Доманівський районний суд Миколаївської області
Справа № 475/1485/18
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

31.01.2019смт. Доманівка

Доманівський районний суд Миколаївської області

у складі: головуючої - судді Кривенко О.В.,

при секретарі судового засідання Маташнюк О.В.

за участю позивача ОСОБА_1, його представника ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про усунення від права на спадкування, визнання права спадкування на майно, скасування та визнання недійсним оголошення у районній газеті "Трибуна Хлібороба" за № 2 від 16.03.2017 року, встановлення факту, що ОСОБА_4 не перебувала на утриманні у ОСОБА_5 не менш як п'ять років,

ВСТАНОВИВ:

11.12.2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про усунення від права спадкування, визнання за ним права спадкування, скасування та визнання недійсним оголошення у районній газеті "Трибуна Хлібороба" за № 2 від 16.03.2017 року, встановлення факту, що ОСОБА_4 не перебувала на утриманні у ОСОБА_5 та не мала відношення до спадкового майна.

Свої вимоги мотивував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року померла його баба ОСОБА_5, після смерті якої залишилося спадкове майно, яке складається із земельної ділянки площею 6.50 га, розташованої в межах території Акмечетської сільської ради Доманівського району Миколаївської області та яка за життя 20 серпня 2004 року склала на його ім'я заповіт, яким заповіла йому вказану земельну ділянку. Рішенням Доманівського районного суду від 19.06.2017 року визнано право власності на земельну ділянку, яка залишилася після смерті баби ОСОБА_5 за ОСОБА_4. Проте на переконання позивача, відповідач має бути усунена від права спадкування після баби ОСОБА_5, оскільки в останні роки життя вона хворіла та потребувала постійного лікування та стороннього догляду, однак онука ОСОБА_4 жодним способом не допомагала бабі, не відвідувала її та не цікавилась її станом. Він має право на спадкування на майно, що залишилося після смерті баби, оскільки ОСОБА_6 відмовився від належної йому за законом частки у спадщині на його користь, про що свідчить заява- відмова та прийняв спадщину. Вказує що відповідач не була утриманцем баби ОСОБА_5 та не проживала із спадкодавцем ОСОБА_5 однією сім'єю. Окрім того просить скасувати та визнати недійсним оголошення у районній газеті "Трибуна Хлібороба" за № 2 від 16.03.2017 року, згідно якого Державний акт на земельну ділянку 6.50 га, серії НОМЕР_2 від 30.06.2004 року втрачений, натомість він не був втрачений, про що відповідач знала та умисно подала оголошення.

Посилаючись на вищевикладене, позивач просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні підтримали заявлені вимоги та просили їх задовольнити, пояснили, що відповідачка не допомагала бабі ОСОБА_5, не відвідувала її, тому має бути усунена від спадкування, позивач є спадкоємцем, який своєчасно прийняв спадщину, має право на спадкове майно після смерті баби, рішення суду про визнання

права власності за ОСОБА_4 виносилося в його відсутність, без заслуховування його думки та є безпідставним, оскільки його фактично усунули від можливості реалізувати свої спадкові права.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала, пояснила, що ОСОБА_4 є онукою померлої ОСОБА_5, відповідач у шестимісячний строк заяву про прийняття спадщини не подав до нотаріальної контори, рішенням Доманівського районного суду Миколаївської області від 20.02.2017 року ОСОБА_1 відмовлено у визначенні додаткового строку для прийняття спадщини. На час відкриття спадщини ОСОБА_4 була неповнолітньою, а тому в силу ч.4 ст. 1268 ЦК України, вважається такою, що прийняла спадщину, оскільки з заявою про відмову від прийняття не зверталася. Згідно рішення Доманівського районного суду від 19.06.2017 року за ОСОБА_4 визнано право власності, як спадкоємиці п'ятої черги в порядку спадкування за законом місця смерті баби ОСОБА_5 Вважає, що підстав для усунення відповідачки від спадкування не має, оскільки відсутні докази, що ОСОБА_5 тяжко хворіла, знаходилася в безпорадному стані та потребувала сторонньої допомоги, а ОСОБА_4 свідомо та умисно ухилялась від надання будь-якої допомоги спадкодавцю. Усунення ОСОБА_4 від спадкування не породить для позивача спадкових прав та обов'язків, оскільки він є таким, що не прийняв спадщину. Факт, що ОСОБА_4 не була утриманцем у спадкодавця не менш як п'ять років та на підставі ст. 1266 ЦК України не має відношення до спадкового майна померлої не породжує наслідків для позивача, оскільки ОСОБА_4 прийняла спадщину в силу ч.4 ст. 1268 ЦК України. Окрім того позивач міг звернутися до газети "Трибуна Хлібороба" з оголошенням, в якому спростувати оголошення, щодо втрати оригіналу Державного акту на землю, а при зверненні до позивача з проханням надати оригінал державного акту на землю, він повідомив, що Державний акт взагалі відсутній.

Заслухавши позивача, його представника, представника відповідача, допитавши свідків ОСОБА_7 ОСОБА_8, ОСОБА_9, дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено наступні факти та правовідносини.

Згідно Свідоцтва про смерть ІНФОРМАЦІЯ_3 року в АДРЕСА_1 померла ОСОБА_5

Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина у виді земельної ділянки площею 6.50 га, яка розташована в межах території Акмечетської сільської ради Доманівського району Миколаївської області.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Діти ОСОБА_5 - ОСОБА_10 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року та ОСОБА_11 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 року, що підтверджується копіями свідоцтв про їх смерть.

ОСОБА_5 за життя 20.08.2004 року заповіла онукові ОСОБА_1 земельну ділянку площею 6.50 га, розташовану в межах території Акмечетської сільської ради Доманівського району Миколаївської області.

Рішенням Доманівського районного суду від 20.02.2017 року ОСОБА_1 відмовлено у визначенні додаткового строку для прийняття спадщини - після смерті баби ОСОБА_5 (рішення не оскаржувалося в апеляційному порядку та набрало чинності)

Рішенням Доманівського районного суду від 19.06.2017 року визнано право власності на земельну ділянку, яка залишилася після смерті баби ОСОБА_5 за ОСОБА_4, як спадкоємицею п'ятої черги, яка прийняла спадщину в порядку ч.1 ст. 1265 ЦК України, будучи неповнолітньою. Вказане рішення набрало чинності.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що баба ОСОБА_5 в останні роки свого життя тяжко хворіла, знаходилася в безпорадному стані та потребувала сторонньої допомоги. Відповідачка ухилялась від надання будь-якої допомоги спадкодавцю, не допомагала з похованням.

Відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо судом буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Виходячи зі змісту зазначеної норми закону, лише при одночасному настанні таких обставин, як ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і перебування спадкодавця в

безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво, а також доведеності зазначених фактів у їх сукупності, спадкоємець може бути усунений від права на спадщину.

Під безпорадним станом слід розуміти безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично та матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у зв'язку з чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій.

Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини.

Відповідно до ст. 1224 ЦК України, право вимоги щодо усунення від спадкування належить особі, яка сама є спадкоємцем відповідної черги, або коли її право на спадкування виникає після усунення негідного спадкоємця від спадкування.

Такий висновок ґрунтується на тому, що у разі усунення негідного спадкоємця спадщина має перейти до іншого за чергою спадкоємця.

Відповідно до ч. 3 ст. 1224 ЦК України не мають права на спадкування за законом батьки (усиновлювачі) та повнолітні діти (усиновлені), а також інші особи, які ухилялися від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом.

Згідно абзацу 3 п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N 7 «Про судову практику у справах про спадкування» безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, що мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно із ч.2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Свідки ОСОБА_7 ОСОБА_8, ОСОБА_9 судовому засіданні пояснили, що ОСОБА_4 практично не відвідувала бабу, не цікавилась її життям та не була присутня на похороні, піклувалися за бабою лише позивач та ОСОБА_7, баба ОСОБА_5 пересувалася та могла себе обійти, але в силу віку хворіла.

Піклування родичів про спадкодавця свідчить про міцність родинних відносин, характер та ступень спілкування, моральні зобов'язання, які є етичними нормами, а не про наявність підстав для зміни черговості спадкування після його смерті.

Суду позивачем не надано доказів, відповідно судом не встановлено факт того, що спадкодавець, у зв'язку з віком та хворобою висловлював прохання або бажання про надання допомоги з боку онуки ОСОБА_4, а вона свідомо від її надання ухилялась.

Тобто, факту навмисного ухилення спадкоємця від надання допомоги безпорадному спадкодавцю з боку відповідача не доведено.

Окрім того, на час смерті баби ОСОБА_5. відповідач ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 була неповнолітньою.

Таким чином, дослідивши всі надані докази в сукупності суд дійшов до висновку, що позовні вимоги щодо усунення відповідача від права на спадкування після смерті баби не можуть бути задоволені, оскільки позивач не надав жодних належних, допустимих та достатніх доказів того, що відповідач ухилялась від участі у догляді за хворою бабою.

Також Пункт 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7від 30 травня 2008року «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснює, що вимога про усунення спадкоємця від права на спадкування може бути пред'явлена особою, для якої таке усунення породжує повязані зі спадкуванням права та обовязки. Оскільки рішенням Доманівського районного суду від від 20.02.2017 року ОСОБА_1 відмовлено у визначенні додаткового строку для прийняття

спадщини - після смерті баби ОСОБА_5 він вважається таким, що не прийняв спадщину. Отже усунення ОСОБА_4 не породить для нього пов'язані із спадкуванням права та обов'язки.

Оскільки рішенням Доманівського районного суду від 19.06.2017 року визнано право власності на земельну ділянку, яка залишилася після смерті баби ОСОБА_5 за ОСОБА_4, як спадкоємицею п'ятої черги, яка прийняла спадщину в порядку ч.1 ст. 1265 ЦК України, будучи неповнолітньою та рішення набрало чинності, тому у задоволенні позовних вимог про визнання права спадкування на майно за ОСОБА_1, слід відмовити. Не знайшло свого підтвердження, що ОСОБА_6 звертався із заявою-відмовою від спадщини на користь ОСОБА_1 саме до нотаріальної контори, на заяві міститься відмітка про реєстрацію вказаної заяви в Прибузькій сільській раді 17.03.2006 року. Згідно ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Окрім того, слід відмовити у вимозі щодо визнання недійсним оголошення у районній газеті "Трибуна Хлібороба" за № 2 від 16.03.2017 року, оскільки вказана вимога є похідною від основної, також не знайшло свого підтвердження те, що відповідач достеменно знала, що є в наявності оригінал Державного акту на землю та обманним шляхом подала оголошення про його втрату. З пояснень представника відповідача вбачається, що коли ОСОБА_4 звернулася до позивача, їй було повідомлено, про відсутність державного акту. В судове засідання не було надано оригіналу Державного акту.

Не підлягає задоволенню вимога щодо встановлення факту, що відповідач ОСОБА_4 ніколи не була утриманцем у спадкодавця не менш, як п'ять років, та на підставі ст. 1266 ЦК України не має відношення до спадкового майна баби ОСОБА_5 Так, згідно рішення Доманівського районного суду Миколаївської області від 19.06.2017 року визнано право власності на земельну ділянку, яка залишилася після смерті баби ОСОБА_5 за ОСОБА_4, як спадкоємицею п'ятої черги, прийняла спадщину в порядку ч.1 ст. 1265 ЦК України, натомість позивач зазначає вимогу ч.2 ст. 1265 ЦК України, згідно якої, у п'яту чергу право на спадкування за законом одержують утриманці спадкодавця, які не були членами сім'ї, та хто саме відноситься до категорії утриманців. Суд не знаходить підстав для встановлення факту, про який прохає ОСОБА_1, оскільки маються сумніви в тому, що даний факт породжує юридичні наслідки, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав заявника.

Керуючись ст.ст. 4, 19, 141,263-265,268, 280-284 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2, проживає АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) до ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає АДРЕСА_1) про усунення від права на спадкування, визнання права спадкування на майно, скасування та визнання недійсним оголошення у районній газеті "Трибуна Хлібороба" за № 2 від 16.03.2017 року, встановлення факту, що ОСОБА_4 не перебувала на утриманні у ОСОБА_5 не менш як п'ять років та не має відношення до спадкового майна - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя : О. В. Кривенко