Житомирський апеляційний суд
Справа №288/1489/17 Головуючий у 1-й інст. Зайченко Є. О.
Категорія 59 Доповідач Миніч Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2019 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Миніч Т.І.,

суддів: Павицької Т.М.,

Трояновської Г.С.

секретаря

судового засідання Кучерявого О.В.,

без участі сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_3

на ухвалу Попільнянського районного суду Житомирської області від 28 листопада 2018 року, постановлену під головуванням судді Зайченко Є.О. у смт Попільня

у цивільній справі №288/1489/17 за позовом ОСОБА_3 до державної установи «Житомирський обласний лабораторний центр Міністерства охорони здоров'я», Попільнянське відділення ДУ «ЖОЛЦ МОЗУ», ОСОБА_4 про визнання права вважати рішення таким, яким не було закінчено розгляд справи за фактичною позовною вимогою поновити на роботі лікарем - епідеміологом,

в с т а н о в и в :

У грудні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду із названим позовом та просив визнати право вважати рішення Попільнянськолго райсуду від 16.09.1998 року таким, що не було закінчено розгляд справи за позовною вимогою поновити на посаді лікаря-епідеміолога.

В обґрунтування позову зазначав, що 26.08. 1997 року звернувся до суду із позовом до Попільнянської районної санітарно-епідеміологічної станції про поновлення на посаді лікаря-епідеміолога з 29.07.1997 року та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Рішенням Попільнянського райсуду від 16.09.1998 року, яке залишено без змін ухвалою Житомирського обласного суду від 28.10.1998 року, у задоволенні позову відмовлено за безпідставністю вимог та зобов'язано відповідача внести зміни в наказ №13 від 30.07.1997 року і правильним слід вважати ОСОБА_3 звільненим з роботи - з посади завідуючого епідеміологічним відділенням Попільнянської районної санітарно-епідеміологічної станції із внесенням змін в трудову книжку останнього. Зазначає, що поряд із цим у рішення Попільнянського районного суду Житомирської області від 24.01.2017 року та у рішенні Апеляційного суду Житомирської області від 19.10.2017 року, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 до Державної установи «Житомирський обласний лабораторний центр Міністерства охорони здоров'я України» відмовлено, заявлену ним позовну вимогу ідентифіковано як "про поновлення на посаді лікаря-епідеміолога з 29.07.1997 року". Таким чином, на його думку, судом у рішенні Попільнянського райсуду від 16.09.1998 року фактично змінено заявлену ним позовну вимогу, а відтак заявлений ним позов не вирішено по суті і розгляд справи не закінчено. Виходячи із наведеного просив задовольнити його позов у повному обсязі.

Ухвалою Попільнянського районного суду Житомирської області від 28 листопада 2018 року провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до державної установи «Житомирський обласний лабораторний центр Міністерства охорони здоров'я», Попільнянське відділення ДУ «ЖОЛЦ МОЗУ», ОСОБА_4 про визнання права вважати рішення таким, яким не було закінчено розгляд справи за фактичною позовною вимогою поновити на роботі лікарем - епідеміологом - закрито в зв'язку з відсутністю предмета спору.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить зазначену ухвалу скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду. Доводи його апеляційної скарги фактично зводяться до мотивів позовної заяви.

Станом на час розгляду справи у апеляційному суді відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах, визначених ст.367 ЦПК України, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Звертаючись до суду із позовом, ОСОБА_3 вважав, що розгляд його позовної заяви не закінчено, оскільки у вказаних рішеннях зазначено іншу посаду, ніж ту, на яку позивач просив його поновити.

Із матеріалів справи вбачається та встановлено судом першої інстанції, що згідно рішення Попільнянського районного суду Житомирської області від 16 вересня 1998 року, в позові ОСОБА_3 до Попільнянської районної санітарно - епідеміологічної станції про поновлення на роботі, виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу, визнання відізваними заяв про звільнення за власним бажанням - відмовлено за безпідставністю вимог. Зобов'язано райсанепідстанцію внести зміни в наказ №13 від 30 липня 1997 року і правильним вважати ОСОБА_3 звільненим з роботи - з посади завідуючого епідеміологічним відділом Попільнянської районної санітарно - епідеміологічної станції із внесенням змін в трудову книжку ОСОБА_3 (а.с.10-13).

В подальшому, ухвалою Житомирського обласного суду від 28 жовтня 1998 року, касаційну скаргу ОСОБА_3 залишено без задоволення, а рішення Попільнянського районного суду від 16 вересня 1998 року - без змін (а.с. 14).

Відповідно до ухвали Верховного суду України від 05 жовтня 2001 року, касаційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Попільнянського районного суду від 16 вересня 1998 року, залишеним без зміни ухвалою судової колегії в цивільних справах Житомирського обласного суд від 28 жовтня 1998 року - залишено без задоволення.

Відповідно до ухвали Верховного Суду України від 28 лютого 2002 року, заяву ОСОБА_3 в справі за позовом ОСОБА_3 до Попільнянської санепідеміологічної станції про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та перегляд ухвали Верховного суду України від 05 жовтня 2001 року в зв'язку з винятковими обставинами - залишено без задоволення.

Перераховані вище судові рішення у цивільній справі вказують на те, що ними було закінчено розгляд справи в порядку, передбаченому цивільним процесуальним законодавством.

Закриваючи провадження у даній справі суд виходив з того, що розгляд справи за позовом ОСОБА_3 закінчено, а відтак відсутній предмет спору.

Колегія суддів апеляційного суду не погоджується із такими висновками суду першої інстанції, виходячи із наступного.

Пунктом 2 частини 1 ст.255 ЦПК України передбачено закриття провадження у справі в зв'язку з відсутністю предмета спору.

Предмет спору - це частина позову, яка становить матеріально-правову вимогу позивача до відповідача, щодо якої суд повинен ухвалити рішення.

Проте, поняття "юридичного спору" має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття "спір про право" (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу зазначеної Конвенції поняття "спір про право" має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних прав з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суд закриває провадження у справі за відсутності предмета спору у випадку припинення існування предмета спору, якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань, а також у випадку, коли спір врегульовано самими сторонами після звернення з позовом, за умови подання доказів такого врегулювання.

Відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і унеможливлює здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Отже, закриття провадження можливе лише тоді, коли між сторонами відсутній предмет спору та не існує неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання.

Закриваючи провадження у цій справі, судом одночасно було проведено оцінку наявним в матеріалах справи доказам, та помилково зроблено висновок про відсутність предмета спору, оскільки заявлені позивачем матеріально-правові вимоги відповідачами не визнаються, а відсутність порушеного права позивача може бути підставою для відмови у задоволенні позову, а не закриття провадження на підставі п.2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

З наведеного апеляційний суд приходить до висновку про скасування ухвали суду першої інстанції, оскільки відсутні підстави для закриття провадження в справі.

Керуючись ст.268,367,368,374,379,381-384 ЦПК України суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Попільнянського районного суду Житомирської області від 28 листопада 2018 року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: Судді:

Повний текст постанови складено 30 січня 2019 року.