Номер провадження: 22-ц/813/8096/19
Головуючий у першій інстанції Гуревський В. К.
Доповідач Заїкін А. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.11.2019 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: № 521/17273/18

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

- головуючого судді - Заїкіна А.П. (суддя-доповідач),

- суддів: - Погорєлової С.О., Таварткіладзе О.М.,

за участю секретаря судового засідання - Віцько А.І.,

учасники справи:

- позивач - ОСОБА_1 ,

- відповідач - ОСОБА_2 , яка діє як законний представник від імені малолітньої доньки ОСОБА_3 ,

- третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні виділені матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , яка діє як законний представник малолітньої дочки ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_4 , про усунення перешкод у користуванні власністю, встановлення сервітуту, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 , яка діє як законний представник від імені малолітньої доньки ОСОБА_3 , - адвоката Гареєва Євгена Шамільовича на ухвалу Малиновського районного суду міста Одеси постановлену у складі судді Гуревського В.К. 20 травня 2019 року, про забезпечення позову,

встановив:

У жовтні 2018 р. ОСОБА_5 звернувся до суду з вищенаведеним позовом, в якому просить:1) визнати дії ОСОБА_2 , яка діє як законний представник ОСОБА_3 , щодо будівництва фундаменту на земельній ділянці по АДРЕСА_1 неправомірними; 2) зобов`язати ОСОБА_2 , яка діє як законний представник ОСОБА_3 , демонтувати фундамент по АДРЕСА_1 ; 3) зобов`язати ОСОБА_2 , яка діє як законний представник ОСОБА_3 , демонтувати ванну кімнату, розташовану у літній кухні літ. «Е» по АДРЕСА_1 , яка є суміжною з житловою кімнатою у житловому будинку літ. «Б», площею - 7,5 кв. м.; 4) зобов`язати ОСОБА_2 , яка діє як законний представник ОСОБА_3 , демонтувати дах літньої кухні під літ. «Е» по АДРЕСА_1 шляхом від`єднання даху літньої кухні літ. «Е» по АДРЕСА_1 від даху житлового будинку літ. «Б» по АДРЕСА_3 та зведення окремого даху для літньої кухні під літ. «Е» по АДРЕСА_1 ; 5) усунути перешкоди з боку ОСОБА_2 , яка діє як законний представник ОСОБА_3 , щодо користування та обслуговування житлового будинку під літ. «Б, який знаходиться у власності ОСОБА_1 шляхом встановлення земельного сервітуту на земельній ділянці по АДРЕСА_1 на відстані 1,00 м. шириною від зовнішньої стіни житлового будинку під літ. «Б» та по всій його довжині.

ОСОБА_5 обґрунтовує свої вимоги зокрема тим, що відповідач порушує його право щодо користування належною йому власністю (а. с. 1 - 6).

31 жовтня 2018 року провадження у справі за вказаним позовом відкрито.

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Строіч Л.Т. під час розгляду справи судом першої інстанції, звернулась до суду із заявою про забезпечення позову шляхом: 1) заборони ОСОБА_2 , яка діє як законний представник неповнолітньої ОСОБА_3 , вчиняти будь-які дії щодо будівництва та реконструкції літньої кухні літ. «Е» будинку АДРЕСА_1 ; 2) зобов`язання ОСОБА_2 , яка діє як законний представник неповнолітньої ОСОБА_3 , припинити дії щодо будівництва та реконструкції літньої кухні літ. «Е» будинку АДРЕСА_1 в цілому та зведення даху по вказаному об`єкту.

Заява про забезпечення позову обгрунтована тим тим, що предметом позову є - усунення перешкод у користуванні власністю, встановлення сервітуту, за адресою: АДРЕСА_1 , у тому числі, стосовно реконструкції літньої кухні та зведення даху (а. с. 154 - 155).

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 20 травня 2019 року було задоволено вищевказану заяву про забезпечення позову.

Заборонено ОСОБА_2 , яка діє як законний представник неповнолітньої ОСОБА_3 , вчиняти будь-які дії щодо будівництва та реконструкції літньої кухні літ. «Е» будинку АДРЕСА_1 до виконання рішення суду.

Зобов`язано ОСОБА_2 , яка діє як законний представник неповнолітньої ОСОБА_3 , припинити дії щодо будівництва та реконструкції літньої кухні літ. «Е» будинку АДРЕСА_1 в цілому та зведення даху по вказаному об`єкту до виконання рішення суду.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що спір стосується усунення перешкод у користуванні власністю, встановлення сервітуту, за адресою: АДРЕСА_1 . Відкрито провадження у справі. Тому суд вважає, що мають бути вжиті заходи щодо забезпечення позову шляхом заборони вчиняти певні дії зі спірним майном до виконання рішенням суду (а. с. 83 - 85).

ОСОБА_2 , яка діє як законний представник неповнолітньої ОСОБА_3 , в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу суду першої інстанції про забезпечення позову. Постановити нове судове рішення, яким у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що ухвалу постановлено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального та матеріального права.

Апелянт вказує, зокрема, на те, що оскаржувана ухвала унеможливлює проведення робіт, направлених на ремонт даху належного відповідачу нерухомого майна.

Представник ОСОБА_2 - адвокат Гареєв Є.Ш. у судовому засіданні підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги.

Представник ОСОБА_1 - адвокат Строіч Л.Т. та третя особа - ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечували проти задоволення апеляційної скарги. Просили апеляційну скаргу залишити без задоволення. Ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення осіб, які з`явились у судове засідання, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при постановленні судового рішення, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів, погоджується з висновками суду першої інстанції щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з огляду на наступне.

За правилами ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Процесуальні підстави для застосування заходів забезпечення позову визначає стаття 149 ЦПК України, згідно приписів якої забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до п. 1 ч. 1, ч. 3 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать відповідачеві або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в пунктах 1, 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 р. "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" зазначено, що єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі; розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам; при встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець; вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку з застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Ухвала суду першої інстанції про забезпечення позову відповідає зазначеним вимогам.

Враховуючи предмет позовних вимог та даної заяви, який стосується захисту права власності, а також той факт, що об`єкт нерухомого майна незаконно руйнується відповідачем та може перестати існувати як об`єкт в цілому, що унеможливить ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся, проведення подальшого дослідження експерта, як літньої кухні літ. «Е» по АДРЕСА_1, так і частини даху житлового будинку літ. «Б» по АДРЕСА_3 , представник позивача вважав за необхідне вжити заходи забезпечення позову шляхом заборонити відповідачу вчиняти певні дії та зобов`язати вчинити певні дії щодо збереження майна, шляхом заборони ОСОБА_2 , яка діє як законний представник неповнолітньої ОСОБА_3 вчиняти будь-які дії щодо будівництва та реконструкції літньої кухні літ. «Е» будинку АДРЕСА_1 та зобов`язання ОСОБА_2 , яка діє як законний представник неповнолітньої ОСОБА_3 припинити дії щодо будівництва та реконструкції літньої кухні літ. «Е» будинку АДРЕСА_1 в цілому та зведення даху по вказаному об`єкту.

З огляду на вищевикладене, між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову. Вид забезпечення позову, який застосовано оскаржуваною ухвалою, відповідає позовним вимогам.

Довід апеляційної скарги щодо неможливості проведення робіт направлених на ремонт даху належного відповідачу нерухомого майна є таким, який на увагу суду не заслуговують з огляду на те, що вищенаведені заходи забезпечення позову не стосуються ремонтних робіт щодо даху літньої кухні, а отже не можуть мати наслідку унеможливлення або утруднення цього ремонту.

Враховуючи вищенаведене апеляційна скарга є безпідставною, а тому її треба залишити без задоволення.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

За правилами, передбаченими п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи, що суд першої інстанції постановив ухвалу про забезпечення позову без порушень діючого законодавства, підстави для її скасування, зміни в межах доводів апеляційної скарги ОСОБА_2 , а також для прийняття доводів представника останньої відсутні, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а ухвала суду залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 380, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, Одеський

апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив:

Апеляційну скаргуадвоката Гареєва Євгена Шамільовича - представника ОСОБА_2 , яка діє як законний представник малолітньої доньки ОСОБА_3 ,- залишити без задоволення.

УхвалуМалиновського районного суду міста Одеси від 20 травня 2019 року про забезпечення позову- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 16 грудня 2019 року.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: С. О. Погорєлова

О. М. Таварткіладзе