єдиний унікальний номер справи 423/3194/18
номер провадження 2/423/711/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2019 року м. Попасна

Попаснянський районний суд Луганської області у складі

головуючого судді Лизенко І.В.,

за участі секретаря судового засідання Соловйової О.І.,

позивачки ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в судовій залі в порядку загального позовного провадження цивільну справу №423/3194/18 за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

14.09.2018 позивачка звернулась до суду з вищевказаним позовом, у якому просила стягнути з відповідача на її користь грошові кошти у сумі 8 964,21 грн., які належать їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого приватним нотаріусом ОСОБА_2 15.03.2018, зареєстрованого в реєстрі за №216; стягнути з відповідача на її користь компенсацію втрати частини доходів в сумі 17 958,63 грн.

На обґрунтування позову послалась на те, що 21.08.2017 померла її мати ОСОБА_3 у м.Первомайську Луганської області, що знаходиться на тимчасово окупованій території України. До липня 2014 року ОСОБА_3 отримувала пенсію за віком. З липня 2014 року припинено виплату пенсії, так як вона не могла виїхати з м.Первомайська Луганської області за станом здоровя. Після смерті матері позивачка як спадкоємиця за законом першої черги отримала свідоцтво про право на спадщину за законом від 15.03.2018 на спадкове майно, а саме недоотриману пенсію, яка належала ОСОБА_3, у сумі 51 595,25 грн. З метою отримання вказаних виплат позивачка 15.03.2018 звернулась до відповідача із відповідною заявою. Відповідачем виплачено їй 46 631,04 грн., в у виплаті іншої частини коштів відмовлено на підставі ст. 46 ч.1 ОСОБА_4 України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», відповідно до якої нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до звернення за отриманням пенсії. Вважає безпідставним невиплату відповідачем належних їй коштів у сумі 8 964,21 грн., так як вина матері у неотриманні пенсії своєчасно відсутня. Відповідачем не враховано, що чинним законодавством не передбачено можливості отримувати пенсію громадянами України, які проживають на тимчасово окупованих територіях. Єдиною можливістю є отримувати пенсію як внутрішньо переміщена особа, однак ОСОБА_3 не мала можливості скористатися цим через хворобу та за станом здоровя потребувала стороннього догляду, тобто з поважних причин. Згідно ч.2 ст. 46 вказаного вище ОСОБА_4 нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

З доданого до позову розрахунку вбачається, що позивачка розрахувала компенсацію за несвоєчасно виплачену пенсію з березня 2015 року по серпень 2017 року (місяць, у якому померла ОСОБА_3З.), виходячи з розміру пенсії на місяць у сумі 1413,87 грн. та щомісячного коефіцієнту приросту ІСЦ, на загальну суму 17 958,63 грн.

20.09.2018 ухвалою судді відкрито загальне позовне провадження у справі щодо спадкового спору та призначено підготовче судове засідання на 10.10.2018, яке відкладено через відсутність підтвердження отримання відповідачем судової повістки, ухвали про відкриття провадження від 20.09.2018 з додатками на 07.11.2018.

07.11.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 05.12.2018, витребувано за клопотанням позивачки у приватного нотаріуса ОСОБА_2 копію повідомлення УПФ України в Попаснянському районі за №760/02 від 16.01.2018, на підставі якого видано свідоцтво про право на спадщину за законом від 15.03.2018.

05.12.2018 відкладено судовий розгляд у звязку з ненадходженням витребуваного документу на 22.01.2019 (згідно наказу голови суду суддя Лизенко І.В. перебувала у відрядженні та у відпустці з 18.12.2018 по 08.01.2019).

У судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги, у вступному слові навела фактичні обставини та обґрунтування позовних вимог, які викладені у позові.

Представник відповідача до суду не зявився, у письмовій заяві просив розглянути справу без його участі (а.с.35). Будь-яких заяв по суті не надав.

Суд, вислухавши позивачку, дослідивши письмові докази, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено такі факти на відповідні ним правовідносини.

21 серпня 2017 року у місті Первомайську Луганської області померла ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.15).

Згідно розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 №1085-р місто Первомайськ Луганської області віднесено до населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

З копії висновку ВКК №406 від 14.06.2017 вбачається, що ОСОБА_3 за життя страждала на АСГМ ІІІ, енцефалопатію IV, порушення функції тазових органів, атоксичний синдром, ІХС, дифузний кардіосклероз СН І ФК ІІ, остеохондроз хребта з больовим синдромом, ДОА НФС ІІІ, пролежні лівої стопи; потребувала постійного стороннього догляду (а.с.17).

Згідно копії свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 15.03.2018 приватним нотаріусом Попаснянського районного нотаріального округу Луганської області ОСОБА_2, спадкоємцем майна ОСОБА_3, померлої 21 серпня 2017 року, є її дочка ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1; спадщина, на яку видане свідоцтво складається з недоотриманої пенсії у розмірі 51 595,25 грн., що знаходиться на зберіганні в Управлінні Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області, яка належала померлій на підставі повідомлення УПФ України в Попаснянському районі Луганської області за №760/02 від 16.01.2018 (а.с.16).

З наданої позивачкою копії відповіді УПФ України в Попаснянському районі Луганської області від 11.04.2018 на її звернення вбачається, що відповідачем згідно розпорядження від 16.01.2018 визначено суму неодержаної за життя ОСОБА_3 пенсії за період з 01.09.2014 по 31.08.2017 у розмірі 51 595,25 грн. На підставі заяви позивачки від 15.03.2018 було нараховано та виплачено неотриману пенсію ОСОБА_3 в сумі 42 631,04 грн. за період з 15.03.2015 по 31.08.2017, тобто в межах трьох років, які передували зверненню позивачки із заявою від 15.03.2018 на підставі ч.1 ст. 46 ОСОБА_4 України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»; заборгованості по недоотриманій пенсії в управлінні немає (а.с.19).

Приватним нотаріусом ОСОБА_2 на виконання ухвали суду надано копію повідомлення Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі від 16.01.2018 №760/02, на підставі якого видано свідоцтво про право на спадщину за законом від 15.03.2018. З копії повідомлення вбачається, що сума неодержаної пенсії, що належала померлій ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка померла 21.08.2017, на підставі о/р 172445 з 01.09.2014 по 31.08.2017 складає 51 595,25 грн. (а.с.50).

Задовольняючи позов частково, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 52 ОСОБА_4 України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв'язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім'ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім'ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього ОСОБА_4, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім'ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім'ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім'ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі незвернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв'язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Зміст ч. 3 ст. 52 ОСОБА_4 також узгоджується зі змістом статті 1227 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у звязку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сімї, а у разі їх відсутності входять до складу спадщини.

Отже, недоотримана сума пенсії ОСОБА_3 у розмірі 51 595,25 грн. увійшла до складу спадщини та на підставі ст. 1268 ч.5 ЦК України належить спадкоємиці ОСОБА_1 з часу відкриття спадщини, тобто з 21 серпня 2017 року.

Предметом даного позову є частина коштів у сумі 8 964,21 грн., що складають спадкове майно, належне позивачці на праві власності.

Позивачка звернулась за отриманням належних їй на праві власності коштів в той же день після отримання свідоцтва про право на спадщину за законом 15 березня 2018 року.

Стаття 52 зазначеного вище ОСОБА_4 не містить обмежень щодо строку звернення спадкоємця за отриманням коштів, які увійшли до складу спадщини.

Згідно ст. 46 ОСОБА_4 України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії. Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Компенсація втрати частини пенсії у зв'язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

У статті 46 ОСОБА_4 не міститься вказівки щодо поширення цієї норми на випадки звернення спадкоємців за неотриманою пенсією померлої особи, яка увійшла до складу спадщини.

Аналізуючи наведені норми, суд вважає, що до спірних правовідносин між сторонами не застосовується ст. 46 ОСОБА_4, оскільки вона регулює правовідносини між органом Пенсійного фонду та пенсіонером та не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину. Кошти у сумі 51 595,25 грн., що знаходяться на зберіганні в Управлінні Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області, не є пенсійними виплатами ОСОБА_1, а є спадковим майном, належним позивачці на праві власності у повному обсязі.

Аналіз наведених норм дає можливість дійти висновку про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень.

Окрім того, Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася відповідно до ОСОБА_4 № 475/97-ВР від 17.07.97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідачем безпідставно не виплачено кошти у сумі 8 964,21 грн., які належать позивачці на праві власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.03.2018. Позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими.

Щодо позовних вимог про стягнення компенсації втрати частини доходів у сумі 17 958,63 грн. суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 2 ОСОБА_4 України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим ОСОБА_4. Під доходами у цьому ОСОБА_4 слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

ОСОБА_4 врегульовано правовідносини між особами, які отримують грошові доходи періодично, зокрема пенсії, та підприємствами, установами і організаціями всіх форм власності, які здійснюють такі виплати, зокрема органами Пенсійного фонду України (ст.1, 6 цього ОСОБА_4).

Між сторонами у цьому спорі відсутні зазначені правовідносини, оскільки кошти, належні позивачці на праві власності, не є періодичними виплатами, а тому компенсація на спадкове майно, що має разовий характер, не нараховується.

За життя спадкодавиці така компенсація їй як пенсіонеру нарахована (присуджена) не була, отже право власності на відповідну компенсацію у грошовому виразі ОСОБА_3 за життя не отримала, а отже таке право не виникає у спадкоємиці.

Таким чином, вказані позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивачки судові витрати, понесені нею на сплату судового збору (а.с.1), пропорційно задоволеним позовним вимогам у сумі 234,67 грн.

На підставі викладеного, ст. 328, 1227, 1268 ЦК України, ст. 52 ОСОБА_4 України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», ОСОБА_4 України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати», керуючись ст. ст. 259, 263-265 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області про стягнення коштів задовольнити частково.

Стягнути з Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області (місцезнаходження: 93300, Луганська область, м.Попасна, вул. Шкільна, 2; ) на користь ОСОБА_1 (зареєстроване місце перебування: 93295, Луганська область, Попаснянський район, м.Золоте-1, вул. Орджонікідзе, 28; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) грошові кошти у сумі 8 964 (вісім тисяч девятсот шістдесят чотири) гривні 21 копійка, які складають спадщину за законом після смерті ОСОБА_3, померлої 21 серпня 2017 року, як нарахована недоотримана сума пенсії.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області про стягнення компенсації втрати частини доходів у сумі 17958,63 гривні відмовити за необґрунтованістю.

Стягнути з Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області (місцезнаходження: 93300, Луганська область, м.Попасна, вул. Шкільна, 2; ) на користь ОСОБА_1 (зареєстроване місце перебування: 93295, Луганська область, Попаснянський район, м.Золоте-1, вул. Орджонікідзе, 28; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) витрати на сплату судового збору в сумі 234 (двісті тридцять чотири) гривні 67 копійок.

Відповідачу направити копію рішення в порядку, передбаченому статтею 272 ЦПК України.

Рішення підлягає оскарженню в апеляційному порядку протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення до Луганського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Попаснянський районний суд Луганської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Скорочене рішення суду проголошено 22 січня 2019 року, повне рішення суду складено протягом 10 днів з дня його проголошення 31 січня 2019 року.

Суддя: І.В. Лизенко