Номер провадження: 22-ц/813/7982/19
Головуючий у першій інстанції Бондар В. Я.
Доповідач Ващенко Л. Г.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.12.2019 року м. Одеса

Колегія суддів Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді Ващенко Л.Г.

суддів - Вадовської Л.М., Колеснікова Г.Я.,

у порядку ст. 369 ЦПК України, розглянула апеляційну скаргу представника акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» на заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 01 серпня 2019 року (одноособово суддя Бондар В.Я.) у цивільній справі за позовом акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ІІ. ОПИСОВА ЧАСТИНА

(короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції)

29.11.2018 року акціонерне товариство КБ «Приватбанк» (далі-Банк) звернулось із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором розмірі 21 954,72 гривень.

Позов обґрунтовано наступним.

ОСОБА_1 звернувся до Банка з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву №б/н від 16.09.2016 року і отримав кредит у розмірі 5 000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві.

Посилаючись на те, що відповідач порушив зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим у нього станом на 23.10.2018 року виникла прострочена заборгованість за кредитом у розмірі 21 954,72 гривень, яка складається: тіло кредиту - 8 125,35 гривень, відсотки за користування кредитом - 5 837,34 гривень, пеня - 6470, 38 гривень, штраф - 1521,65 гривень, Банк просив позов задовольнити.

Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 01.08.2019 року позов Банка задоволено частково, суд стягнув з ОСОБА_1 на користь Банка заборгованість за кредитним договором у розмірі 8 125,35 гривень в судовий збір у розмірі 651,94 гривень.

(короткий зміст вимог апеляційної скарги)

Не погодившись із заочним рішенням суду від 01.08.2019 року, Банк в особі представника подав апеляційну скаргу, в якій просить заочне рішення суду скасувати та постановити нове рішення про задоволення позову у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права.

(узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу)

Апеляційна скарга представника зазначає:

Банк не погоджується з рішенням суду в частині відмови у позові про стягнення відсотків, пені та штрафів, відмовляючи у цій частині суд зробив висновок, що надані Банком Умови та Правила та Тарифи не містять підпису відповідача, а тому не можуть бути складовою частиною кредитного договору, Банк не дотримався вимог щодо повідомлення відповідача про умови кредитування.

Суду надана копія заяви, в відповідач особистим підписом засвідчив, що "Я згоден, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між мною та Банком договір про надання банківських послуг. Я зобов`язуюся виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг та самостійно знайомитися з їх змінами на сайті ПриватБанку".

Відсутність підпису Позичальника на Умовах та правилах та Тарифах не свідчить про те, що він не був ознайомлений з ними, не означає відсутність договірних правовідносин між сторонами та відсутність заборгованості. Підпис Відповідач поставив саме в заяві позичальника, яким засвідчив те. шо він ознайомлений з відповідними документами, а отже повністю згодний з умовами кредитування та отриманням кредиту саме на таких умовах.

Банк надав кошти шляхом встановлення кредитного ліміту, таким чином між банком і Відповідачем було укладено кредитний договір, який не оспорений, не визнаний недійсним чи неукладеним, а отже є всі законні підстави для стягнення заборгованості з відповідача.

Відповідач, використовувавши кредитні кошти та частково погашаючи заборгованість за кредитом, підтвердив укладення кредитного договору із Банком на відповідних умовах. Відсутність підпису боржника на відповідних тарифах, умовах та правилах не свідчить про неукладеність договору, позаяк суть договору приєднання і полягає в тому, шо його умови визначаються однією стороною одноособово та викладаються у .певних формулярах або інших стандартах, а інша сторона може лише приєднатися до таких умов, висловивши певним чином згоду на них.

Відповідач, підписуючи анкету-заяву, користуючись кредитними коштами та здійснюючи погашення заборгованості, висловив свою згоду з формою договору та його умовами.

Відмовляючи в задоволенні частини позовних вимог, суд першої інстанції стверджував, що надані Банком докази (витяги з Тарифів, Умов та Правил надання банківських послуг) не підписані Відповідачем, а тому не можуть бути визнані складовою частиною договору.

При цьому, висновки суду по суті відповідають правовій позиції, висловленій у постанові Великої Палати Верховного Суду України від 03.07.2019 року у справі №342/180/17-ц (14-13Іцс19).

Як вбачається із матеріалів справи, відповідач не заперечував факт ознайомлення з Умовами та Правилами чи Тарифами, не доводив, шо його було ознайомлено з іншими Умовами та Правилами, не заперечував будь-яким чином зміст таких Умов, тому не може бути взята до уваги позиція Верховного Суду, висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 3 липня 2019 року у справі №342/180/17.

Відмовляючи у стягненні відсотків по кредиту, місцевий суд допускає грубе порушення основоположних норм банківського кредитування та ставить під загрозу фінансову стабільність банку, який є системною державною фінансовою інституцією, наносить фінансову шкоду тим споживачам банківських послуг, які розміщують свої кошти у банку на банківських депозитах, які надаються іншим споживачам послуг в кредит під певні відсотки.

(узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи)

Відповідач не скористався правом надати відзив, пояснення або заперечення на апеляційну скаргу.

ІІІ. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

(встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини)

Судом першої інстанції встановлені і сторонами неоспорені такі обставини.

16.09.2016 року між Банком та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, відповідного до якого ОСОБА_1 підписав заяву №б/н від 16.09.2016 року і отримав кредит у розмірі 5 000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Банк виконав вимоги укладеного між сторонами кредитного договору та надав відповідачу кредитні кошти, які визначені у договорі, що не спростовано відповідачем.

З матеріалів справи вбачається, що позичальник свої зобов`язання належним чином не виконує і протягом тривалого часу не здійснює погашення кредиту, внаслідок чого у позичальника перед Банком утворилась заборгованість за кредитом.

Станом на 23.10.2019 року у відповідача має місце заборгованість за тілом кредиту у розмірі 8 125,35 гривень.

За розрахунками Банка заборгованість відповідача становить21954,72 гривень, яка складається: тіло кредиту - 8 125,35 гривень, відсотки за користування кредитом - 5 837,34 гривень, пеня - 6 470, 38 гривень, штраф - 1 521,65 гривень (а.с. 10 зворот).

Судом апеляційної інстанції нові обставини не встановлювались і нові докази не досліджувались.

Між сторонами виникли правовідносини із кредитних зобов`язань, які регулюються нормами ЦК України.

(доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції)

Суд першої інстанції, відмовляючи у позові про стягнення заборгованості за нарахованими відсотками - 5 837,34 гривень, пені - 6 470, 38 гривень, штрафу - 1 521,65 гривень, виходив з недоведеності позовних вимог Банка у цій частині (а.с. 59-62).

Колегія суддів погоджується з висновками суду з таких підстав.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у позові, як щодо стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом, так і щодо стягнення процентів та неустойки.

З матеріалів справи вбачається, що 16.09.2016 року відповідач підписав анкету-заяву, яка не зазначає процентну ставку по кредиту й не містить умови про встановлення відповідальності позичальника у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру (а.с. 7-7 зворот).

Обґрунтовуючи право вимоги щодо стягнення процентів за користування кредитними коштами, Банк, крім розрахунку заборгованості за договором, посилався на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, як невід`ємні частини кредитного договору.

Матеріали справи не містять належних доказів того, що саме із зазначеним Витягом з Тарифів та Витягом з Умов позичальник ОСОБА_1 був ознайомлений і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов ПриватБанку, а також, що вказані документи, на момент отримання відповідачем кредитних коштів, містили умови, зокрема щодо сплати процентів за користування кредитними коштами.

До правовідносин сторін не може бути застосована ч.1 ст. 634 ЦК України стосовно того, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або в інших стандартних нормах, який може бути укладений шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови, що розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/ неодноразово змінювались самим Банком, зокрема, в період з вересня 2016 року по жовтень 2018 року, тобто Банк мав можливість додати до позовної заяви Витяг з тарифів та Витяг з Умов у будь-якій редакції, у тому числі, що найбільш сприятливі для задоволення позову (а.с.9-23).

Сама по собі роздруківка із сайту Банка не може бути належним доказом підтвердження вказаних обставин, оскільки зазначений доказ повністю залежить від волевиявлення та дій однієї сторони (Банка), яка у будь-який час може вносити і вносить відповідні зміни щодо умов та правил споживчого кредитування.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ст. 81 ч.6 ЦПК України).

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень.

Виходячи з того, що Банк не надав суду належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів на підтвердження про конкретно запропоновані відповідачу Умови, анкета-заява не містить відомостей про домовленості сторін щодо сплати відсотків за користування кредитними коштами й не містить умов договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру, а надані Банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть прийматись як стандартна (типова) форма, що встановлена на підтвердження укладення із відповідачем кредитного договору через те, що достовірно не підтверджують вказаних обставин, колегія суддів залишає рішення суду першої інстанції без змін.

Банк просив стягнути із позичальника, як кредит (суму, яку позичальник фактично отримав у позику), так і складові його повної вартості: заборгованість по відсоткам, пеню та штрафи.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ст. 549 ч.1, ст. 551 ч.1 ЦК України).

Заява позичальника від 16.09.2016 року не містить умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

Обґрунтовуючи право вимоги у цій частині, у тому числі розмір і порядок нарахування пені та штрафів, крім розрахунку заборгованості за договором, Банк посилався на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витягом з Умов в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, як невід`ємні частини кредитного договору.

Разом з тим, матеріали справи не містять належних доказів того, що саме із зазначеним Витягом з Тарифів та Витягом з Умов позичальник ОСОБА_1 ознайомився та погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також, що вказані документи, на момент отримання відповідачем кредитних коштів, містили умови, зокрема щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема, саме у зазначеному в цих документах, що додані Банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування.

Зважаючи на те, що відсутні докази на підтвердження того, що Банк запропонував позичальнику конкретні Умови та Привала банківських послуг, анкета-заява не зазначає домовленості сторін про сплату пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть доводи про укладення стандартної (типової) форми договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у позові щодо стягнення неустойки у вигляді пені та штрафів.

(мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу)

Доводи представника Банка у скарзі, що: платіж за умовами договору включає плату за користування кредитом, передбачену Тарифами і частину заборгованості по кредиту, і, у разі несвоєчасного або не в повному обсязі внесення щомісячного мінімального платежу сума кредиту вважається простроченою; відсутність підпису Позичальника на Умовах та правилах та Тарифах не свідчить про те, що він не був ознайомлений з ними; відповідач, використовувавши кредитні кошти та частково погашаючи заборгованість за кредитом, підтвердив укладення кредитного договору із Банком на відповідних умовах; висновки суду по суті відповідають правовій позиції, висловленій у постанові Великої Палати Верховного Суду України від 03.07.2019 року у справі №342/180/17-ц (14-13Іцс19), однак відповідач не заперечував факт ознайомлення з Умовами та Правилами чи Тарифами, не доводив, шо його було ознайомлено з іншими Умовами та Правилами, не заперечував будь-яким чином зміст таких Умов, тому не може бути взята до уваги позиція Верховного Суду, висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03.07.2019 року у справі №342/180/17; суд допускає грубе порушення основоположних норм банківського кредитування та ставить під загрозу фінансову стабільність банку, який є системною державною фінансовою інституцією, наносить фінансову шкоду тим споживачам банківських послуг, які розміщують свої кошти у банку на банківських депозитах, які надаються іншим споживачам послуг в кредит під певні відсотки, - не заслуговують на увагу.

Анкета-заява, а також інші матеріали справи не містить належних доказів того, що позичальник ОСОБА_1 був ознайомлений із зазначеним Витягом з Тарифів та Витягом з Умов і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов Банку.

Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору із позичальником Банк дотримався вимог, передбачених ч.2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» щодо повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які Банк вважав узгодженими.

Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності і призвів би до покладення на слабшу сторону - споживача, невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору.

Висновки Великої палати Верховного Суду у подібних правовідносинах, є обов`язковими для суду, який розглядає справу, що випливає з подібних правовідносин.

(чи були і ким порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких особа звернулася до суду)

Право Банка на стягнення заборгованості за кредитом захищено судом першої інстанції шляхом частково задоволення позову про стягнення заборгованості у розмірі 8 125,35 гривень за кредитом.

Разом з тим, оскільки Банк не довів своїх вимог в частині стягнення з відповідача відсотків за користування кредитом та неустойки у вигляді пені та штрафів, відсутні підстави для ствердження про порушення прав або інтересів позивача у цій частині, за захистом яких він звернувся до суду.

(висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції)

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ст. 375 ч.1 ЦІПК України).

Приймаючи до уваги, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, колегія суддів відхиляє апеляційну скаргу, а рішення суду залишає без змін.

СУДОВІ ВИТРАТИ

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ст. 141 ч.1, ч.2 п.п.1-3 ЦПК України).

Колегія суддів відмовляє у задоволенні апеляційної скарги, у зв`язку з чим Банк не має права на відшкодування судових витрат.

ІV. РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

Керуючись ст. ст. 367, 374 ч.1 п.1, 375 ч.1, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» в особі представника - залишити без задоволення.

Заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 01 серпня 2019 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, і, відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, оскарженнюу касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови суду апеляційної інстанції складено 16.12.2019 року.

Судді Одеського апеляційного суду Л.Г. Ващенко

Л.М. Вадовська

Г.Я. Колесніков