Справа № 444/1439/19
Провадження № 2/444/1043/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

25 листопада 2019 року Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Зеліско Р. Й.,

секретар судового засідання Мамедова Г. І., Усманова З. З.

з участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Жовква Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю "Страхова компанія "Київ РЕ" про стягнення коштів як відшкодування заподіяної матеріальної шкоди,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_2 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Товариство з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Київ РЕ" про стягнення коштів як відшкодування заподіяної матеріальної шкоди в розмірі 111722 грн. 61 коп.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що 09 червня 2016 року о 13 год. 00 хв. ОСОБА_3 , керуючи автомобілем марки «Мерседес», державний номерний знак НОМЕР_1 , наавтодорозі Жовква-Зіболки не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем марки «Хюндай», державний номерний знак НОМЕР_2 , чим завдав механічних ушкоджень транспортним засобам.

Власником транспортного засобу марки HYUNDAI, реєстраційний номер НОМЕР_3 ,

який пошкоджено внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 09.06.2016 року є

він, ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 .

Стверджує, що згідно постанови Жовківського районного суду Львівської області від 23.09.2016 року у справі № 444/1859/16-ц, провадження № 3/444/723/2016, яка набрала законної сили 03.10.2016 року, відповідача визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

На момент дорожньо-транспортної пригоди у відповідача був наявний поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/3714964, виданий Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Київ РЕ».

Позивач вказує, що 26 липня 2016 року на підставі заяви Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Київ РЕ» фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 було проведено оцінку пошкодженого транспортного засобу позивача та складено звіт № 1815/16 від 17.08.2016 року про оцінку автомобіля HYUNDAI H1, реєстраційний номер НОМЕР_3 . Згідно із зазначеним звітом оцінювача вартість відновлювального ремонту без урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складових КТЗ станом на дату оцінки, 26.07.2016 року, складає 226 423,65 грн. Крім цього в звіті зазначено, що оскільки вартість відновлювального ремонту, а саме 226 423,65 грн. перевищує дійсну (ринкову) вартість автомобіля, 215 802,51 грн., відповідно проводити відновлювальні ремонті роботи автомобіля економічно недоцільно, то вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складових приймається рівним дійсній (ринковій) вартості автомобіля на момент дослідження без врахування аварійних пошкоджень і становить 215 802,51 грн.

Зазначає, що 29 грудня 2016 року він звернувся до третьої особи із заявою про страхове відшкодування, яка була зареєстрована третьою особою 29.12.2016 року за № 1502454.

Страхова сума (ліміт відповідальності), яка мала була виплачена (перерахована) третьою особою йому складає 50 000,00 грн., однак станом на 27.03.2019 року виплачена не була, що також підтверджується листом третьої особи № 204 від 27.03.2019 року.

23 травня 2019 року оцінювачем на підставі заяви уповноваженого ним представника було складено звіт № 1561/19, додаток до звіту № 1815/16 про оцінку автомобіля HYUNDAI H1, реєстраційний номер НОМЕР_3 , згідно якого вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складових КТЗ, що підлягають заміні станом на дату оцінки 26.07.2016 року складає 111 722,61 грн.

Звертає увагу, що як слідує зі звіту оцінювача № 1815/16 від 17.08.2016 року ремонт транспортного засобу HYUNDAI H1, реєстраційний номер НОМЕР_3 , ринкова вартість якого до дорожньо-транспортної пригоди становила 215 802,51 грн, є економічно необгрунтованим, а відповідно до звіту оцінювача № 1815/16 від 23.05.2019 року ринкова вартість транспортного засобу позивача в пошкодженому стані після дорожньо-транспортної пригоди, тобто вартість запасних частин) становила 104 079,90 грн.

Таким чином, різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо- транспортної пригоди і яка підлягає відшкодуванню складає 111 722,61 грн., тобто 215 802,51 грн.- 104 079,90 грн..

З огляду на наведене вартість завданих йому збитків (шкоди) складає 111 722,61 грн.

Стверджує, що станом на дату подання позовної заяви позивач не одержав від відповідача жодних грошових коштів на відшкодування завданої йому шкоди (збитків), так само як і не одержав від третьої особи як від страховика цивільної відповідальності відповідача жодних коштів в межах 50 000,00 грн. ліміту відповідальності відповідача.

Таким чином, оскільки збитки були завдані його майну, транспортному засобу, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 09 червня 2016 року з вини відповідача, то з врахуванням вищенаведених положень чинного законодавства України останній день його звернення до суду за захистом свого порушеного права є 10 червня 2019 року.

Просить стягнути з ОСОБА_3 на його користь 111722 грн. 61 коп. як відшкодування матеріальної шкоди.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, однак його представник- ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, які зазначені у позовній заяві, просить такі задовольнити. Не заперечує проти постановлення заочного рішення у справі.

Відповідач ОСОБА_3 , представник третьої особи ТзОВ "Страхова компанія "Київ РЕ" в судове засідання не з`явилися повторно, хоча про дату, час та місце проведення такого були повідомлені належним чином.

Від відповідача на адресу суду не надходило жодних клопотань, відзиву на позовну заяву, від представника третьої особи пояснень.

Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Ч. 1 ст. 280 ЦПК України встановлено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Так як відповідач, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання , не з`явився в судове засідання повторно без повідомлення причин , що згідно ч. 3 ст. 131 ЦПК України вважається неявкою без поважних причин, не подав відзив , а представник позивача не заперечує проти заочного вирішення справи, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи без участі відповідача та представника третьої особи та про постановлення заочного рішення у справі.

Заслухавши думку представника позивача, вивчивши матеріали справи, а як наслідок з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Ч. 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається із копії постанови Жовківського районного суду Львівської області від 23.09.2016 року ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме за те, що ОСОБА_3 09.06.2016 року о 13 год. 00 хв. на автодорозі Жовква- ОСОБА_5 , керуючи автомобілем марки «Мерседес», державний номерний знак НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем марки «Хюндай», державний номерний знак НОМЕР_3 , чим завдав механічних пошкоджень транспортним засобам та своїми діями порушив вимоги п. 13.1 ПДР України, провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку із закінченням строкуів притягнення до адміністративної відповідальності- закрито.

Дана постанова набрала законної сили 03.10.2016 року (аркуш справи № 12).

Власником транспортного засобу марки "Hyundai H1", реєстраційний номер НОМЕР_3 є ОСОБА_2 , тобто позивач у справі, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 (аркуш справи № 14).

Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

А тому судом береться до уваги те, що ОСОБА_3 було вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, внаслідок якого транспортному засобу "Hyundai", власником якого є позивач ОСОБА_2 , завдано технічних пошкоджень.

Дані обставини доказуванню не підлягають.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 під час керування транспортним засобом Mercedes-Benz, номерний знак НОМЕР_1 на момент вчинення ДТП була застрахована у Товаристві з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Київ РЕ", що підтверджується копією полісу № АЕ/3714964 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, строк дії якого з 20.06.2015 року до 19.06.2016 року (аркуш справи № 13).

Суд враховує, що позивач ОСОБА_2 29.12.2016 року звертався із заявою у Страхову компанію "Київ РЕ" про страхове відшкодування (аркуш справи № 35), однак, як вбачається із копії листа Страхової компанії "Київ РЕ" за вих. № 294 від 27.03.2019 року, адресованого ОСОБА_1 , представнику позивача ОСОБА_2 , на дату написання даного листа ТДВ СК "Київ РЕ" по події, що має ознаки страхової, що сталася 09.06.2016 року по договору страхування ОСЦПВВНТЗ № АЕ/3714964 виплат грошових коштів ОСОБА_2 не проводило (аркуш справи № 36).

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 р. № 6, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

У зв`язку із ДТП позивачу ОСОБА_2 заподіяно матеріальну шкоду, а тому він має право на її відшкодування.

Із положень частини 1 та 2 ст. 1166 ЦК України слідує, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Стаття 1187 ЦК України відносить до джерела підвищеної небезпеки діяльність, пов`язану з використанням транспортних засобів.

Як встановлено у частині другій цієї статті, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Частиною 5 статті 1187 ЦК України встановлено, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Оскільки відповідач ОСОБА_3 визнаний винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме у порушенні правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, тому саме на нього покладається відповідальність за завдану шкоду.

Суд враховує, що згідно ст. 30 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Судом звертає увагу, що з копії звіту № 1815/16 від 17.08.2016 року про оцінку автомобіля Hyundai H1, реєстраційний номер НОМЕР_3 , який складений СПДФО ОСОБА_4 , на підставі заяви СК "Київ РЕ", вбачається, що вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізично зносу складових автомобіля HYUNDAI Н1, реєстраційний номер НОМЕР_5 внаслідок пошкодження автомобіля під час ДТП приймається рівним дійсним (ринковій) вартості автомобіля на момент дослідження без врахування аварійних пошкоджень і становить 215802,51 грн.

Ринкова вартість автомобіля HYUNDAI Н1, реєстраційний номер НОМЕР_3 , що належить

ОСОБА_2 складає 215802,51 грн.

Оцінка виконана у відповідності до Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" від 12.07.2001 року №2658-III та Національного

стандарту № 1 "Загальні засади оцінки майна і майнових прав", затвердженого Постановою КМУ від 10.09.2003 року №1440, Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів МЮ України, Фонд державного майна України, реєстр. № 724/16740 від 04.08.2009 року (із змінами). Обрана база оцінки відповідає умовам укладеного з замовником договору. Використані методичні підходи відповідають меті оцінки (аркуш справи № 15-17).

Із копії звіту № 1561/19 (Додаток до звіту № 1815/16) від 23.05.2019 року про оцінку автомобіля Hyundai H1, реєстраційний номер НОМЕР_3 , який складений СПДФО ОСОБА_4 на підставі договору та заяви від ОСОБА_1 , вбачається, що ринкова вартість пошкодженого автомобіля Hyundai H1, реєстраційний номер НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_2 , становить 104079,90 грн. (аркуш справи № 37-39).

Компетенція та кваліфікація ОСОБА_4 підтверджується копією сертифіката № 15880/13 суб`єкта оціночної діяльності, виданого Фондом державного майна України 27.12.2013 року (аркуш справи № 33), копією сертифіката № 1047/16, виданого Фондом державного майна України 27.12.2016 року (аркуш справи № 41), копією свідоцтва про реєстрацію в Державному реєстрі оцінювачів № 2586 від 07.04.2005 року, копіями кваліфікаційних свідоцтв НОМЕР_6 -ПК-ТЗ № 2366 від 23.09.2015 (аркуш справи № 34) та АК-ПК-ТЗ № 4520 від 27.09.2018 року (аркуш справи № 42), копією посвідчення про підвищення кваліфікації оцінювача серії НОМЕР_7 від 13.09.2018 року (аркуш справи № 40).

Таким чином, різниця між вартістю транспортного засобу марки "Hyundai H1", реєстраційний номер НОМЕР_3 , власником якого є ОСОБА_2 , до та після дорожньо-транспортної пригоди становить 215802 грн. 51 коп. ( ринкова вартість автомобіля HYUNDAI Н1, реєстраційний номер НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_2 )- 104079,90 грн. (ринкова вартість пошкодженого автомобіля Hyundai H1, реєстраційний номер НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_2 ) і дорівнює 111722 грн. 61 коп.

Аналізуючи звіт про оцінку транспортного засобу позивача, суд приходить до висновку, що його транспортний засіб є знищеним.

А тому враховуючи положення ч. 2 ст. 30 Закону України, позивачу підлягає відшкодуванню заподіяна матеріальна шкода (збиток) в розмірі 111722 грн. 61 коп., тобто різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди.

Так як Товариством з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Київ РЕ" не здійснено жодного відшкодування позивачу ОСОБА_2 , а тому суд приходить до висновку, що саме з ОСОБА_3 як відповідача у справі в користь позивача підлягає стягненню 111722 грн. 61 коп. як відшкодування заподіяної матеріальної шкоди.

Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні в суд з позовом позивачем сплачено 1117 грн. 23 коп. судового збору, що підтверджується квитанцією № H36235 від 04.06.2019 року (аркуш справи № 1).

Розмір сплаченого судового збору повністю відповідає вимогам Закону України "Про судовий збір", а саме 1 % від ціни позову (1% від 111722,61 грн.).

Так як суд прийшов до висновку про обгрунтованість позовних вимог та їх задоволення, а тому дана сплачена сума судового збору підлягає стягненню з відповідача в користь позивача.

Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог позивача ОСОБА_2 .

Керуючись статтями 23, 141, ч. 4 ст. 223, статтями 258, 259, 264, 265, 280-282, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , серія та номер паспорта громадянина України та реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків судом не встановлені) в користь ОСОБА_2 (проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , паспорт серії НОМЕР_8 , виданий 25.02.1997 року Личаківським РВ УМВС України у Львівській області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_9 ) 111722 (сто одинадцять тисяч сімсот двадцять дві) грн. 61 коп.

Стягнути із ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , серія та номер паспорта громадянина України та реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків судом не встановлені) в користь ОСОБА_2 (проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , паспорт серії НОМЕР_8 , виданий 25.02.1997 року Личаківським РВ УМВС України у Львівській області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_9 ) судовий збір в розмірі 1117 (одну тисячу сто сімнадцять) грн. 23 коп., який був сплачений позивачем при зверненні в суд із позовом.

Роз`яснити відповідачу, що заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд- якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга з врахуванням п. 15.5 розділу ХIII "Перехідні положення" ЦПК України, тобто до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, подається до Львівського апеляційного суду через Жовківський районний суд Львівської області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Зеліско Р. Й.

Повне рішення складено 05 грудня 2019 року.