Справа № 132/3785/19
Провадження № 2/132/795/19
РІШЕННЯ

Іменем України

26.11.2019р. м. Калинівка

КАЛИНІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - судді СЄЛІНА Є.В.,

при секретарі - ПІДГЕРСЬКІЙ О.В.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду міста Калинівка Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на спадщину за законом,

ВСТАНОВИВ:

15.10.2019р. до суду звернулася ОСОБА_1 із позовом до ОСОБА_2 , в якій просить встановити факт прийняття нею спадщини після смерті матері ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Мізяків Калинівського району Вінницької області; визнати за нею право на спадщину, а саме на земельну частку (пай) розміром 1,27 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка перебуває у колективній власності КСП «Діброва», на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВН № 0378286 від 19.08.1997р., виданого на підставі рішення Калинівської районної державної адміністрації від 29.07.1997р. № 228, та зареєстрованого 21.08.1997р. у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 91, в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Мізяків Калинівського району Вінницької області. В обґрунтування цієї вимоги зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_3 , яка проживала в селі Мізяків Калинівського району Вінницької області, після смерті якої відкрилась спадщина, зокрема на земельну частку (пай). Вона будучи спадкоємицею першої черги за законом після смерті матері, відповідно до ст.549 ЦК України в редакції 1963р. фактично прийняла спадщину. Однак отримати відповідне свідоцтво про право на спадщину за законом вона не має можливості, оскільки необхідно документально підтвердити факт прийняття нею спадщини, крім того, сертифікат на право на земельну частку (пай) виданий був вже після смерті матері, а тому вимушена звернутись до суду із вказаним позовом.

Позивач - ОСОБА_1 в підготовче засідання не з`явилася, згідно поданої заяви просить справу розглянути за її відсутності, на позовних вимогах наполягає та просить їх задовольнити.

Відповідач - ОСОБА_2 в підготовче засідання не з`явилася, згідно поданої заяви просить справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги визнає, не заперечує проти їх задоволення.

Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

В звязку з неявкою сторін в судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснювалось.

У відповідності до вимог ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, в судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 27.09.2019р. Калинівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області.

Після її смерті відкрилась спадщина, зокрема на земельну частку (пай) розміром 1,27 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка перебуває у колективній власності КСП «Діброва», та належала померлій на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВН № 0378286 від 19.08.1997р., виданого на підставі рішення Калинівської районної державної адміністрації від 29.07.1997р. № 228, та зареєстрованого 21.08.1997р. у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 91.

За положенням ч.1 ст.58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.5 ЦК України, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності; якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Згідно із ч.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2004р., ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності (з 1 січня 2004 р.). Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Крім того, у відповідності до п.п.1, 2 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004р. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР.

Згідно положень ч.1 ст.549 ЦК Української РСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Як свідчать довідки виконавчого комітету Мізяківської сільської ради Калинівського району Вінницької області від 25.09.2019р. №152 та від 08.10.2019р. № 182; письмові заяви ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , посвідчені 08.10.2019р. старостою Павлівської сільської ради Калинівського району Вінницької області Мусієнко Л.В. та зареєстровані в реєстрі за №№ 1-8, 1-9, позивач ОСОБА_1 будучи спадкоємицею першої черги, фактично прийняла спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки доглядала її до дня смерті, похоронила, провела поминальні обіди, доглядає за її могилою.

У зв`язку з наведеним, суд вважає встановленим, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка села Мізяків Калинівського району Вінницької області, фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, залишеним після смерті своєї матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Мізяків Калинівського району Вінницької області.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).

Главою 86 ЦК України, а також спеціальним законодавством, зокрема, Законом України «Про нотаріат», підзаконними нормативними актами, визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій притаманній юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів.

Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.

Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Позивачка ОСОБА_1 оформити спадщину на вищевказане майно після смерті матері в нотаріальному порядку не має можливості.

Згідно до роз`яснень, викладених у пункті 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 р. № 7 (Із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 березня 2010 року № 2) «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», вбачається , що сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акту про право власності на землю (пункт 17 розділу Х "Перехідні положення" ЗК).

Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акту, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.

Відповідно до роз`яснень ,викладених у п.11 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року, вбачається, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акту про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року (561-12), Указу Президента України від 8 серпня 1995 року N720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» та відповідні норми ЦК УРСР. У цьому разі слід ураховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Згідно до положень ч.ч.1-4, 9, 10 ст.5 Земельного кодексу України 1990 року (в редакції 1992 року). Земля може належати громадянам на праві колективної власності. Суб`єктами права колективної власності на землю є колективні сільськогосподарські підприємства, сільськогосподарські кооперативи, садівницькі товариства, сільськогосподарські акціонерні товариства, у тому числі створені на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств.

Розпорядження земельними ділянками, що перебувають у колективній власності громадян, здійснюється за рішенням загальних зборів колективу співвласників. У колективну власність можуть бути передані землі колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств в тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, землі садівничих товариств - за рішенням загальних зборів цих підприємств, кооперативів, товариств. Кожний член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому частинами шостою і сьомою статті 6 цього Кодексу.

Право на земельну частку може бути передано у спадщину в порядку і на умовах, передбачених цивільним законодавством щодо успадкування майна, та статутом відповідного колективного підприємства. За відсутності спадкоємців переважне право на земельну частку мають члени цих підприємств, кооперативів і товариств.

За Сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ВН № 0378286 від 19.08.1997р., зареєстрованим 21.08.1997р. у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 91, ОСОБА_3 , яка проживала в селі Мізяківська Слобідка Калинівського району Вінницької області, на підставі рішення Калинівської районної державної адміністрації від 29.07.1997р. № 228, належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Діброва», розміром 1,27 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості).

Відповідно до довідки Відділу у Калинівському районі міжрайонного управління у Калинівському та Липовецькому районах Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 23.09.2019р. № 0-2-0.181-766/124-19, вартість даної земельної частки (паю) складає 34689грн.

Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку Державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку.

За відсутності настання зазначених юридичних фактів у їх сукупності, до спадкоємця переходить лише право на земельну частку (пай).

Відповідач позовні вимоги визнає, тому відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч.4 ст.206 ЦПК України).

Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку про задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 529, 549 Української РСР, ст.ст.12, 80, 81, 82, 200, 206, 211, 247, 259, 264, 265, 268, 354 ЦПК України, суд-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на спадщину за законом - задовольнити.

Встановити факт, від якого залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, а саме того, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка села Мізяків Калинівського району Вінницької області, фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, залишеним після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Мізяків Калинівського району Вінницької області.

Визнати за ОСОБА_1 право на земельну частку (пай) розміром 1,27 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка перебуває у колективній власності КСП «Діброва», на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВН № 0378286 від 19 серпня 1997 року, виданого на підставі рішення Калинівської районної державної адміністрації від 29 липня 1997 року № 228, та зареєстрованого 21.08.1997р. у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 91, в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Мізяків Калинівського району Вінницької області.

Рішення може бути переглянуте за нововиявленими або виключними обставинами з підстав, визначених ст.423 ЦПК України, за заявою, поданою у строк, передбачений ст.424 ЦПК України, в порядку ст.425 ЦПК України.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення в порядку, передбаченому ст.354 ЦПК України.

Суддя: Є.В. Сєлін