РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2019 року м.Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого судді Апаллонової Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання Жечевої А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 107Б, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Компанія з управління активами "Прімоколект-Капітал" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

25.10.2019 представник позивача, звернувшись до суду з даним позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за Кредитним договором № 500029297 від 21.09.2007 в розмірі 46725,64 грн., яка складається з 10588,09 грн. тіла кредиту, 612,66 грн. заборгованості за відсотками, заборгованість за пенею 35524,89 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Компанія з управління активами "Прімоколект-Капітал", а також- 1921,00 грн. сплаченого судового збору.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до укладеного договору між ПАТ "Альфа- Банк" та відповідачем, останній отримав кредит у розмірі 2494,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 40% річних з кінцевим терміном погашення заборгованості 21.09.2010. Однак, всупереч умов договору, відповідач кредит не погасив та не сплатив відсотки

18.12.2012 ПАТ "Альфа-Банк" та ТзОВ "Фінансова Компанія "Кредит -Капітал" уклали договір про відступлення права вимоги №2012-1-2/1.

Згідно договору купівлі продажу (відступлення прав вимоги) №27/12/2012-01 від 27.12.2012, укладеного між ТзОВ "Фінансова Компанія "Кредит -Капітал" та ТзОВ Компанія з управління активами "Прімоколект-Капітал" відбулось переуступлення прав вимог, тобто ТзОВ «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал» отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ПАТ "Альфа- Банк", включно і до ОСОБА_1 . Наведене стало підставою звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою судді від 31.10.2019 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження.

21.11.2019 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позову, позов не визнав та просив застосувати строки позовної давності. Про те, що декільки разів змінювались кредитори, йому також не було відомо. Жодних претензій чи вимог з поверненням боргу він не отримував. У матеріалах справи відсутні будь-які допустимі докази розміру заборгованості. Таким чином, оскільки відсутні допустимі докази правомірності заявлених вимог та розміру заборгованості, пропущений строк позовної давності без поважних причин, відсутні законні підстави для задоволення позовних вимог.

Представником позивача подано відповідь на відзив, згідно якого, позивач зазначив, що строки звернення до суду не пропущені. Вважає, що матеріали справи містять достатньо доказів того, що вживались заходи досудового врегулювання спору між сторонами. До позовної заяви додано графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки. На доказ переходу права вимоги до Товариства з обмеженою відповідальністю Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал» за кредитним договором № 500029297 додано реєстр боржників, із зазначенням суми кредиту, та із підписами Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк».

Представник позивача надав заяву про розгляд справи у відсутність представника ТзОВ «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал», позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Представник відповідача, відповідач у судове засідання не з`явилися, представник подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності відповідача, проти задоволення позову заперечує.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.

Суд, всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що 21.09.2007 між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №500029297 згідно умов якого банк надав 2494,00 доларів США на строк по 21.09.2010 року зі щорічною сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 40% річних (а.с. 7-8).

В подальшому, 18.12.2012 року між ПАТ «Альфа-банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит Капітал» було укладено договір про відступлення права вимоги 2012-1-2/1(а.с. 24-32)

27.12.2012 року між ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Капітал» та ТОВ «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал» було укладено договір купівлі-продажу (відступлення прав вимоги) № 27/12/2012-01, відповідно до якої кредитор «Фінансова компанія «Кредит Капітал» передав (відступив) новому кредиторові ТОВ «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал» за плату, а новий кредитор прийняв сукупність належних кредиторові прав грошової вимоги (права вимоги) до боржників (портфель заборгованості) (а.с. 34-46).

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачені відсотки.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Положенням статті 611 Цивільного кодексу України, визначено правові наслідки порушення зобов`язання. Так, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема: 1.припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 1.зміна умов зобов`язання; 2.сплата неустойки; 3.відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтею 77 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 78 Цивільного процесуального кодексу України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

При цьому, достатні докази - це докази, які наділені певними якісними характеристиками і належною значимістю та дають достатнє фактичне підґрунтя для вирішення справи у певний спосіб.

Так, позивачем в якості підтвердження наявності заборгованості відповідача за договором №500029297 копію вказаного договору від 21.09.2007 року та графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту (а.с.9) з 21.09.2007 року по 21.09.2010 р, заяву на відкриття поточного (карткового рахунку) (а.с.12), акт приймання -передачі реєстру боржників до Договору купівлі-продажу від 27.12.2012 року (а.с.47), згідно до якого кредитор передав, а новий кредитор прийняв реєстр боржників кредитора від 27.12.2012 року, ПІБ Боржника ОСОБА_1 , договір № 500029297 дата укладення від 07.04.2009 року, дата закінчення 07.04.2012 року сума виданого кредиту 2494 Долара США, тіло кредиту -10598,09 грн., проценти за кредитом 612,66 грн., пеня 35524,89 грн., загальна заборгованість 46725,64 грн. (а.с.47), також до відповіді на відзив додано Додаток 1-1 до Договору про відступлення права вимоги 2012-12/1 від 18.12.2012 р., в якому міститься характеристики права вимоги, переданих Цедентом Цесіонарію за Договором та Боржників за основними договорами, у тому числі договір № 500029297 ОСОБА_1 сума заборгованості за Основаним договором на дату укладення Договору 1401,3 долара США, що в гривневому еквіваленті 11200,75 грн., пеня 35524,89 грн.

Разом із тим, з реєстру боржників від 27.12.2012 року, відповідно до якого, на підставі п. 8.1.3 договору купівлі продажу (відступлення права вимоги) № 27/12/2012-01 від 27.12.2012 року, кредитор передав, а новий кредитор прийняв право вимоги по кредитному договору 50029297 від 07.04.2009 року, укладеного з ОСОБА_1 (а.с.47). В той же час, як вбачається з копії кредитного договору №50029297 між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 укладений 21.09.2007 року (а.с.7). З Додатку Додаток 1-1 до Договору про відступлення права вимоги 2012-12/1 від 18.12.2012 р., вбачається, що станом на дату укладення договору заборгованість складала 1401,32 долара США, що свідчить про те, що за договором №500029297, який укладався на суму 2494 долара США, здійснювалося часткове погашення боргу.

При цьому суд зауважує, що у відповіді на відзив позивач посилається на ті обставини, що до позовної заяви додано Графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки, з урахуванням вартості сукупних послуг, отже, позивач мав процесуальну можливість надати суду всі наявні докази на підтвердження заявлених вимог.

В той же час, вказаний у позовній заяві розрахунок та додані до позову документи не можуть бути прийнятий судом в якості належного та достовірного доказу наявної суми кредитної заборгованості, оскільки належними та допустимими доказами, в розрізі заявлених позовних вимог є відомості які підтверджують відкриття на ім`я відповідача відповідного рахунку та виписка по даному рахунку, які і мали б підтвердити рух грошових коштів, наявність або відсутність заборгованості, та з якого суд мав би встановити який саме розмір грошових коштів було отримано позичальником, чи сплачувались позичальником грошові кошти в рахунок погашення тіла кредиту та/або відсотків за користування кредитними коштами.

Таких доказів позивач суду не надав, а розрахунок містить лише відомості про загальну суму заборгованості по тілу кредиту, загальну суму заборгованості по відсоткам та сумарну заборгованість по цим видам заборгованості, при цьому, не містить формули розрахунку відсотків, виникнення саме такого розміру заборгованості, здійснені відповідачем платежі за договором не відображені та фактично є калькуляцією вимог позивача.

Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18.06.2003 № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

З урахуванням того, що позивачем не надано суду виписки з особового рахунку відповідача, позивач не довів належними та допустимими доказами наявність у відповідача заборгованості у розмірі, вказаному у позовній заяві. Правову позицію з цього питання з аналогічними висновками висловлено Верховним Судом України у Постанові від 30.01.2018 у справі № 161/16891/15-ц.

Таким чином, вбачається, що ненадання суду детального розрахунку суми боргу є підтвердженням того, що позивач не довів суду та документально не підтвердив суму позовних вимог до відповідача, яким чином та станом на яке число розраховувався вказаний розрахунок, з урахуванням доказу на підставі якого первинного документу, який би відповідав ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність" - виписки з кредитного рахунку Позичальника про рух коштів за весь період його існування з моменту видачі кредиту, а також не надано розрахунок заборгованості з часу укладення кредитного договору, внесення коштів, залишок основного боргу, відсотків, штрафних санкцій, пені та рух внесених коштів по рахунку відповідача, а відтак ці вимоги підлягають залишенню без задоволення за недоведеністю.

Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал» до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, враховуючи відмову у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал», відшкодування судових витрат не здійснюється.

На підставі вищевикладеного, керуючись вимогами, ст.ст. 4, 12, 13, 76, 81, 82, 89, 133, 141, 259, 265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У позові Товариства з обмеженою відповідальністю Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Орджонікідзевський районний суд м.Запоріжжя до Запорізького апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 16 грудня 2019 року.

Суддя Ю.В.Апаллонова