Провадження №2/523/3851/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" грудня 2019 р.

Суворовський районний суд м. Одеси в складі:

головуючої судді - Середи І.В.,

за участю секретаря судових засідань - Щербан О.Д.,

представник позивача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №9, в м.Одесі в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна № 1/99-00316 від 03.12.1999 року квартири квартири АДРЕСА_1 , зареєстрованого на Регіональній товарній біржі, дійсним.

В обгрунтування вимоги позивач вказувала на те, що вона як покупець та ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , діюча від свого імені та від імені та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_5 , як продавці, виконали всі істотні умови договору, позивач вселилася в квартиру, сплачує комунальні послуги, виконує усі права та обов`язки власника. На теперішній час позивачу стало відомо, що такий договір підлягає нотаріальному посвідченню.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала, просила його задовольнити та не заперечувала проти заочного розгляду справи.

Відповідачі в судове засідання не з`явилися, оскільки зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи ОСОБА_3 не відоме, тому відповідно до вимог ч.11 ст.128 ЦПК України він викликався через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, будь-яких заяв, клопотань на адресу суду не надходило.

Відповідно до положень ст.ст.280,281 ЦПК України суд з письмової згоди представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів.

Справа розглянута в порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін відповідно до ст.279 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

В ході розгляду справи було встановлено, що 03.12.1999 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , діюча від свого імені та від імені та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_5 , продали, а ОСОБА_2 купила квартиру, яка має загальну площу 38,6 кв.м., корисну площу 37,4 кв.м., яка складається з 1-ї кімнати, житловою площею 18,6 кв.м., а також: коридору, санвузлу, кухні, за адресою: АДРЕСА_2 , договір зареєстрували на Регіональній товарній біржі, реєстраційний №1/99-00316, але нотаріально його не посвідчили.

На підставі даного договору за позивачем з 24 грудня 1999 року було зареєстровано право власності на придбаний об`єкт нерухомості в ОМБТІ та РОН в кн..346 пр стр.351 р.155 (а.с.4-5).

Свої зобов`язання за правочином сторони виконали у повному обсязі: відповідачі передали у власність позивача вказану квартиру, а позивач сплатила за це її вартість та вселилася у житло. Дані обставини підтверджуються тим, що право власності на даний об`єкт нерухомості зареєстровано у КП «ОМБТІ та РОН» на ім`я позивача.

Цивільні правовідносини між сторонами по даній справі виникли до набрання законної сили Цивільним кодексом України і тому, відповідно до пункту 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України від 16 січня 2003 року, регулюються Цивільним кодексом Української РСР від 18 липня 1963 року, ст.47 ЦК УРСР якого передбачає можливість визнання судом правочину, що вимагає нотаріального посвідчення дійсним, якщо одна із сторін повністю виконала усі умови договору, але друга ухилилась від його нотаріального посвідчення. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Покупець та продавці нотаріально договір не оформляли, так як працівники товарної біржі запевнили в тому, що біржові договори купівлі-продажу не підлягають подальшому нотаріальному посвідченню, про що також зазначено в тексті договору.

Яких-небудь суперечок між сторонами договору судом не встановлено, протизаконних умов угода не містить та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Однак порушена форма угоди, тому що при оформлені її не була дотримана нотаріальна форма договору,передбачена ст..227 ЦК Української УРСР 1963 року.

Частиною 2 статті 12 Закону України «Про власність» , який діяв станом на 1995 рік, визначено, що громадянин набуває право власності на майно одержане внаслідок укладення угод не заборонених законом.

Оскільки зазначена угода цілком виконана сторонами, протизаконних дій не містить, і була укладена на біржі відповідно до норм Закону України «Про товарні біржі», який діяв на той час, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.12, 13, 76-81, 258-259, 263, 265, 268, 273, 279, 280-284, 354, 355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ

Позов ОСОБА_2 задовольнити .

Визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна: квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 38,6 кв.м, житловою - 18,6 кв.м, № 1/99-00316, укладений 03.12.1999 року між ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , діючою від свого імені та від імені і в інтересах ОСОБА_6 , та ОСОБА_2 , зареєстрований на Регіональній товарній біржі.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача поданою протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Суворовський районний суд м.Одеси протягом 30 днів з дня складення повного рішення.

Повне рішення складено 09.12.2019 р.

Суддя