КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/824/52/2019 Доповідач у суді ІІ інстанції Ігнатченко Н.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Ігнатченко Н.В., Олійника В.І., Кулішенка Ю.М., розглянувши в приміщенні Київського апеляційного суду у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Моторного (транспортного) страхового бюро України на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 23 жовтня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_5 до Моторного (транспортного) страхового бюро України, третя особа - ОСОБА_6, про стягнення страхового відшкодування,

в с т а н о в и в:

У вересні 2018 року ОСОБА_5 звернувся до суду з указаним вище позовом, в якому просив стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі - МТСБУ) на його користь суму страхового відшкодування у розмірі 80 542,05 грн. та судові витрати, мотивуючи свої вимоги тим, що 25 жовтня 2017 року о 17 год. 00 хв. мала місце дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) по вул. Соборній у м. Подільську Одеської області за участю автомобіля «ВАЗ-2105», державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_6, та автомобіля «Фольцваген Гольф Варіант», державний номерний знак НОМЕР_1, під керуванням позивача, в результаті якої автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Котовського міськрайонного суду Одеської області від 14 грудня 2017 року ОСОБА_6 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, та піддано стягненню у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн. 16 листопада 2017 року був складений звіт № 11-008 про оцінку вартості матеріальної шкоди, спричиненої внаслідок пошкодження автомобіля «Фольцваген Гольф Варіант», державний номерний знак НОМЕР_1, за результатами якого вартість матеріальної шкоди, яка виникла внаслідок пошкодження вказаного автомобіля в ДТП 25 жовтня 2017 року, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, становить 80 542,05 грн. 6 лютого 2018 року позивач звернувся із письмовою заявою до МТСБУ з вимогою здійснити відшкодування завданої шкоди у розмірі, встановленому звітом № 11-008 від 16 листопада 2017 року. Лише у травні 2018 року позивачем було отримано відповідь про відмову у проведенні обстеження належного йому автомобіля Фольцваген Гольф Варіант», у зв'язку з чим позивачу відмовлено у виплаті страхового відшкодування. Причиною такої відмови відповідачем зазначено, що його представник в особі експерта звернувся за мобільним телефоном до позивача з метою організувати огляд автомобіля та позивач начебто відмовив у проведенні такого огляду, а також зазначено про те, що автомобіль вже відремонтовано. Однак позивач заперечує факт звернення до нього з приводу огляду пошкодженого автомобіля, письмових повідомлень щодо організації огляду автомобіля ним не отримано, тому він вважає відмову у виплаті йому страхового відшкодування необґрунтованою, що є підставою звернення з даним позовом.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 23 жовтня 2018 року позов задоволено. Стягнуто з МТСБУ на користь ОСОБА_5 суму страхового відшкодування у розмірі 80 542,05 грн., сплачений судовий збір у розмірі 805,42 грн., а всього на загальну суму 81 347,47 грн.

Не погоджуючись з указаним судовим рішенням, відповідач, через представника - адвоката ОСОБА_8, подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати, з мотивів неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального і порушення норм процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що повідомлення про ДТП встановленого законом зразка до МТСБУ не надходило, що є порушенням Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та призвело до неможливості встановити розмір відшкодування. 6 лютого 2018 року на адресу МТСБУ надійшла заява про виплату страхового відшкодування та незважаючи на відсутність повідомлення про ДТП 16 лютого 2018 року МТСБУ надало доручення аварійному комісару для визначення розміру шкоди. Останній зв'язався в телефонному режимі із особою, чий номер був зазначений у заяві про виплату страхового відшкодування, та дізнався про те, що автомобіль позивача відновлено, що стало підставою відмови у виплаті позивачу страхового відшкодування.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін, посилаючись на його законність і обґрунтованість.

Посилається на те, що відповідачем визначено лише єдину підставу щодо необґрунтованості рішення суду, а саме відсутність повідомлення про ДТП, проте такі доводи спростовуються матеріалами справи та твердженнями самого відповідача. Щодо посилань останнього про те, що судом не надано оцінку зверненню в МТСБУ про здійснення страхової виплати, то вони не були предметом заявлених позовних вимог та зазначене питання не було ініційовано будь-яким учасником справи під час розгляду справи в суді першої інстанції.

Згідно із частиною 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Частиною 13 статті 7 ЦПК України передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

У зв'язку з наведеним, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити з таких підстав.

За правилом частини 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до вимог статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що 25 жовтня 2017 року о 17 год. 00 хв. ОСОБА_6, керуючи автомобілем «ВАЗ-2105, державний номерний знак НОМЕР_2 по вул. Соборній у м. Подільську Одеської області, не надав перевагу в русі автомобілю «Фольцваген Гольф Варіант», державний номерний знак НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_5, внаслідок чого відбулось зіткнення транспортних засобів з отриманням механічних пошкоджень.

На момент ДТП ОСОБА_6 поліса (сертифіката) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не мав.

Постановою Котовського міськрайонного суду Одеської області від 14 грудня 2017 року ОСОБА_6 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, та піддано стягненню у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн.

Згідно із звітом № 11-008 спеціаліста - автотоварознавця про оцінку вартості матеріального збитку, складеного 16 листопада 2017 року оцінювачем ФОП ОСОБА_9, вартість матеріальних збитків, спричинених внаслідок пошкодження у ДТП 25 жовтня 2017 року автомобіля «ФольцвагенГольф Варіант», державний номерний знак НОМЕР_1,визначена з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу, складає 80 542,05 грн. (в тому числі ПДВ на запчастини з урахуванням вартості їх зносу - 10 262,99 грн.

26 січня 2018 року ОСОБА_5 звернувся до МТСБУ із заявою про здійснення йому відшкодування оціненої шкоди, заподіяної в результаті ДТП, що сталась 25 жовтня 2017 року.

Листом № 3.1-05/13718 від 2 травня 2018 року МТСБУ відмовило ОСОБА_5 у виплаті суми страхового відшкодування на підставі підпункту 37.1.3 пункту 37.1 статті 37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», тобто у зв'язку із невиконанням потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов'язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди. При цьому у листі зазначено, що 16 лютого 2018 року відповідач призначив аварійного комісара ОСОБА_10, який зв'язався із представником ОСОБА_5 по телефону, зазначеному у зверненні, однак цей представник повідомив, що транспортний засіб ОСОБА_5 «Фольцваген Гольф Варіант» відремонтовано та до огляду надаватись не буде.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що обов'язок із виплати страхового відшкодування позивачу в розмірі, передбаченому статтею 9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», покладається на МТСБУ, оскільки власник транспортного засобу, яким було спричинено шкоду, не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з огляду на наступне.

На спірні правовідносини поширюється дія Закону України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV), який регулює відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Згідно із пунктом 1.3 статті 1 та статті 3 Закону № 1961-IV, потерпілі - це юридичні та фізичні особи, життю, здоров'ю та/або майну яких заподіяна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використанням транспортного засобу. Обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється як з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, так і захисту майнових інтересів страхувальників.

Статтею 21 Закону № 1961-IV визначено, щона території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України.

Регламентні виплати з централізованих страхових резервних фондів МТСБУ здійснюються у порядку статті 41 Закону № 1961-IV, за змістом підпункту «а» пункту 41.1 якої МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Відповідно до частини 1 пункту 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Як убачається з матеріалів справи, предмет спору є вимога позивача про стягнення з відповідача на його користь суми страхового відшкодування у розмірі 80 542,05 грн., що становить вартість матеріальної шкоди, спричиненої позивачу внаслідок пошкодження в ДТП 25 жовтня 2017 року автомобіля «Фольцваген Гольф Варіант», державний номер НОМЕР_1, визначена з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, однак не сплачена відповідачем відповідно до пункту 41.1 статті 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Так, розпорядженням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 29 грудня 2015 року № 3470, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України за № 145/28275, що набрало чинності 19 лютого 2016 року, відповідно до пункту 9.5 статті 9 Закону № 1961-IV установлено розміри страхових сум за договорами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеними після набрання чинності цим розпорядженням: за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у розмірі 100 000 гривень на одного потерпілого; за шкоду, заподіяну життю та здоров'ю потерпілих, у розмірі 200 000 гривень на одного потерпілого.

За змістом Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (статті 9, 22 - 31, 35, 36), настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов'язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

За статтями 76, 81 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як передбачено частиною 4 статті 81 ЦПК України, рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд першої інстанції, посилаючись на вищезазначені положення закону, встановивши характер спірних правовідносин, обгрунтовано вважав, що відповідальність по відшкодуванню шкоди повинна бути покладена на МТСБУ, адже шкода заподіяна позивачу транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

У зв'язку з наведеним та оцінивши наявні у справі докази, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про законодавчу обґрунтованість вимог позивача щодо стягнення на його користь, як особи потерпілої за наслідками вчинення ДТП, суми страхового відшкодування у розмірі 80 542,05 грн., що становить вартість матеріальної шкоди, спричиненої позивачу внаслідок пошкодження його автомобіля в ДТП, оскільки відповідачем не надано суду доказів на підтвердження порушення позивачем своїх обов'язків, які б призвели до неможливості МТСБУ встановити факт ДТП, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди.

При цьому суд визнав необґрунтованою письмову відмову МТСБУ, викладену ним у листі № 3.1-05/13718 від 2 травня 2018 року, оскільки така відмова ґрунтується на телефонній розмові, доказів ідентифікації якої не долучено відповідачем ані до цього листа, ані до матеріалів справи.

Колегія суддів враховує, що у даному випадку факт настання страхового випадку ніким не оспорювався, він встановлений постановою суду, якою винну особу ОСОБА_6.) притягнуто до адміністративної відповідальності, а відповідач у свою чергу його визнав, добровільно вживаючи заходів щодо проведення регламентної виплати та видаючи доручення аварійному комісару для визначення розміру шкоди, а тому сам по собі факт неповідомлення позивачем МТСБУпро настання страхового випадку не може бути покладений в основу ухвалення рішення, яке у своїй основі повинно базуватись на загальних положеннях про відшкодування збитків у позадоговірних зобов'язаннях. Аналогічна правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду України від 16 вересня 2015 року у справі № 6-284цс15 та від 30 березня 2016 року у справі № 6-186цс16.

За таких обставин суд першої інстанції правильно встановив правову природу заявленого позову, в достатньому обсязі визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку в силу вимог статтей 12, 13, 89 ЦПК України, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам статтей 263 - 265 ЦПК України, підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до пункту 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Керуючись статтями 367, 369, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України залишити без задоволення, а рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 23 жовтня 2018 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Судді: Н.В. Ігнатченко

В.І. Олійник

Ю.М. Кулішенко