провадження № 22-ц/824/2794/2019 суддя-доповідач у ІІ Інстанції - ФінагеєвВ.О.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

29 січня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Фінагеєва В.О.,

суддів Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,

за участю секретаря Ткаченка І.В.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 05 листопада 2018 року у справі за заявою ОСОБА_3, заінтересована особа - Дніпровський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві про встановлення факту, що має юридичне значення, -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2018 року ОСОБА_3 звернулася до суду з заявою та просила встановити юридичний факт, що її національність німкеня; зобов'язати Дніпровський районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві внести зміни до актового запису про народження заявника, вказавши у графі «національність» - «німкеня», відповідно до національності її батька ОСОБА_5, що є «німцем».

Заява обґрунтована тим, що ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Київ. Батько заявника ОСОБА_5 є німцем і хоч проживав на території України, однак дотримувався традицій його національності. Заявник вказує на те, що вона також виховувалася відповідно до німецьких традицій, підтримує зв'язки зі своїми родичами - німцями, які проживають на території Німеччини та вважає себе німкенею. Однак, у виданому їй свідоцтві про народження нового зразка не містяться відомості про національність батьків. Дніпровський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві роз'яснив заявнику, що в даному випадку зміни в актових записах цивільного стану проводиться на підставі судового рішення. ОСОБА_3 відносить себе до німецької національності та бажає відновити та підтвердити свою дійсну національність.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 05 листопада 2018 року у задоволенні заяви ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду першої інстанції через порушення норм матеріального права та ухвалити нове рішення, яким заяву задовольнити. В обґрунтування доводів апеляційної скарги заявник зазначає, що вона має намір скористатися пільгами, що надані особам німецького походження, серед яких право на виїзд для постійного проживання в Німеччину. Для оформлення документів на отримання права постійного місця проживання в Німеччині заявнику необхідно надати до посольства документ, який містить інформацію про її приналежність до німецької нації. Такі документи збільшують шанси на отримання посвідки, а також спрощують та прискорюють розгляд заяви щодо отримання права постійного проживання в Німеччині. ОСОБА_3 не змінює своєї національності, а бажає внести інформацію про свою національність до офіційних документів. У свідоцтві про народження заявника національність дитини не вказувалася. Орган РАЦС не має повноважень самостійно визначати одну з двох можливих національностей особи, а сама особа позбавлена можливості у законодавчо встановлений спосіб обрати національність для внесення запису у документ. Позиція суду щодо можливості заявника отримати висновок про відмову у внесенні змін та доповнень до актового запису та оскаржити його у судовому порядку є безпідставною. У даній справі орган РАЦС не має достатніх підстав для внесення доповнень до актових записів заявника, оскільки її батьки мали різну національність. Постанова Верховного Суду у справі № 755/11048/17, на яку посилається суд, не має значення для справи, оскільки у тій справі заявнику відмовлено у відкритті провадження і саме ці обставини перевірялися судом касаційної інстанції.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Київ, про що 04 серпня 1981 року зроблено відповідний актовий запис за № 2268. Батьками є ОСОБА_5 національність - німець, та ОСОБА_7, національність - росіянка, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 виданим повторно Відділом державної реєстрації актів громадянського стану Дарницького районного управління юстиції міста Києва 06 травня 2003 року (а.с.45).

16 грудня 2017 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції міста Києва повторно видано свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 (а.с.46).

23 вересня 2004 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_8 укладено шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис за № 1319, прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу - ОСОБА_3. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві 15 грудня 2017 року повторно видано свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_2 (а.с.50).

Дані щодо актового запису про народження підтверджуються повним витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 7 від 31 травня 2018 року (а.с.51-52).

ЛистомДніпровського районного у місті Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану від 15 червня 2018 року № 1264/16.6-20 ОСОБА_3 надано відповідь на заяву від 12 червня 2018 року щодо надання роз'яснення про внесення змін до актового запису про народження № 2268 від 04 серпня 1981 складеного Дарницьким районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві, а саме змінити національність з «росіянка» на «німкеня». У роз'ясненні зазначено, що відділ не має підстав для внесення змін національності заявника з «росіянка» на «німкеня», для вирішення даного питання рекомендовано звернутися до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення (а.с.53).

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що право на індивідуальність заявника не порушено, оскільки не зазначення в документах заявника національності «німкеня» не перешкоджає заявнику дотримуватися німецьких звичаїв, традицій, культури та виявляти почуття національного самоусвідомлення. Встановлення факту національності не тягне для заявника правових наслідків. Також в заяві не зазначено та до неї не долучено доказів, які б підтверджували, що встановлення факту її національності породжує для заявника правові наслідки, які передбачені іноземним законодавством. Відділом ДРАЦС заявнику надано відповідні роз'яснення стосовно внесення змін до актового запису цивільного стану, які не є відмовою в цьому. Заявник не позбавлена права звернутися для вирішення питання про приналежність її до німецької національності до органів реєстрації актів цивільного стану як суб'єкта владних повноважень, а у разі відмови такого суб'єкта - оскаржити її в судовому порядку.

Апеляційний суд по суті погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно вимог ст. 11 Закону України «Про національні меншини в Україні» громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність.

Відповідно до ст. 49 ЦК України актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов'язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб'єктом цивільних прав та обов'язків. Державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть.

Звертаючись до суду з заявою, ОСОБА_3 просить встановити факт, що її національність «німкеня». Заявник бажає внести зміни щодо своєї національності з метою скористатися пільгами, що надані особам німецького походження, серед яких право на виїзд для постійного проживання в Німеччину. Для оформлення документів на отримання права постійного місця проживання в Німеччині, заявнику необхідно надати до посольства документ, який містить інформацію про її приналежність до німецької нації. Такі документи збільшують шанси на отримання посвідки, а також спрощують та прискорюють розгляд заяви щодо отримання права постійного проживання в Німеччині.

Однак, факт належності ОСОБА_3 до національності «німкеня» не підлягає встановленню, так як в окремому провадженні встановлюються факти, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно Указу Президента України від 31 грудня 1991 року «Про порядок зміни громадянами України національності» національність може бути змінена особами, які при досягненні 16-річного віку та одержанні паспорта прийняли національність одного з батьків та бажають змінити її відповідно до національності другого з батьків.

Однак, на підставі Указу Президента України від 27 січня 1999 року втратив чинність Указ Президента України від 31 грудня 1991 року і з того часу у законодавстві України відсутні норми, які передбачають настання певних юридичних наслідків або набуття немайнових чи майнових прав в залежності від національності особи. Таким чином, не можуть бути встановлені у судовому порядку факти щодо належності особи до певної національності.

Враховуючи зазначене, встановлення факту, про який просить ОСОБА_3, не створює для неї юридичних наслідків та набуття відповідних прав на території України.

У заяві ОСОБА_3 просила зобов'язати заінтересовану особу внести зміни до актового запису про народження, вказавши в графі національність - «німкеня».

Згідно ст. 22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав.

Згідно Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 № 96/5, відділи реєстрації актів цивільного стану вносять зміни, доповнення актових записів цивільного стану, які складено в державних органах реєстрації актів цивільного стану України, у випадках, передбачених чинним законодавством, за наявності достатніх підстав.

У даному випадки підстави для внесення змін до актового запису про народження відсутні, так як факт належності заявника до національності «німкеня» не підлягає встановленню.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 вказує на те, що позиція суду першої інстанції щодо можливості заявника отримати висновок про відмову у внесенні змін та доповнень до актового запису та оскаржити його у судовому порядку є безпідставною. У даній справі орган РАЦС не має достатніх підстав для внесення доповнень до актових записів заявника, оскільки її батьки мали різну національність. Постанова Верховного Суду у справі № 755/11048/17, на яку посилається суд, не має значення для справи, оскільки у тій справі заявнику відмовлено у відкритті провадження і саме ці обставини перевірялися судом касаційної інстанції.

Разом з тим, висновки суду в цій частині не можуть бути підставою для скасування правильного по суті рішення.

За таких обставин, висновки суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення заяви ОСОБА_3 відповідають фактичним обставинам справи та ґрунтуються на наявних у справі доказах, доводи апеляційної скарги не спростовують зазначених висновків, а, відтак, вимоги апеляційної скарги задоволені бути не можуть.

На підставі викладеного та керуючись статтями374, 375, 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 05 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повне судове рішення складено 30 січня 2019 року.

Головуючий Фінагеєв В.О.

Судді Кашперська Т.Ц.

Яворський М.А.