Головуючий суду 1 інстанції - Баронін Д.Б.
Доповідач -Коновалова В.А.
Справа № 428/8349/17
Провадження № 22-ц/810/299/18
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

05 серпня 2019 року м. Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Коновалової В.А.,

суддів: Єрмакова Ю.В., Луганської В.М.,

за участю секретаря судового засідання Перишкіна Т.М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач -акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Луганського апеляційного суду в порядку спрощеного провадження справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 17 вересня 2018 року у складі судді Бароніна Д.Б. в м. Сєвєродонецьк Луганської області

за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про визнання транзакції щодо переказу коштів з кредитної та заробітної карток недійсними, скасування відсотків за користування кредитним лімітом, неустойки (штрафу, пені), страхового платежу по договору страхування кредитного ліміту,

в с т а н о в и в:

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2017 року позивач звернувся до суду із позовом до публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про визнання транзакції щодо переказу коштів з кредитної та заробітної карток недійсними, скасування відсотків за користування кредитним лімітом, неустойки (штрафу, пені), страхового платежу по договору страхування кредитного ліміту, в обґрунтування якого вказав, що з лютого 2015 року є клієнтом ПАТ КБ «Приватбанк». Позивачу у ПАТ КБ «Приватбанк» було відкрито два рахунки, а саме: НОМЕР_1 - зарплатна карта, НОМЕР_2 - кредитна карта.

11 грудня 2016 року о 15-47 год. на телефон ОСОБА_1 надійшло SMS-повідомлення про те, що її рахунок тимчасово заблокований та їй необхідно терміново зателефонувати на номер НОМЕР_3 або зайти на сайт ПАТ КБ «Приватбанк». Оскільки вказаний номер був схожий на номер, з якого зазвичай дзвонив Банк для підтвердження входу до Приват24, вона зателефонувала на зазначений номер. Чоловік представився працівником служби безпеки ПАТ КБ «Приватбанк» та повідомив ОСОБА_1 , що в неї заблоковані картки та для розблокування останніх необхідно набрати комбінацію НОМЕР_11 та кнопку виклику. Після даної операції повинен був прийти код з двома цифрами, які не потрібно було нікому повідомляти. Крім того, необхідно було вставити картку до банкомату та ввести PIN-код.

ОСОБА_1 виконала вказівки, які їй сказав працівник банку, але карту в банкомат не вставила та PIN-код не змінювала. Надалі, о 16-14 год. з абонентського номера НОМЕР_4 почали надходити SMS-повідомлення з текстом щодо необхідності підтвердження оплати сум грошових коштів, але вона ніяких підтверджень не робила.

Позивач після першого SMS-повідомлення одразу подзвонила своїй доньці ОСОБА_2 та обидві одразу почали телефонувати до ПАТ КБ «Приватбанк» на номер 3700 для повідомлення про шахрайські дії та припинення несанкціонованих списань з рахунку. Проте номер 3700 не дозволяє одразу зв`язатися з працівниками банку, так як в автоматичному режимі робот повідомляє, що ПАТ КБ «Приватбанк» сам передзвонить клієнту протягом 3-х хвилин. Діюча у банку система зв`язку унеможливила дзвінок від банку, оскільки шахраями була встановлена переадресація з номеру позивача та жодних дзвінків від банку у цей проміжок часу їй не надходило, що підтверджується деталізованим рахунком Vodafone.

Дзвінок доньки позивача ОСОБА_2 з номера НОМЕР_5 до колцентру ПАТ КБ «Приватбанк» на номер 3700 було здійснено о 16:18 та працівник Банку зв`язався з нею о 16:19.

Позивач та і її донька ОСОБА_2 виконали вимоги п. 1.1.2.1.21. Умов та правил надання банківських послуг Приватбанку, а саме пункт «Негайно повідомляти Банк шляхом дзвінка до Колцентру (протягом 15 хвилин) інформацію, що стала відома Клієнту про втрату/викрадення Карти, Стікеру PayPass, сім-карти мобільного телефону, несанкціоновані транзакції по його рахунках (а також по рахунках третіх осіб)».

На початок операційного дня 11 грудня 2016 року залишок по зарплатному рахунку складав 521,07 грн., а по кредитному рахунку 0,00 грн., про інші рахунки та залишки на них позивачу нічого не було відомо. Після проведення шахраями операцій зарплатний рахунок було закрито, що можливо лише у разі відсутності на ньому залишку коштів, а на кредитному рахунку утворилася заборгованість згідно даних ПАТ КБ «Приватбанк» на суму 14768,73 грн., хоча SMS повідомлень щодо підтвердження списання коштів надійшло на загальну суму 24941,50 грн. Крім того, на додатковому Інтернет рахунку утворився залишок у сумі 1994,70 грн.

12 грудня 2016 року позивач звернулася до СВ Біловодського ВП ГУНП в Луганській області із заявою про вчинення шахрайських дій невідомими особами, внаслідок дій яких списано грошові кошти з її банківських рахунків. Заяву внесено до ЄРДР за № 0000518.

13 грудня 2016 року позивач звернувся із заявою до відділу протидії кіберзлочинам у Луганській області (заява № 16315) та 16 грудня 2016 року звернувся з заявою до Біловодського відділення поліції Луганської області про шахрайські дії працівників банку.

Позивач просив суд визнати транзакції щодо переказу коштів у сумі 14768,73 грн. з кредитної картки № НОМЕР_2 та з зарплатної картки № НОМЕР_1 , виданих на ім`я ОСОБА_1 , недійсними та скасувати відсотки за користування кредитного ліміту, неустойки (штраф, пеню), страховий платіж по договору страхування кредитного ліміту нараховані публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк»; зобов`язати публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» привести залишки на рахунках ОСОБА_1 , які були 11 грудня 2016 року станом на 16:14 год.; судові витрати покласти на відповідача.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 17 вересня 2018 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про визнання транзакції щодо переказу коштів з кредитної та заробітної карток недійсними, скасування відсотків за користування кредитним лімітом, неустойки (штрафу, пені), страхового платежу по договору страхування кредитного ліміту.

Суд першої інстанції обґрунтував рішення тим, що позивач своїми діями сприяла отриманню третіми особами інформації, яка дала цим особам змогу ініціювати та провести платіжні операції. Фактично, ці дії являють собою передачу сім-картки мобільного телефону в розумінні п. 1.1.5.30 Умов та правил надання банківських послуг, адже за своїми наслідками ці дії нічим не відрізняються від фізичної передачі сім-картки третій особі. Позивач не виявила належної обережності та обачності, здійснивши певні дії щодо переадресації всіх вхідних викликів з її телефону на телефон третіх осіб. Тобто, в діях позивача наявна вина у формі необережності щодо здійснення неналежного переказу з її рахунків на користь невідомих третіх осіб. Тому, немає підстав для покладення на відповідача цивільно-правової відповідальності за дії позивача та невідомих третіх осіб. Згідно умов укладеного між сторонами договору (п. 1.1.5.14 та п. 1.1.5.30) відповідальність у спірних правовідносинах має нести виключно позивач.

Також суд першої інстанції зазначив, що позивач не надала доказів того, що банк станом на час подання позову пред`являє до неї вимоги про сплату певної суми заборгованості в судовому або іншому порядку.

Суд першої інстанції також дійшов висновку про відмову у задоволенні позову в частині вимог про скасування страхового платежу по договору страхування кредитного ліміту з тієї підстави, що в судовому засіданні позивач визнала, що вона сплатила цей страховий платіж добровільно з власних коштів на вимогу працівників банку. На думку суду, добровільно сплачені позивачем кошти не є тими платежами, які мають повертатися платнику за будь-яких умов.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 17 вересня 2018 року та ухвалити нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального права.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

(1) Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

ОСОБА_1 вказує на те, що поза її волею невідомі особи з карткового рахунку шахрайським способом здійснили переказ коштів з її кредитної та зарплатної карток. Відповідачем безпідставно нараховуються відсотки, неустойка за користуванням кредитним лімітом.

Додатково позивач зазначає, що інформація банком не була захищена від доступу сторонніх осіб, банк після повідомлення не зупинив завершення грошового переказу, внаслідок чого були порушені права позивача як споживача фінансових послуг, завдано матеріальної шкоди.

Крім того, суд не звернув уваги на те, що під час оформлення документів для отримання зарплатної картки ніякого кредитного ліміту позивач не запитував, про те, що універсальна картка є кредитною співробітники банку не повідомили, умови кредиту не обговорювалися, кредитний ліміт не встановлювався. Про відсутність наміру отримувати кредит свідчить і те, що позивач ніяких операцій по картці не проводила та кредитний ліміт на картці був відсутній.

Щодо укладення між сторонами по справі кредитного договору, позивач зазначив, що заява-анкета не містить вид платіжної картки, яку отримав позичальник, дату її видачі та номер платіжної картки, не містить чіткого зазначення банківських послуг, які має намір отримати позичальник, не містить строку дії кредитної картки, не зазначено кредитний ліміт. Особисто позивач не отримував в кредит кошти, жодних дій на їх отримання не вчиняв і не користувалася кредитом, умови з банком стосовно нарахованих відсотків, неустойки не погоджував, не підписував, що свідчить про відсутність необхідності їх сплати позивачем.

Крім того, ОСОБА_1 зазначила, що з моменту повідомлення нею відповідача про неправомірне використання електронного платіжного засобу після проведення переказів ризик збитків від здійснення вказаних операцій, що включає й не отримання банком відсотків за кредитним договором, відповідно до Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» несе саме відповідач.

До того ж, під час здійснення спірної транзакції банком порушено визначений Умовами та правилами порядок надання послуг клієнтам, а саме одноразовий пароль для входу в систему та пароль, необхідний для підтвердження проведення платежу, позивачу не направлялись, що призвело до порушення вимог закону щодо обов`язкового повідомлення клієнта про платіжну операцію та проведення відповідачем перевірки електронного підпису, достовірності та авторства електронного документа на переказ.

Стосовно того, що позивачем не надано доказів пред`явлення банком вимог про сплату певної суми заборгованості, то ОСОБА_1 зазначила, що в матеріалах справи міститься виписка відповідача про наявну заборгованість позивача перед банком.

(2) Позиція інших учасників справи

У відзиві на позовну заяву публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» зазначило, що ОСОБА_1 звернулася до ПАТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку із чим підписала заяву № б/н від 16 лютого 2015 року, згідно якої отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок та приєдналася до запропонованих банком Умов та Тарифів.

Умовами договору визначено (п. 2.1.1.2.3.), що банк має право в будь-який момент збільшити, зменшити або анулювати кредитний ліміт. Пунктом 2.1.1.2.4. Умов встановлено, що підписання цього договору є прямою та безумовною згодою клієнта щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Встановлення певної суми кредитного ліміту не є фінансовою операцією, що вимагає документального підтвердження.

Відповідальність клієнта наступає в момент використання кредитного ліміту - як тільки клієнт самостійно підтверджує проведення операції в рахунок ліміту шляхом введення ПІН-коду (в банкоматах) або підписанням чека (розрахунок через РОБ-термінал торгової точки), саме в цей момент здійснюється перехід коштів у володіння позичальникові.

Відповідно до Умов та правил клієнт несе відповідальність у повному обсязі за всі операції, що супроводжуються авторизацією, до моменту письмової заяви клієнта про блокування картки (рахунку) на рух коштів, номера мобільного телефону на надання банківських послуг. Клієнт несе повну відповідальність за несанкціоноване отримання грошових коштів з карткового рахунку третіми особами. Таким чином, до повідомлення банку про постановку картки в СТОПЛИСТ платіжної системи, способом обумовленим договором, відповідальність за операції, ініційовані за допомогою платіжної картки несе її держатель.

Відповідач зазначив, що згідно матеріалів справи позивачем не вжито заходів щодо запобігання надання особистої інформації по картці, тому відповідальність за операції, що проводились несе позивач.

Позивач та його представник в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримали.

Представник акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», який приймав участь у розгляді справи в режимі відеоконференції, доводи апеляційної скарги не визнав, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції виходив з того, що ним були встановлені обставини про те, що відповідно до анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку від 16 лютого 2015 року ОСОБА_1 виразила згоду із тим, що вона ознайомлена в письмовому вигляді з договором про надання банківських послуг до його укладення та погодилася, що ця заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, складають між нею та банком договір про надання банківських послуг.

Згідно копії довідки про зміну кредитного ліміту по картці № НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_1 , наданої акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» від 05 липня 2018 року, станом на 16 лютого 2015 року о 11.14.29 годині ліміт по картці складав 0,00 грн., 11 грудня 2016 року о 16.12.22 годині - 7000,00 грн., 11 грудня 2016 року о 16.27.59 годині - 11500,00 грн., 11 грудня 2016 року о 16.31.18 годині - 15000,00 грн.

Згідно із копією виписки по рахунку ОСОБА_1 № НОМЕР_6 за період з 01 грудня 2016 року по 14 грудня 2016 року, копіями листів ПАТ КБ «Приватбанк» № ЕТ1О-ОНКЕ-743 J-AKDU та № LDSV-V48R-A5M6-TR72 від 12 грудня 2016 року з платіжних карток позивача 11 грудня 2016 року та 12 грудня 2016 року були здійснені наступні операції: чотири транзакції щодо переказу коштів у загальній сумі 14768,73 грн. з кредитної картки № 4149….9644 та у сумі 521,07 грн. із зарплатної картки № 4149....5570.

Відповідно до деталізованих рахунків, зроблених на абонентські номери НОМЕР_7 та НОМЕР_8 за період з 11 грудня 2016 року по 11 грудня 2016 року та роздруківки вхідних та вихідних дзвінків, наданих ПрАТ ВФ Україна № GD-18-05210/КІ від 31 травня 2018 року, ОСОБА_1 та її донька ОСОБА_2 11 грудня 2016 року починаючи з 16-18 год. неодноразово спілкувалися між собою та дзвонили до колцентру ПАТ КБ «Приватбанк» на номер 3700 для повідомлення про шахрайські дії та припинення несанкціонованих списань з рахунку. Вказані обставини додатково підтверджуються змістом аудіозапису розмов позивача та її доньки із працівниками колцентру банку, а також показаннями свідка ОСОБА_2 .

Заявами на адресу публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» від 14 грудня 2016 року, від 19 січня 2017 року та 16 травня 2017 року ОСОБА_1 просила привести залишки по рахункам станом на 11 грудня 2016 року на 15-47 годину; встановити блокування рахунків до моменту урегулювання залишків; заморозити нарахування процентів по кредитній картці до з`ясування обставин; надати виписку по заробітній карті № НОМЕР_1 за період з 01 грудня 2016 року по 13 грудня 2016 року; провести всебічне компетентне розслідування ситуації, яка склалася, та надати інформацію, яким чином списувалися грошові кошти з її рахунків.

Згідно із копіями листів публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на ім`я ОСОБА_1 № 20.1.0.0.0/7-20161227/4178 від 03 січня 2017 року, № 20.1.0.0.0/7-20170126/395 від 24 березня 2017 року та № 20.1.0.0.0/7-20170522/5233 від 22 червня 2017 року, банк не мав можливості виконати вимоги позивача, оскільки вона порушила Умови та правила надання банківських послуг. Крім того, невідомі особи використали мобільний номер позивача + 42 для управління її картками та відстежити, через який сайт це було зроблено і хто одержувач коштів, неможливо.

12 грудня 2016 року ОСОБА_1 звернулася до СВ Біловодського ВП ГУНП в Луганській області з заявою про вчинення шахрайських дій невідомими особами, внаслідок дій яких списано грошові кошти з її банківських рахунків. Заяву внесено до ЄРДР за № 0000518.

13 грудня 2016 року ОСОБА_1 звернулася з заявою № 16315 до відділу протидії кіберзлочинам у Луганській області та 16 грудня 2016 року до Біловодського відділення поліції Луганської області про шахрайські дії працівників Банку відповідача.

Відповідно до копії висновку по факту несанкціонованого списання грошових коштів з рахунків ОСОБА_1 , складеного Службою безпеки акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» № ZAKL-2018/1-6845140 від 25 травня 2018 року, розкрадання грошових коштів з карт заявника здійснене шахраями з використанням конфіденційної інформації (наявність SIM карти фінансового телефону клієнта, даних по карті і паролів входу в П24), отриманої внаслідок порушень заявником Умов і правил надання банківських послуг, в частині збереження сім-карти і передачі її третім особам. Це дозволило шахраям перевипустити фінансовий телефон і від імені клієнта здійснити несанкціоновані операції. Клієнтом порушені вимоги Умов і правил надання банківських послуг, що дає підстави у відшкодуванні збитку клієнтові банку відмовити. Клієнт несе відповідальність в повному обсязі за усі операції, що супроводжуються авторизацією, до моменту письмової заяви клієнта про блокування карти /рахунку/ на рух грошових коштів, номери мобільного телефону на надання банківських послуг. Клієнт несе відповідальність, тому факт несанкціонованого зняття грошових коштів в сумі 15280,80 грн. з рахунків ОСОБА_1 , який мав місце 11 грудня 2016 року, вважається таким, що підтвердився та у відшкодуванні збитку клієнтові ОСОБА_1 у зв`язку з порушенням правил надання банківських послуг, передачею конфіденційної інформацію третім особам (шахраям) рекомендовано відмовити.

Також, суд першої інстанції виходив з того, що в позовній заяві та в усних поясненнях під час розгляду справи ОСОБА_1 визнала, що 11 грудня 2016 року о 15-47 год. на її телефон прийшло SMS повідомлення про те, що її рахунок тимчасово заблокований та їй необхідно терміново зателефонувати на номер НОМЕР_3 безкоштовно або зайти на сайт ПАТ КБ «Приватбанк». Оскільки цей номер був схожий на номер, з якого зазвичай дзвонив банк для підтвердження входу до Приват24, вона зателефонувала на зазначений номер. Чоловік представився працівником служби безпеки ПАТ КБ «Приватбанк» та повідомив позивачу, що в неї заблоковані картки, оскільки в Луганській та Донецькій областях почастішали випадки шахрайства. З його слів для розблокування карток необхідно було набрати наступну комбінацію * * 21*# та кнопку виклику. Після даної операції повинен був прийти код з двома цифрами, які не потрібно було нікому повідомляти. Крім того, необхідно було вставити картку до банкомату та ввести PIN-код. Остання виконала вказівки, які їй сказав працівник банку, але карту в банкомат не вставила та PIN-код не змінювала.

У висновку по факту несанкціонованого списання грошових коштів з рахунків ОСОБА_1 , складеного службою безпеки акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», вказано, що вищевказана комбінація клавіш мобільного телефону здійснює переадресацію номеру телефону.

Переадресація номеру телефону - це функція, яка надає можливість перемикати всі вхідні виклики з одного номеру телефону на будь-який інший телефонний номер в Україні. Виклики, які надходять на мобільний телефон, можуть бути переадресовані на телефон міської мережі, на інший мобільний телефон в Україні. Наприклад, комбінація НОМЕР_12 в мережі Vodafone, яку самостійно ввела позивач ОСОБА_1 , ініціює режим безумовної переадресації, коли всі вхідні виклики автоматично переводяться на обраний телефонний номер. При цьому первинний телефон не дзвонить. Вказані обставини були підтверджені в судовому засіданні, коли позивач повідомила, що їй після увімкнення послуги переадресації перестали надходити будь-які вхідні виклики від банку або від доньки.

Тобто, в даному випадку дзвінки, які мали надходити позивачу на її номер телефону, почали надходити на інший визначений у комбінації номер телефону НОМЕР_10 , що в свою чергу дозволило третім особам отримати доступ (пройти аутентифікацію) в системі електронних платежів АТ КБ «Приватбанк», в тому числі під час здійснення платежів.

З урахуванням зазначених обставин суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач своїми діями сприяла отриманню третіми особами інформації, яка дала цим особам змогу ініціювати та провести платіжні операції. Фактично, ці дії являють собою передачу сім-картки мобільного телефону в розумінні п. 1.1.5.30 Умов та правил надання банківських послуг, адже за своїми наслідками ці дії нічим не відрізняються від фізичної передачі сім-картки третій особі. Позивач не виявила належної обережності та обачності, здійснивши певні дії щодо переадресації всіх вхідних викликів з її телефону на телефон третіх осіб. Тобто, в діях позивача наявна вина у формі необережності щодо здійснення неналежного переказу з її рахунків на користь невідомих третіх осіб.

Також, відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що позивач не надала доказів того, що банк станом на час подання позову пред`являє до неї вимоги про сплату певної суми заборгованості в судовому або іншому порядку.

В частині вимог про скасування страхового платежу по договору страхування кредитного ліміту суд також вважав необхідним відмовити ще і з тієї підстави, що в судовому засіданні позивач визнала, що вона сплатила цей страховий платіж добровільно з власних коштів на вимогу працівників банку. На думку суду, добровільно сплачені позивачем кошти не є тими платежами, які мають повертатися платнику за будь-яких умов.

Проаналізувавши встановлені судом першої інстанції обставини у справі апеляційний суд вважає, що рішення суду відповідає вимогам закону та обставинам справи.

Відповідно до положень статті 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з пунктом 37.2 статті 37 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» у разі ініціації неналежного переказу з рахунка неналежного платника з вини ініціатора переказу, що не є платником, емітент зобов`язаний переказати на рахунок неналежного платника відповідну суму грошей за рахунок власних коштів, а також сплатити неналежному платнику пеню у розмірі 0,1 відсотка суми неналежного переказу за кожний день, починаючи від дня неналежного переказу до дня повернення відповідної суми на рахунок, якщо більший розмір пені не обумовлений договором між ними.

Відповідно до пунктів 8, 9 розділу VI Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України «Про здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів» від 05 листопада 2014 року № 705, емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Емітент у разі повідомлення користувачем про незавершену операцію з унесення коштів через платіжні пристрої банку-емітента на рахунки, відкриті в банку-емітенті, після подання користувачем емітенту відповідного документа, що підтверджує здійснення цієї операції, негайно зараховує зазначену в цьому документі суму коштів на відповідний рахунок.

Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Сам по собі факт коректного вводу вихідних даних для ініціювання такої банківської операції, як списання коштів з рахунку користувача, не може достовірно підтверджувати ту обставину, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Зазначене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 13 травня 2015 року у справі № 6-71цс15.

Судом встановлено, що 11 грудня 2016 року о 15-47 год. на телефон позивача прийшло SMS повідомлення про те, що її рахунок тимчасово заблокований та їй необхідно терміново зателефонувати на номер НОМЕР_3 безкоштовно або зайти на сайт ПАТ КБ «Приватбанк». Позивач зателефонувала на зазначений номер. Чоловік представився працівником служби безпеки ПАТ КБ «Приватбанк» та повідомив позивачку, що в неї заблоковані картки, оскільки в Луганській та Донецькій областях почастішали випадки шахрайства. З його слів для розблокування карток необхідно було набрати наступну комбінацію НОМЕР_11 та кнопку виклику. Після даної операції повинен був прийти код з двома цифрами, які не потрібно було нікому повідомляти. Крім того, необхідно було вставити картку до банкомату та ввести PIN-код.

Позивачка самостійно набрала комбінацію НОМЕР_11 та кнопку виклику, тим самим підключила на власному телефоні переадресацію на телефон не встановленої особи.

Переадресація номеру телефону - це функція, яка надає можливість перемикати всі вхідні виклики з одного номеру телефону на будь-який інший телефонний номер в Україні. Виклики, які надходять на мобільний телефон, можуть бути переадресовані на телефон міської мережі, на інший мобільний телефон в Україні. Наприклад, комбінація НОМЕР_12 в мережі Vodafone, яку самостійно ввела позивач ОСОБА_1 , ініціює режим безумовної переадресації, коли всі вхідні виклики автоматично переводяться на обраний телефонний номер. При цьому первинний телефон не дзвонить. Вказані обставини підтверджені позичкою в судовому засіданні як під час розгляду справи в суді першої інстанції, так і апеляційної інстанції, коли позивач повідомила, що їй після увімкнення послуги переадресації перестали надходити будь-які вхідні виклики від банку або від доньки.

Судом першої інстанції встановлено, що дзвінки, які мали надходити позивачці на її номер телефону, почали надходити на інший визначений у комбінації номер телефону НОМЕР_10 , що в свою чергу дозволило третім особам отримати доступ (пройти аутентифікацію) в системі електронних платежів АТ КБ «Приватбанк», в тому числі під час здійснення платежів.

Здійснення транзакцій супроводжувалося надсиланням смс-повідомлень з кодом підтвердження перерахунку коштів із картки на фінансовий номер позивачки з метою підтвердження авторизації.

Враховуючи, що списання коштів відбулося з рахунку позивачки за електронною ідентифікацією електронного платіжного засобу і позивачка, яка підключила на власному телефоні переадресацію на телефон невстановленої особи і тим самим надала можливість володіти інформацією про надіслані паролі, а відповідальність за зберігання картки та коду доступу до рахунку лежить на володільцю картки, тому суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Схожий за змістом висновок міститься у постанові Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі № 712/2725/16-ц, постанові від 05 червня 2019 року у справі № 712/4463/16-ц.

З огляду на те, що в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17-ц зроблено правовий висновок про неможливість вважати Умови та правила надання банківських послуг складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, у разі відсутності обґрунтованих підтверджень прийняття їх клієнтом, а суд першої інстанції врахував ці Умови та правила надання банківських послуг, проте це не спростовує правильних висновків суду першої інстанції про необґрунтованість позовних вимог.

Посилання позивача на те, що відповідачем надано інформацію, що ліміт користування збільшено з клієнтського номеру, проте виписка з телефонними дзвінками за фінансовим номером позивача свідчить про те, що позивач в цей час не телефонував до банку з метою встановлення та збільшення кредитного ліміту, проте на ім`я ОСОБА_1 було відкрито кредитну лінію, що свідчить про недостатню ідентифікацію клієнтів з боку відповідача, та останній не надіслав повідомлення про встановлення та збільшення кредитного ліміту, тому ОСОБА_1 не була обізнана, що шахраї проводять операції з кредитним лімітом, який відкрито на її ім`я, є безпідставним, виходячи з наступного.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що набравши комбінацію клавіш мобільного телефону НОМЕР_11 та кнопку виклику, позивач здійснив переадресацію свого фінансового номеру телефону тим самим сприявши отриманню третіми особами інформації, яка дала цим особам змогу ініціювати збільшення ліміту та здійснити платіжні операції. Збільшення кредитного ліміту здійснювалося за допомогою системи «Приват24».

Своїми діями ОСОБА_1 сприяла незаконному використанню інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

З цих підстав не заслуговують на увагу і посилання позивача не те, що під час здійснення спірної транзакції банком порушено визначений Умовами та правилами порядок надання послуг клієнтам, а саме одноразовий пароль для входу в систему та пароль необхідний для підтвердження проведення платежу позивачу не направлялись, що призвело до порушення вимог закону щодо обов`язкового повідомлення клієнта про платіжну операцію та проведення відповідачем перевірки електронного підпису, достовірності та авторства електронного документа на переказ.

Не заслуговують на увагу як на підставу для скасування рішення доводи апеляційної скарги про те, що висновки банку щодо списання коштів з карток містять розбіжності з інформацією, отриманою позивачем на його заяви, оскільки це не вплинуло по суті на правильність висновку суду щодо обставин проведення платіжних операцій з картрахунками позивача.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що банк нараховує відсотки, пеню тощо за користування кредитним лімітом та сума заборгованості збільшується, в матеріалах справи міститься виписка відповідача про наявну заборгованість позивача перед банком є безпідставними, оскільки виписка відповідача про наявну заборгованість позивача перед банком не встановлює для позивача будь-яких обов`язків, крім рекомендації сплатити нараховану заборгованість. І тільки у разі вчинення відповідачем конкретних дій, як то пред`явлення вимог до позивача про сплату вказаної заборгованості або пред`явлення до суду позову про стягнення вказаної заборгованості може йти мова про порушення прав позивача та про правомірність нарахування такої заборгованості, і уже в межах позову про стягнення заборгованості і виникає необхідність аналізу правомірності її нарахування та правильності зроблених розрахунків заборгованості.

Інші доводи апеляційної скарги позивача щодо неправильного застосування судами норм матеріального права ґрунтуються на неправильному трактуванні норм, на які посилається останній. Вказані доводи спростовуються змістом правильно застосованих судом першої інстанції норм матеріального права з урахуванням встановлених у справі фактичних обставин.

Наведені у апеляційній скарзі доводи позивача зводяться до незгоди з висновками суду стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки суду першої інстанції, який їх обґрунтовано спростував.

В апеляційній скарзі не наведено ніяких нових обставин та не надано нових доказів, що давали б апеляційному суду підстави для проведення переоцінки обставин та доказів, зроблених судом першої інстанції у своєму рішенні.

Щодо суті апеляційної скарги

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, 384 ЦПК України, Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 17 вересня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 09 серпня 2019 року.

Головуючий В.А. Коновалова

Судді Ю.В.Єрмаков

В.М.Луганська