Житомирський апеляційний суд
Категорія 61 Доповідач Павицька Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2019 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого Павицької Т. М.,

суддів Трояновської Г.С., Миніч Т.І.,

за участю секретаря Ковальської Я. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу №296/12399/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені, трьох відсотків річних, інфляційних втрат, за апеляційними скаргами ОСОБА_1 на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 11 квітня 2019 року та додаткове рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 26 квітня 2019 року, ухвалені під головуванням судді Маслак В.П. в м. Житомирі,

в с т а н о в и в :

У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення пені, трьох відсотків річних, інфляційних втрат. В обґрунтування позову вказував, що 23.10.2014 о 19 год 25 хв. на перехресті вулиць Бориса Тена-Партизанська в м. Житомирі сталася дорожньо-транспортна пригода. Відповідач ОСОБА_2 , керуючи автомобілем ВАЗ-21073, д.н. НОМЕР_1 , скоїв зіткнення з належним йому на праві власності автомобілем Ауді, д.н. НОМЕР_2 . Відповідно до рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 23.07.2015 по цивільній справі №296/1453/15-ц та рішення Апеляційного суду Житомирської області від 28.03.2017 стягнуто зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2000 грн моральної шкоди, 243 грн 60 коп. судового збору. Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 05.10.2017 по цивільній справі №296/2935/17-ц стягнуто зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 32380 грн 23 коп. матеріальної шкоди, завданої ДТП, та 640 грн судового збору. Загальний розмір заборгованості за судовими рішеннями - 35 263 грн 83 коп. Відповідачем здійснено часткову сплату грошових коштів на виконання рішень в розмірі 10 359 грн 11 коп., залишок боргу становить 24 904 грн 72 коп. 12 січня 2018 року Корольовським районним судом м. Житомира на виконання вказаних судових рішень були видані виконавчі листи. 09 лютого 2018 року Корольовським ВДВС м. Житомира ГТУЮ у Житомирський області були відкритті виконавчі провадження та надано строк для добровільного виконання ОСОБА_2 судових рішень в повному обсязі. Однак, відповідач добровільно, у строк наданий органом державної виконавчої служби, судові рішення не виконав. Оскільки на підставі судового рішення між сторонами виникло грошове зобов`язання, то його невиконання зумовлює застосування положень частини другої статті 551 ЦК України, частини другої статті 625 ЦК України. Враховуючи вищевикладене та з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, просив стягнути з відповідача на його користь 9 993 грн 96 коп. пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, 1196 грн 10 коп. три відсотки річних, 4 157 грн 50 коп. інфляційних втрат, всього 15 347 грн 56 коп.

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 11 квітня 2019 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Додатковим рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 26 квітня 2019 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8392 грн 51 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 11 квітня 2019 року та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги; стягнути з відповідача 9 993 грн 96 коп. пені, 1196 грн 10 коп. 3% річних, 4157 грн 50 коп. інфляційних. В обґрунтування апеляційної скарги, зокрема, вказує, що суд першої інстанції дійшов висновку, що спірні правовідносини виникли у зв`язку виконанням судових рішень, тому до них не можуть застосовуватись норми, що передбачають цивільно-правову відповідальність за невиконання грошового зобов`язання (ст.625 ЦК України). Однак, відповідно до висновку Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, викладеному в Постанові від 24 жовтня 2018 року справа №325/275/16-ц, стаття 625 ЦК України входить до розділу І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання, так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання.

В апеляційній скарзі на додаткове рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 26 квітня 2019 року ОСОБА_1 просить, скасувати додаткове рішення та ухвалити нове, яким відмовити ОСОБА_2 у стягненні судових витрат з ОСОБА_1 Вказує, що розмір винагороди адвоката значно завищений. ОСОБА_2 не сплачував адвокату 8 392 грн 51 коп., дана сума є надуманою. Суд першої інстанції порушив вимоги ст.141 ЦПК України, оскільки розмір послуг адвоката є необґрунтованим та непропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції від 11 квітня 2019 року та додаткове рішення від 26 квітня 2019 року в межах доводів апеляційних скарг, апеляційний суд вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 23 жовтня 2014 року сталася ДТП за участю автомобіля ВАЗ-21073, д.н. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля Ауді, д.н. НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_1 .

Постановою Корольовського районного суду м. Житомира від 10.11.2014 винним у скоєнні ДТП визнано ОСОБА_2 , та притягнено його до адміністративної відповідальності за ст.124 КпАП України.

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 23.07.2015 частково задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ПАТ «Київський страховий дім» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 32 380 грн 23 коп. спричиненої матеріальної шкоди та 323 грн 80 коп. сплаченого судового збору. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2000 грн спричиненої моральної шкоди та 243 грн 60 коп. сплаченого судового збору. Позов в частині вимог до ПАТ «Київський страховий дім» залишено без задоволення.

Рішенням Апеляційного суду Житомирської області від 28.03.2017 рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 23.07.2015 в частині задоволення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди скасовано, та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні даних позовних вимог.

Заочним рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 05.10.2017 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 32380 грн 23 коп. в якості відшкодування матеріальної шкоди заподіяної внаслідок ДТП. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 640 грн сплаченого судового збору. В задоволенні решти позову відмовлено.

На виконання вищевказаних судових рішень Корольовським районним судом м. Житомира було видано виконавчі листи.

Із довідки, виданої Корольовським відділом державної виконавчої служби м. Житомира від 11.03.2019 №822-8/22/17104, вбачається, що за період з 26.04.2018 по 04.03.2019 ОСОБА_2 було погашено заборгованість в повному обсязі, а саме 35 718 грн 27 коп., враховуючи виконавчий збір та витрати виконавчого провадження. Заборгованість було погашено в наступному порядку: 26.04.2018 - 5000 00 грн; 04.06.2018 - 3000,00 грн; 06.09.2018 - 1000,00 грн; 03.07.2018 - 3000,00 грн; 13.09.2018 - 1000,00 грн; 27.09.2018 - 500,00 грн; 22.02.2019 - 3 990,00 грн; 26.02.2019 - 16 231,12 грн; 04.03.2019 - 2 097, 15 грн.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За змістом цієї норми правовідношення, в якому одна сторона зобов`язана сплатити на користь другої сторони гроші, є грошовим зобов`язанням.

Відповідно до частини першої статті 598 ЦК України зобов`язання припиняються на підставах, встановлених договором або законом, зокрема виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Відповідно до статті 611 ЦК України в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Зобов`язання виникають і із завданням шкоди.

Оскільки відшкодування шкоди можливе і в грошовій формі, то у даному випадку між сторонами виникло грошове зобов`язання, оскільки одна сторона зобов`язана сплатити певну, визначену грошову суму стягувачу.

У разі виникнення спору щодо відшкодування шкоди та вирішення його у судовому порядку, визначення конкретного розміру шкоди, тобто грошового зобов`язання здійснюється судом у порядку, передбаченому, у разі, якщо позивачем є фізична особа, ЦПК України.

Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стаття 625 входить до розділу I «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, тому в ній визначені загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання і її дія поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань.

За змістом частини другої статті 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання.

Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

У судових рішеннях суду визнано грошові зобов`язання ОСОБА_2 , визначено їх розмір; ці зобов`язання належним чином не виконані, тому в цьому випадку вимоги частини другої статті 625 ЦК України підлягають застосуванню.

Встановивши, що між сторонами виникло грошове зобов`язання, суд першої інстанції зробив помилковий висновок, що дія частини другої статті 625 ЦК України не поширюється на правовідносини, які виникли між позивачем та відповідачем.

З матеріалів справи вбачається, що Корольовським ВДВС м. Житомира було відкрите виконавче провадження №48863642 про виконання виконавчого листа 296/1453/15-ц, виданого Корольовським районним судом м. Житомира про стягнення зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2 000 грн моральної шкоди та 243 грн 40 коп. судового збору. Зазначені кошти сплачені ОСОБА_2 на користь позивача 16 січня 2019 року.

Отже, 3 % річних за період з жовтня 2017 року по січень 2019 року становлять 74 грн 12 коп.

Розмір інфляційних за час прострочення з жовтня 2017 року по січень 2019 року становить 246 грн 86 коп.

З листа Корольовського ВДВС м. Житомира №59351 від 17.07.2019 вбачається, що кошти в сумі 640 грн перераховані на користь ОСОБА_1 22 лютого 2019 року.

Таким чином, розмір 3% річних з жовтня 2017 року по лютий 2019 року становить 26 грн 46 коп., інфляційні витрати - 85 грн 15 коп.

З листа Корольовського ВДВС м. Житомира №59515 від 18.07.2019 вбачається, що кошти в сумі 32 380 грн 23 коп. повністю сплачені ОСОБА_2 22 лютого 2019 року. Протягом 2018 року ОСОБА_2 погашав борг перед ОСОБА_1 .

Отже, розмір 3% річних з врахуванням погашення боргу становить 1 084 грн 45 коп., а інфляційні витрати - 3 627 грн 14 коп.

Таким чином, у відповідності до ст.625 ЦК України, стягненню на користь ОСОБА_1 підлягають 1 185 грн 03 коп. три відсотки річних та 3 959 грн 15 коп. інфляційних витрат.

Крім іншого, позивач просить стягнути на його користь 9 993 грн 96 коп. подвійну облікову ставку НБУ за весь час прострочення невиконання зобов`язань, як відшкодування шкоди, завданої несвоєчасним виконанням рішення на підставі Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошового зобов`язань».

Апеляційний суд не знаходить підстав для задоволення позову в цій частині, оскільки збитки від знецінення коштів позивачу компенсовані шляхом застосування ст.625 ЦК України.

Закон України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошового зобов`язань», на який посилається позивач, як на підставу задоволення позовних вимог регулює договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань. Суб`єктами зазначених правовідносин є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та господарювання, а також фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності. В даному випадку спір виник між фізичними особами.

За наведених обставин рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_1 .

Стосовно доводів ОСОБА_1 про стягнення з його витрат на правову допомогу необхідно зазначити таке.

Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно із частиною другою статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача.

Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно із частиною третьою вказаної статті ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правничу допомогу, а саме: надано договір на правничу допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

На зазначені обставини суд першої інстанції уваги не звернув, що призвело до ухвалення помилкового додаткового рішення в цій частині.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (Рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України»).

Із матеріалів справи вбачається, що між адвокатом Ляховим О.В. та ОСОБА_2 укладено договір про надання правничої допомогти № 2/19 від 22.02.2019 року.

Відповідно до акта виконаних робіт від 15 квітня 2019 року адвокат Ляхов О.В. надав відповідачу послуги на суму 8 392 грн 51 коп., які сплачені відповідачем.

Водночас, із матеріалів справи вбачається, що Ляхов О.В. брав участь лише в двох судових засіданнях, які тривали 1 год 10 хв., підготував відзив на позовну заяву.

Таким чином, керуючись принципами розумності та співмірності, враховуючи, складність справи, ціну позову, виконані адвокатом роботи, участь у судовому засіданні суд вважає, що вимоги ОСОБА_2 в частині стягнення витрат на правничу допомогу підлягають до часткового задоволення - в сумі 1 000 грн.

З врахуванням наведених вимог закону, апеляційний суд вважає за необхідне зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які ОСОБА_2 просить стягнути з позивача на його користь з 6 719 грн до 1 500 грн, оскільки Ляхов О.В. брав участь в трьох судових засіданнях під час розгляду справи в апеляційній інстанції та підготував розрахунок 3% річних та інфляційних витрат.

Відповідно до ст.141 ЦПК України із відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума понесеного судового збору за подання позову до суду першої інстанції та подання апеляційної скарги в сумі 581 грн 46 коп.

Згідно п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в силу вимог закону.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 11 квітня 2019 року задовольнити частково.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на додаткове рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 26 квітня 2019 року задовольнити частково.

Рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 11 квітня 2019 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1 185 грн 03 коп. три відсотки річних, 3 959 грн 15 коп. інфляційних витрат та 581 грн 46 коп. судових витрат.

Додаткове рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 26 квітня 2019 року змінити, зменшивши розмір правничої допомоги, стягнутої з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 з 8 392 грн 51 коп. до 1 000 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1 500 грн судових витрат на правничу допомогу.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку. Дата складення повного судового рішення 07 серпня 2019 року.

Головуючий

Судді