Справа № 310/1154/19
У Х В А Л А

Іменем України

12 серпня 2019 року м. Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Вірченко О.М.,

при секретарі Мельніченко А.Д.,

за участю представника заявника Мунтяна О.Л., позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши заяву Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі Бердянської філії державного підприємства «Адміністрація морських портів України» про скасування заходів забезпечення позову,

встановив:

ДП «АМПУ» в особі Бердянської філії ДП «АМПУ» звернулось до суду з клопотанням про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Бердянського міськрайонного суду від 19 лютого 2019 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ДП «АМПУ» в особі Бердянської філії ДП «АМПУ» про визнання неправомірними дій, якою відповідачу заборонено вчиняти дії, спрямовані на відключення т/х «Вера» від берегової мережі електропостачання до розгляду справи по суті. Заявник зазначив, що при постановленні вказаної ухвали суд виходив з посилання на те, що за т/х «Вера» здійснено передплату за портові збори, однак судном т/х «Вера», як зазначено в заяві позивача, отримано послуг на меншу суму, а тому відсутні підстави для відключення т/х «Вера» від берегової лінії електропостачання. Між сторонами виник спір щодо правомірності нарахування заборгованості за послуги електропостачання та відключення від берегової мережі електропостачання т/х «Вера». Згідно ухвали Приморського районного суду Запорізької області від 05 березня 2019 року було накладено арешт на тимчасово вилучене майно, а саме судно СЧС «Вера», яке належить ТОВ «Почерк», та залишено на зберіганні на території Бердянського морського порту на час проведення судових експертиз. Ухвалою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 22 березня 2019 року накладено арешт на вказане судно шляхом заборони його відчуження, розпорядження, передачі в оренду (фрахт). Своїми листами на адресу БФ ДП «АМПУ» від 12 червня 2019 року № 23, від 21 червня 2019 року № 25, від 16 липня 2019 року № 28 капітан СЧС «Вера» ОСОБА_1 повідомляв, що на теперішній час на території Бердянського морського порту у нього відсутнє будь-яке майно, за яким виникають зобов`язання, що підтверджує, що вказаним майном згідно укладеного Тайм-чартеру від 01 січня 2015 року він не користується, а отже відпала необхідність в межах спору забезпечення позову у вигляді заборони відключення т/х «Вера» від берегової лінії електромереж БФ ДП «АМПУ».

Представник заявника ОСОБА_2 О.Л. в судовому засіданні клопотання підтримав з викладених в ньому підстав, пояснив, що позивач до судна «Вера» будь-якого відношення не має, що підтверджується його листами, направленими на адресу відповідача; жодна передплата на утримання, в тому числі на енергопостачання т/с «Вера» відсутня; експлуатація судна на даний час заборонена, що є підставою для скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Бердянського міськрайонного суду від 19 лютого 2019 року.

Позивач ОСОБА_1 просив відмовити в задоволенні клопотання ДП «АМПУ» з наступних підстав. У відповідності зі Специфікацією на судно воно повинно мати постійне електроживлення. В разі відключення судна від постачання електроенергії відповідачем по справі буде заподіяно значну шкоду судну «Вера», оскільки внаслідок відключення енергопостачання будуть відключені електроприлади, що є неприпустимим. Застосування дизельних генераторів для електроживлення судна є економічно невигідним, оскільки вартість 1 кВт енергії, виробленої т/х «Вера», складає 37,93 грн. Крім зазначеного, жодною ухвалою суду не заборонено експлуатацію СЧС «Вера». Спір між сторонами до теперішнього часу не врегульовано. Враховуючи наведене, відсутні підстави для задоволення клопотання.

Вислухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши документи, додані до клопотання, суд прийшов до наступного висновку.

В Бердянському міськрайонному суді Запорізької області розглядається цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ДП «АМПУ» в особі Бердянської філії ДП «АМПУ» про визнання неправомірними дій.

Ухвалою від 19 лютого 2019 року за заявою позивача було забезпечено його позов та заборонено ДП «АМПУ» в особі Бердянської філії ДП «АМПУ» вчиняти дії, спрямовані на відключення т/х «Вера» від берегової мережі електропостачання до розгляду справи по суті.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

В силу ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до роз`яснень п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При цьому слід враховувати, що вжитті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Виходячи зі змісту ст.ст. 149-153 ЦПК України, забезпечення позову слід розуміти як вжиття судом заходів для охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання можливого прийнятого за його позовом позитивного рішення.

Згідно з п. 6, 7 ст. 153 ЦПК України, про забезпечення позову суд постановляє ухвалу, в якій зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується зокрема забороною вчиняти певні дії.

Забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача, який за час розгляду справи може приховати майно, продати, знищити чи знецінити його тощо.

При цьому цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути ухвалено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

З наведеного вбачається, що умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. При цьому заявник не зобов`язаний подавати суду докази.

Ст. 80 ЦПК Українипередбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до положень ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. Відмова у скасуванні забезпечення позову не перешкоджає повторному зверненню з таким самим клопотанням при появі нових обставин, що обґрунтовують необхідність скасування забезпечення позову.

Аналіз правових норм глави 10 розділу І ЦПК України, якими врегульовано поняття і порядок забезпечення позову, дає можливість зробити висновок про те, що забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють протягом строку, встановленого процесуальним законом (ч.ч. 7-10 ст. 158 ЦПК України). Водночас, підставою для скасування заходів забезпечення позову на розсуд суду можуть бути будь-які обставини, які свідчать про відсутність потреби у забезпеченні позову, про неефективність вжитих заходів, про невідповідність вжитих заходів дійсним обставинам справи, про наявність зловживань з боку позивача при вирішенні питання про забезпечення позову тощо, а також обставини, зазначені в ч. 13 ст. 158 ЦПК України.

Скасування заходів забезпечення позову слід відрізняти від скасування ухвали про забезпечення позову. Різниця полягає в тому, що заходи забезпечення позову скасовуються судом, який їх застосував, якщо відпали підстави, з якими закон пов`язує можливість застосування таких заходів. При цьому правомірність застосування таких заходів судом відповідач, як правило, не заперечує. Натомість, скасування ухвали про забезпечення позову здійснюється за наслідками її апеляційного оскарження. В цьому випадку ухвалу скасовує апеляційний суд, якщо під час її постановлення було порушено вимоги закону.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Як вбачається з матеріалів справи, цивільна справа не розглянута судом по суті, ухвалу про забезпечення позову відповідачем в апеляційному порядку оскаржено не було, заявником не надано суду переконливих доказів на підтвердження того, що існування застосованих судом заходів забезпечення позову на даний час відпала, оскільки власник судна не змінився, наявність арешту на тимчасово вилучене майно СЧС «Вера», існування заборони на його відчуження, розпорядження, передачу в оренду (фрахт), застосовані по кримінальним провадженням, не скасовують обов`язку по утриманню судна.

Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність підстав для скасування заходів забезпечення позову, тому відмовляє в задоволенні клопотання ДП «АМПУ» в особі Бердянської філії ДП «АМПУ».

Керуючись ст.ст. 158, 260, 353, 354 ЦПК України, суд

ухвалив:

В задоволенні клопотання Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі Бердянської філії державного підприємства «Адміністрація морських портів України» про скасування заходів забезпечення позову відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через Бердянський міськрайонний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О. М. Вірченко