УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2019 року м. Сєвєродонецьк

Суддя Сєвєродонецького міського суду Луганської області Баронін Д.Б., розглянувши заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з Державного підприємства «Інститут азотної промисловості і продуктів органічного синтезу» нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з заявою про видачу судового наказу про стягнення з Державного підприємства «Інститут азотної промисловості і продуктів органічного синтезу» нарахованої, але не виплаченої заробітної плати.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку.

З заяви про видачу судового наказу вбачається, що ОСОБА_1 просить видати судовий наказ про стягнення з Державного підприємства «Інститут азотної промисловості і продуктів органічного синтезу» нарахованої, але не виплаченої заробітної плати.

Абзацом першим ст. 1 Закону України «Про оплату праці» встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Разом з тим, до заяви про видачу судового наказу ОСОБА_1 додає цивільно-правовий договір, укладений між Державним підприємством «Інститут азотної промисловості і продуктів органічного синтезу» (замовник) та ОСОБА_1 (виконавець) 01.10.2019 року, за умовами якого замовник доручає, а виконавець бере на себе зобов`язання виконати такі роботи (надати послуги): з систематизації та здачі архівних документів ДП «ІАП» в «Сєвєродонецький трудовий архів» в строк з 01.10.2019 року до 31.12.2019 року. Виконавець виконує роботу на свій ризик, самостійно організовує виконання роботи, не підлягає під дію правил внутрішнього трудового розпорядку, не має права на одержання допомоги із соціального страхування, не сплачує страхові внески на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням.

Таким чином ОСОБА_1 просить видати судовий наказ про стягнення заборгованості з заробітної плати, хоча з матеріалів, які додані до заяви, видно, що правовідносини між стягувачем та боржником не є трудовими і виникли за цивільно-правовим договором. Тобто, із заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги щодо виплати саме заробітної плати.

Вказівка у довідці Державного підприємства «Інститут азотної промисловості і продуктів органічного синтезу» від 16.12.2019 на те, що сума заборгованості перед стягувачем є заборгованістю із виплати заробітної плати, не впливає на природу цієї заборгованості та не свідчить про наявність трудових правовідносин між стягувачем і боржником.

Суд також звертає увагу на те, що заявником не було додано до заяви копії своєї трудової книжки або копій інших документів, які свідчили б про укладення трудового договору між ним та боржником.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Згідно з ч. 2 ст. 165 ЦПК України про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Суд роз`яснює, що згідно з ч. 1 ст. 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

З огляду на зазначене, суд вважає за необхідне відмовити у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 165, 166, 258, 260, 261, 353-355 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з Державного підприємства «Інститут азотної промисловості і продуктів органічного синтезу» нарахованої, але не виплаченої заробітної плати.

Роз`яснити заявнику, що відмова у видачі судового наказу з вищевказаних підстав, не позбавляє його права заявити вимоги в порядку п. 7 ч. 1 ст. 161 ЦПК України.

Із урахуванням пункту 15.5 Перехідних положень ЦПК України (в редакції, яка набрала чинності 15.12.2017 року) ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Луганського апеляційного суду через Сєвєродонецький міський суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено ЦПК України. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею.

Суддя Д.Б. Баронін