Справа № 341/477/18
Провадження № 22-ц/4808/873/19
Головуючий у 1 інстанції Юсип І. М.
Суддя-доповідач Матківський
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі:

головуючого Матківського Р.Й.

суддів: Василишин Л.В., Максюти І.О.

секретаря Бойчука Л.М.

з участю: представника відповідача - Чорній О.Б.,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 та профспілкового комітету Бурштинської ТЕС до акціонерного товариства «ДТЕК Західенерго» в особі відокремленого підрозділу "Бурштинська теплова електрична станція" АТ "ДТЕК Західенерго" про стягнення заробітної плати, з апеляційною скаргою представника позивачів - ОСОБА_36 на рішення Галицького районного суду Івано-Франківської області від 08 квітня 2019 року, ухвалене суддею Юсип І.М.,

Короткий зміст позовних вимог та їх обгрунтування

У березні 2018 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 та профспілковий комітет Бурштинської теплової електричної станції (далі - Бурштинська ТЕС) звернулися до суду з позовом до акціонерного товариства «ДТЕК Західенерго» (далі - АТ «ДТЕК Західенерго») в особі відокремленого підрозділу "Бурштинська ТЕС" АТ "ДТЕК Західенерго" про стягнення заробітної плати.

Позов обґрунтовано тим, що позивачі фізичні особи є працівниками комбінату спортивних споруд (далі КСС) профспілкового комітету Бурштинської ТЕС та отримують заробітну плату згідно п.6.2. та 6.6 Колективного договору шляхом перерахування відповідачем на їхню користь заявлених профспілковим комітетом Бурштинської ТЕС необхідних сум для виплати зарплати. Тобто, джерелом походження коштів на їхню зарплату є кошти відповідача, який перераховує їх через профком у рамках бюджету. Відповідач має спеціальний бюджет для фінансування працівників профкому, зокрема працівників КСС. Працівникам інших підрозділів профкому, на забезпечення потреб профспілкового комітету Бурштинської ТЕС, згідно Колективного договору, за лютий 2018 р. згідно довідки-розрахунку від 01.03.18 за № 63 заробітну плату виплачено 07.03.2018 р., окрім працівників КСС. Таке фінансування здійснювалося на підставі Колективного договору протягом 21 року.

07.03.2018 р. згідно колективного договору АТ "ДТЕК Західенерго" в особі Бурштинської ТЕС повинно було перерахувати позивачам зарплату за лютий 2018 року в розмірі 218 737,58 гривень, проте директор Бурштинської ТЕС ОСОБА_37 відмовився її перераховувати, оскільки позивачі не захотіли переходити у Агенцію місцевого економічного розвитку м. Бурштина (далі - АМЕР), а зараз на Бурштинську ТЕС.

На підставі зазначеного представники позивачів просили стягнути з відповідача невиплачену заробітну плату за лютий 2018 року шляхом перерахування на рахунок профспілкового комітету Бурштинської ТЕС, допустити негайне виконання рішення та стягнути з відповідача судовий збір.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Галицького районного суду Івано-Франківської області від 08 квітня 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

Відмову в задоволенні позову суд першої інстанції мотивував тим, що на ПАТ «ДТЕК Західенерго» не покладено обов`язку виплачувати заробітну плату працівникам комбінату спортивних споруд профспілкового комітету Бурштинської ТЕС. Саме профспілковий комітет, як роботодавець, зобов`язаний виплачувати своїм найманим працівникам заробітну плату. При цьому суд першої інстанції встановив, що працівникам комбінату спортивних споруд заробітна плата за лютий 2018 р. повністю виплачена що і підтвердив сам представник позивачів.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі представник позивачів - ОСОБА_43 просить прийняти постанову про скасування судового рішення і ухвалити нове рішення, яким закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмету спору, тому що зарплата позивачам за лютий 2018 року була виплачена у квітні 2018 року.

Зокрема, представник позивачів вказує, що суд порушив норми процесуального права щодо повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин справи, оскільки, по-перше, не задовольнив клопотання про допит свідків, які могли повідомити про те, що профспілковий представник ОСОБА_40 , який діяв у спіучасні з директором Буриштинської ТЕС шантажував позивачів тим, що коли вони не напишуть заяви на звільнення у зв`язку із скороченням, то не отримають зарплати за лютий 2018 року. По-друге, суд не дав належної оцінки показанням свідка - головного бухгалтера відповідача, яка чітко підтвердила, що позивачі не отримували зарплати за лютий 2018 рік, тому що її не перерахував відповідач, та що ППО Буршитинської ТЕС фінансується АТ «ДТЕК Західенерго». Суд не застосував ст. 43 Конституції України, не дав належної оцінки колективному договору, не звернув уваги на той факт, що директор відповідача іншим структурним підрозділам профкому зарплату за лютий 2018 року перевів, а працівникам КСС не перевів. Суд не з`ясував, що відповідач впродовж 22 років переводив кошти на зарплату працівникам КСС.

Апелянт стверджує, що висновок суду про те, що зарплату має виплачувати профком, помилковий, та не підтверджується колективним договором, у якому чітко написано, що працівники профкому належать до третьої групи преміювання, між цими організаціями діє встановлена практика переведення грошей з АТ «ДТЕК Західенерго» до профкому саме на виплату зарплати працівникам профкому і це звичай ділового обороту.

Суд проігнорував клопотання про витребування документів (щодо виплати позивачам зарплати за лютий 2018 року, а також кошторису ППО Буршинської ТЕС) та призначення бухгалтерської експертизи, не навівши мотивів такої відмови.

Суд повинен був винести ухвалу про закриття провадженя у справі у зв`язку з відсутністю предмету спору та стягнути з відповідача судовий збір, тому на думку апелянта, суд порушив ст.6, 13, 14 Конвенції.

Також вказує, що суд халатно віднісся до справи, оскільки навіть не виніс ухвали про зміну назви відповідача з «публічного акціонерного товариства» на «акціонерне товариство».

Відзив на апеляційну скаргу відповідач не подав.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом першої інстанції встановлено, що позивачі є працівниками комбінату спортивних споруд Профспілкового комітету Бурштинської ТЕС (надалі КСС ).

П.п.6.2, 6.6 колективного договору, схваленого конференцією трудового колективу ПАТ «ДТЕК Західенерго» 16.12.2009 р. (т.1 а.с. 14), визначено, що сторона власника зобов`язується забезпечувати збереження та фінансування санаторіїв-профілакторіїв, закладів охорони здоров`я, дитячих садків, баз відпочинку, спортивних закладів культури за рахунок коштів товариства. Щомісячно перераховувати профспілковій стороні кошти на оздоровлення працівників та членів їх сімей у розмірі до 1,0 відсотка фонду оплати праці. Додатково щомісячно надавати кошти на утримання палацу культури «Прометей», комбінату спортивних споруд, санаторію-профілакторію » Сокіл», бази відпочинку « Лівий берег», бази відпочинку « Легенда», готеля «Супутник», гуртожитку, тепличного господарства у м. Бурштин та Народного дому у смт. Добротвір згідно з затвердженими кошторисами по відокремленому підрозділу.

Як видно з даного колективного договору що на ПАТ « ДТЕК Західенерго» не покладено обов`язку виплачувати заробітну плату працівникам комбінату спортивних споруд профспілкового комітету Бурштинської ТЕС.

Позивачі на час звернення до суду з позовом, були працівниками профспілкового комітету Бурштинської ТЕС. Даний факт підтверджується копіями трудових книжок ( т. 2 а.с. 209-272; т.3 а.с.1-54).

З оглянутого в судовому засіданні аудіо диску вбачається, що директор Бурштинської ТЕС ОСОБА_41 під час зустрічі з працівниками намагається вирішити питання щодо виплати працівникам заробітної плати.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_42 пояснила, що вона працює головним бухгалтером профспілкової організації ППО. На даний час працівникам комбінату спортивних споруд заробітна плата за лютий 2018 р. повністю виплачена що і підтвердив сам представник позивачів.

Позиція суду апеляційної інстанції

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, вислухавши представника відповідача, який вимоги скарги заперечив, суд вважає, що апеляційна скарга не може бути задоволена, зважаючи на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції відповідає.

Частиною третьою статті 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства.

Аналогічні положення містяться й у статті 94 КЗпП України.

У статті 21 Закону України «Про оплату праці» визначено, що працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Судом установлено, що позивачі є працівниками комбінату спортивних споруд профспілкового комітету Бурштинської ТЕС та не перебувають у трудових відносинах з ПАТ «ДТЕК Західенерго», однак вказуючи на те, що відповідно до пунктів 6.2, 6.6 колективного договору відповідач зобов`язаний виплачувати їм заробітну плату, звернулися до суду з цим позовом.

Зі змісту пунктів 6.2, 6.6 колективного договору не вбачається обов`язку ПАТ «ДТЕК Західенерго» з виплати працівникам комбінату спортивних споруд профспілкового комітету Бурштинської ТЕС заробітної плати, що свідчить про безпідставність покладення такого обов`язку на відповідача.

Що стосується посилання позивачів на те, що обов`язок з виплати позивачам заробітної плати встановлений рішенням виконавчого комітету Івано-Франківської обласної тристоронньої соціально-економічної ради від 06 жовтня 2017 року № 6 (т.1 а.с.15), то суд першої інстанції вірно вважав такі посиланя безпідставними, оскільки цим рішенням стороні адміністрації Бурштинської ТЕС рекомендовано до врегулювання питання трудових відносин відповідно до норм чинного законодавства перераховувати профспілковому комітету Бурштинської ТЕС кошти на утримання комплексу спортивних споруд, згідно з умовами колективного договору і таке рішення носить рекомендаційний характер. Як колективний договір так і це рішення не передбачає виплату заробітної плати працівникам профспілкового комітету Бурштинської ТЕС, а тільки містить положення щодо необхідності утримання спортивних споруд.

Суд першої інстанції вірно встановив, що позивачі на час звернення до суду з позовом, були працівниками профспілкового комітету Бурштинської ТЕС. Профспілковий комітет є окремою юридичною особою, а тому відповідно до ст. 21 Закону України « Про оплату праці» саме профспілковий комітет, як роботодавець, зобов`язаний виплачувати своїм найманим працівникам заробітну плату. Такий висновок суду відповідає положенням Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», аналіз якого свідчить, що працівники з метою захисту трудових, соціально-економічних прав та інтересів можуть створювати профспілки та входити до їх складу, при цьому такі працівники не звільняються від своїх виробничих чи службових обов`язків, а на підставі трудового договору виконують свою трудову функцію на підприємстві, яке використовує найману працю, і в такому випадку підприємство, де працює такий працівник, виплачує йому заробітну плату за виконану роботу. Неприбутковість профспілкового комітету Бурштинської ТЕС відповідно до пункту 133.4.1 статті 133 Податкового кодексу України не звільняє його від цього обов`язку та цей обов`язок не може бути покладений на іншу юридичну особу, зокрема, ПАТ «ДТЕК Західенерго».

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 341/1777/17 за участю тих же осіб, що й у цій справі.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що зарплату має виплачувати профспілковий комітет Бурштинської ТЕС, а не ПАТ «ДТЕК Західенерго», а доводи апелянта щодо помилковості такого висновку є безпідставними.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд порушив норми процесуального права щодо повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин справи (не задовольнив клопотання про допит свідків, не витребував документів, не призначив бухгалтерську експертизу) колегія суддів відхиляє, оскільки, враховуючи обставини справи, немає підстав для задоволення вказаних клопотань щодо отримання нових чи додаткових доказів.

Щодо стосується доводів, викладених в апеляційній скарзі про те, що суд повинен був винести ухвалу про закриття провадженя у справі у зв`язку з відсутністю предмету спору та стягнути з відповідача судовий збір, а не відмовляти у задоволенні позову, то суд апеляційної інстанції звертає увагу на наступне.

Суд вірно встановив, що на даний час працівникам комбінату спортивних споруд заробітна плата за лютий 2018 р. повністю виплачена що і підтвердив сам представник позивачів. Представник позивачів в апеляційній скарзі вважає, що за таких обставин відсутній предмет спору.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, зокрема, якщо відсутній предмет спору.

Необхідність запровадження такого правила обумовлена тим, що відповідно до статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.

Проте поняття "юридичного спору" має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття "спір про право" (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття "спору про право" має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

З урахуванням викладеного, відсутність предмету спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що виплата відповідачем ПАТ «ДТЕК Західенерго» коштів на заробітну плату позивачам за лютий 2018 року, не свідчить про відсутність предмета спору, оскільки ПАТ «ДТЕК Західенерго» надалі стверджує, що не зобов`язаний виплачувати заробітну плату позивачам, позивачі ж стверджують протилежне, отже між сторонами залишаються неврегульовані питання, є невизначеність у правах і обов`язках сторін, тому це не дає підстав стверджувати про відсутність предмета спору у справі. Зважаючи на це, у суду першої інстанції не було підстав для закриття провадження у справі.

Представник позивачів в апеляційній скарзі також зазначає, що суд халатно віднісся до справи, оскільки навіть не виніс ухвали про зміну назви відповідача з «публічного акціонерного товариства» на «акціонерне товариство». Такі доводи є безпідставні, оскільки ухвалою від 06 серпня 2018 року, суд першої інстанції, зокрема, задовольнив клопотання представника відповідача про заміну відповідача та постановив вважати відповідачем Акціонерне товариство «ДТЕК Західенерго».

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову в задоволенні позову.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що фактичні обставини справи судом першої інстанції з`ясовано всебічно та повно, їм дано вірну правову оцінку, а рішення суду постановлене з додержанням норм матеріального та процесуального права. Доводи апелянта висновків суду не спростовують. Тому підстав для скасування оскарженого рішення немає.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника позивачів - ОСОБА_36 залишити без задоволення, а рішення Галицького районного суду Івано-Франківської області від 08 квітня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 07 серпня 2019 року.

Головуючий Р.Й. Матківський

Судді Л.В. Василишин

І.О. Максюта