Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2019 року м. Лисичанськ

Лисичанський міський суд Луганської області в складі:

головуючого судді Фастовця В.М.,

з участю секретаря судового засідання Гавриленко В.В.,

представників

позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Державного підприємства «Первомайськвугілля» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, 3-тя особа: директор ВП Шахта «Гірська» ДП «Первомайськвугілля» Одинцов Дмитро Олександрович, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому після уточнення позовних вимог, просить визнати незаконним та скасувати наказ ВП Шахта «Гірська» ДП «Первомайськвугілля» від 23.04.2018 р. №128-к/тр «Про звільнення ОСОБА_3 »; змінити дату звільнення ОСОБА_3 з «23 квітня 2018 р.» на «09 вересня 2018 р.» за власним бажанням, стаття 38 КЗпП України; стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу та моральну шкоду в розмірі 15000 грн.

Представник позивача у судовому засіданні уточнений позов підтримав, надав пояснення аналогічні викладеним у позові.

Представник відповідача у судовому засіданні не заперечував проти задоволенні позовних про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення та зміни дати звільнення, щодо стягнення середнього заробітку та моральної шкоди просив відмовити у зв`язку з відсутністю підстав.

Суд, вислухавши представників сторін, дослідивши письмові докази, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 235 ч.2, ч.3 Кодексу законів про працю України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

У разі визнання формулювання причини звільнення неправильним або таким, що не відповідає чинному законодавству, у випадках, коли це не тягне за собою поновлення працівника на роботі, орган, який розглядає трудовий спір, зобов`язаний змінити формулювання і вказати в рішенні причину звільнення у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства та з посиланням на відповідну статтю (пункт) закону.

У судовому засіданні встановлено, що позивач працював у Відокремленому підрозділі «Шахта «Гірська» державного підприємства «Первомайськвугілля» з 21 серпня 2017 р. по 23 квітня 2018 р. на таких посадах:

в період з 21 серпня 2017 р. по 08 грудня 2017 р. заступником начальника дільниці технологічного комплексу поверхні навантаження вугілля;

в період з 08 грудня 2017 р. по 15 січня 2018 р. начальником дільниці технологічного комплексу поверхні навантаження вугілля;

в період з 15 січня 2018 р. по 23 квітня 2018 р. майстром виробничої дільниці.

23 квітня 2018 р. позивачбув звільнений згідно наказу № 128/к/тр за статтею 38 КЗпП України (за власним бажанням).

З наказом про звільнення позивача ознайомлено тільки 22 травня 2018 р. і в цей же день видано трудову книжку. В день звільнення позивач знаходився на лікарняному, що підтверджується листком непрацездатності Серія АДЕ № 138358 (з 23 квітня 2018 р. по 30 квітня 2018 р. включно), який прийнятий до оплати бухгалтерією шахти «Гірська».

У подальшому, в період по 24 травня 2018 р. включно, позивач також хворів, що підтверджується двома листками непрацездатності Серія АДЕ № 138371 і серія АГФ № НОМЕР_1 .

З 10 вересня 2018 р. позивач працює на шахті ім.. Капустіна (а.с.108).

Суд вважає доведеним відсутність у позивача волевиявлення на звільнення з роботи, оскільки із заяви, на підставі якої позивача було звільнено, вбачається, що вона була написана на початку січня 2018 р. т.я. на день звільнення (23 квітня 2018 р.) позивач працював майстром поверхні, а у заяві посада значиться як начальник ТК (технологічного комплексу), з якої він був переведений майстром з 15 січня 2018 р.

Також суд вважає, що дата підписання заяви - «23 квітня 2018 року» написана іншою особою, і ця обставина є явною навіть за відсутності спеціальних знань в області почеркознавства.

Тому наказ про звільнення позивача є незаконним та підлягає скасуванню зі зміною дати та формулювання звільнення, оскільки позивач після незаконного звільнення працевлаштувався та не бажає поновлюватися на місце роботи, з якого він був звільнений.

Разом з тим, оскільки позивачем та відповідачем не надано належної довідки про розмір середньомісячної заробітної плати за останні повні два робочі місяці позивача, суд, керуючись передбаченим ст. 8 Конституції України принципом верховенства права, встановивши порушення прав позивача, приймає рішення про часткове задоволення позову шляхом зобов`язання відповідача до нарахування та виплати на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 24 квітня 2018 року (наступний день після звільнення) по 09 вересня 2018 р. (день, що передує працевлаштуванню позивача після незаконного звільнення) включно.

Згідно ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків та вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Суд вважає надані позивачем докази нанесення йому незаконним звільненням моральної шкоди достатніми та переконливими, а саме те, що у позивача погіршився стан здоров`я, були втрачені соціальні зв`язки з колективом, в якому позивач працював тощо.

Однак, враховуючи, що період вимушеного прогулу тривав не більше півроку, наразі позивач працевлаштований за місцем проживання, суд зменшує розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню на користь позивача, до 5 000 грн.

Відповідно до ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення у місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Суд вважає, що строк звернення до суду позивачем пропущений з поважних причин, т.я. він на час звільнення і до звернення до суду хворів, що підтверджується наданими листками непрацездатності.

Суд вважає надані позивачем докази достатніми та переконливими.

Судовий збір у розмірі 2305,2 грн. на підставі ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача.

На підставі викладеного керуючись ст. ст.10, 12, 263-265 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_3 , ІПН НОМЕР_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 до Державного підприємства «Первомайськвугілля», код 32320594, яке знаходиться за адресою: Луганська обл., Попаснянський р-н, м. Гірське, вул. Куйбишева, 21 про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Визнати незаконним та скасувати наказ Відокремленого підрозділу Шахта «Гірська» Державного підприємства «Первомайськвугілля» від 23 квітня 2018 р. №128-к/тр «Про звільнення ОСОБА_3 »

Вважати ОСОБА_3 звільненим з 09 вересня 2018 р. за власним бажанням, стаття 38 ч.1 КЗпП України.

Зобов`язати Державне підприємство «Первомайськвугілля» нарахувати та виплати ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 24 квітня 2018 р. по 09 вересня 2018 р. включно.

Стягнути з Державного підприємства «Первомайськвугілля» на користь ОСОБА_3 моральну шкоду в розмірі 5000 (п`ять тисяч) грн.

Стягнути з Державного підприємства «Первомайськвугілля» судовий збір в розмірі 2305 (дві тисячі триста п`ять) грн. 20 коп. за такими реквізитами: отримувач ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, , банк Казначейство України (ЕАП), МФО 899998, рахунок 6001, код класифікації доходів бюджету 22030106.

Рішення може бути оскаржене до Луганського апеляційного суду через Лисичанський міський суд шляхом подання апеляційної скарги протягом 30-ти днів з дня виготовлення повного тексту 18 листопада 2019 р.

Суддя: