КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №380/1415/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2019 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах - головуючого Сержанюка А.С., суддів Гуля В.В., Сушко Л.П., із участю секретаря Топольського В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тетіївського районного суду Київської області від 22 листопада 2017 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

27 вересня 2017 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду із названим позовом, де просило стягнути із ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за кредитом, яка, станом на 31 серпня 2017 року, складає 47 875,24 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 4 453,27 грн., 37 416,01 грн. - проценти, заборгованість по комісії - 3 250 грн., штраф ( фіксована частина ) - 500 грн., штраф ( процентна складова ) - 2 255,96 грн.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 17 серпня 2011 року між сторонами у справі був укладений договір б/н, за умовами якого відповідач отримала кредит у розмірі 4 500 грн. у виді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Окрім цього, вказує, що відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/rules, що складає між нею та банком кредитний договір, який підтверджується підписом у заяві.

Відповідач на час укладення кредитної угоди дала свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку.

Однак, відповідач не виконує належним чином умов укладеного правочину, що спричинило виникнення зазначеної заборгованості.

Рішенням Тетіївського районного суду Київської області від 22 листопада 2017 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задоволено.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 17 серпня 2011 року в розмірі 47 875,24 грн. та понесені судові витрати у виді судового збору в сумі 1 600 грн.

На обґрунтування ухваленого судового рішення місцевий суд зазначив, що виходячи зі змісту заявлених позовних вимог, аналізу положень чинного законодавства України та враховуючи, що в матеріалах справи наявні належні та допустимі докази щодо невиконання зобов`язань відповідачем, тому, суд вважає, що позовні вимоги позивача необхідно задовольнити повністю.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права при його ухваленні.

Просить рішення Тетіївського районного суду Київської області від 22 листопада 2017 року скасувати та ухвалити нове судове рішення про часткове задоволення позовних вимог, яким стягнути з неї на користь позивача заборгованість по тілу кредиту в розмірі - 4 500 грн., заборгованість за пенею та комісією - 3 250 грн., штраф в сумі - 500 грн., а в решті позовних вимог - відмовити.

Суд, закінчивши з`ясування обставин справи і перевірку їх доказами, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та відзиві на неї, у межах доводів та вимог апеляційної скарги, вислухавши учасників процесу в судових дебатах, вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, керуючись наступним.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу.

Як встановлено судом, що підтверджується і матеріалами справи, 17 серпня 2011 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», та ОСОБА_1 підписали анкету-заяву ( а.с. 7 ).

Ця заява, разом із пам`яткою клієнта, умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами, із якими вона ознайомлена, як зазначено у заяві, становлять між нею та банком договір про надання банківських послуг ( там же ).

Також, між сторонами підписано довідку про умови кредитування, відповідно до якої базова відсоткова ставка становить 3 відсотка в місяць ( 36 відсотків річних ) та погоджено комісію за зняття власних коштів в банкоматах ПриватБанку в розмірі 1 відсотка від знятої суми, в банкоматах інших банків України - 5 грн., банкоматах іншої країни - 30 грн., комісію за моніторинг карти - 10 грн., ( а.с. 8, 118 ).

Окрім цього, між ними погоджено розмір штрафу, зокрема, фіксована частина - 500 грн., процентна складова - 5 відсотків від суми заборгованості по кредитному ліміту ( там же ).

Таким чином, за умовами правочину, відповідач отримала кредит у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом ( а.с. 7, 8, 118 ).

При цьому, 27 вересня 2017 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду із названим позовом ( а.с. 2-3 ).

Заборгованість відповідача за кредитом, станом на 31 серпня 2017 року,згідно позову складає 47 875,24 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 4 453,27 грн., 37 416,01 грн. - проценти, заборгованість по комісії - 3 250 грн., штраф ( фіксована частина ) - 500 грн., штраф ( процентна складова ) - 2 255,96 грн., що підтверджується наданим розрахунком заборгованості ( а.с. 4-6 ).

На підтвердження заявлених позовних вимог надало зазначені докази по справі.

Рішенням Тетіївського районного суду Київської області від 22 листопада 2017 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задоволено ( а.с. 58 ).

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 17 серпня 2011 року в розмірі 47 875,24 грн. та понесені судові витрати у виді судового збору в сумі 1 600 грн. ( там же ).

Вирішуючи справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , суд другої інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, факт виконання позивачем своїх зобов`язань за правочином підтверджується наданими доказами, зокрема, анкетою-заявою б/н від 17 серпня 2011 року, розрахунком заборгованості, довідкою про умови кредитування, згідно яких вбачається, що відповідач отримала та користувалася кредитними коштами ( а.с. 4-6, 7, 8, 118 ).

Будь-яких доказів, які б свідчили про неправомірність укладеного між сторонами правочину матеріали справи не містять і відповідач їх не надала ні суду першої інстанції, ні суду апеляційної інстанції та не звернулася до суду про визнання його недійсним.

Також, матеріали справи не містять будь-яких доказів на спростування заборгованості за вказаним правочином і таких не надала відповідач до суду апеляційної інстанції.

У відповідності до положень ч. 1 ст. 81 ЦПК України відповідач повинна була довести ті обставини, на які б вона посилалася, як на підставу своїх заперечень.

При цьому, ОСОБА_1 не звільнена від обов`язку доказування за позовом згідно положень ст. 82 ЦПК України.

Таким чином, на переконання апеляційного суду, укладений між сторонами кредитний договір є правомірним відповідно до положень ст. 204 ЦК України, оскільки його недійсність прямо не встановлена законом і він не визнаний судом недійсним.

А тому, за положеннями правочину відповідач має нести цивільно-правову відповідальність у відповідності до норм ст.ст. 525, 526, 610, 629, 1048, 1050, 1054 ЦК України за невиконання умов кредитного договору.

При цьому, апеляційний суд погоджується з наданим розрахунком заборгованості в частині нарахування заборгованості по тілу кредиту та комісії і відносить його до числа належних доказів у відповідності до ст. 77 ЦПК України, а відтак, позовні вимоги щодо стягнення тіла кредиту в розмірі 4 453,27 грн., комісії - 3 250 грн. є обґрунтованими.

Проте, щодо стягнення процентів за кредитним договором, то апеляційний суд враховує наступне.

Так, у відповідності до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до ч. 1 ст.1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Згідно із ч. 3 цієї статті фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

У ч. 4 указаної статті передбачено, що у разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов`язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов`язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов`язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника.

Разом з тим, як вбачається з розрахунку заборгованості ( а.с. 4-6 ), розмір процентної ставки за користування кредитними коштами становив, станом на 17 серпня 2011 року - 36%, 01 січня 2013 року - 30%, 01 вересня 2014 року - 34,80%, 01 квітня 2015 року - 43,20%.

Однак, будь-яких належних, допустимих, достатніх та достовірних доказів у відповідно до ст.ст. 77-80 ЦПК України про письмове повідомлення відповідача щодо збільшення процентної ставки з 36% до 43,20% матеріали справи не містять.

Відтак, враховуючи, що позивачем не дотримано порядку збільшення процентної ставки відповідно до положень ст. 1056-1 ЦК України, апеляційний суд вважає, що стягненню підлягає заборгованість по процентах, що нараховані лише за період з 17 серпня 2011 року по 31 березня 2015 року в розмірі 116,07 грн.

Також, враховуючи умови правочину підлягають задоволенню позовні вимоги щодо стягнення в штрафу в розмірі 500 грн. ( фіксована складова ) та 415,97 (( 4 453,27 + 116,07 + 3 250 ) : 5 х 100 ) грн. ( процентна складова ).

Окрім цього, на переконання апеляційного суду, задоволення позовних вимог щодо стягнення заборгованості по тілу кредиту, комісії та штрафу ( фіксована частина ) не суперечить положенням ч. 1 ст. 82, ч. 4 ст. 206 ЦПК України, враховуючи заявлені апеляційні вимоги, з яких вбачається, що відповідач фактично визнає зазначені позовні вимоги.

За таких обставин, суд першої інстанції, неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи,вважав встановленими обставини, що мають значення для справи, які судом не доведені, зробив висновки, які не відповідають матеріалам справи, і, без додержання зазначених норм матеріального та процесуального права, зокрема, ст.ст. 204, 525, 526, 610, 629, 1048, 1050, 1054 ЦК України ст.ст. 5, 10-13, 76-81, 263 ЦПК України, ухвалив помилкове судове рішення щодо задоволення позовних вимог в повному розмірі.

При цьому, апеляційний суд відповідно до ч. 2 ст. 126 ЦПК України вважає за необхідне залишити відзив Акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» на апеляційну скаргу ( а.с. 112-116 ) без розгляду, оскільки він поданий після закінчення строку на його подачу, що визначений ухвалою Київського апеляційного суду від 22 жовтня 2019 року ( а.с. 99-100 ), та товариство не порушує питання щодо продовження строку для його ( відзиву ) подачі.

Таким чином, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , на переконання апеляційного суду, знайшли своє часткове підтвердження, унаслідок чого рішення місцевого суду підлягає скасуванню із ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог у відповідності до ст. 376 ЦПК України та названих положень матеріального і процесуального права за їх обґрунтованістю та доведеністю у зазначеній апеляційним судом частині.

Також, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне стягнути із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на підставі ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ст. 141 ЦПК України сплачений судовий збір ( а.с. 1 ) пропорційно до задоволених вимог у розмірі 292 (( 4 453,27 + 116,07 + 3 250 + 500 + 415,97 ) : 47 875,27 х 1 600 ) грн.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 5, 10-13, 76-81, 263, 367, 368, 374, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково, а рішення Тетіївського районного суду Київської області від 22 листопада 2017 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості скасувати і ухвалити нове судове рішення про часткове задоволення позову.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість по тілу кредиту в розмірі - 4 453,27 грн., проценти - 116,07 грн., комісію - 3 250 грн., штраф ( фіксована частина ) - 500 грн., штраф ( процентна складова ) - 415,97 грн., судовий збір - 292 грн., а всього - 9 027,31 грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Головуючий А.С. Сержанюк

Судді: В.В. Гуль

Л.П. Сушко