Ю. Зайцев
Є. В. Коротенко
В. М. Коротун
В. П. Курило