Справа № 405/1177/19
Провадження №2/405/177/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня 2019 року Ленінський районний суд м.Кіровограда у складі:

головуючого-судді Іванової Л.А.

при секретарі Гершкул М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Кропивницький в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №405/1177/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу дійсним, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з зазначеним позовом, зазначивши на його обґрунтування, що відповідно до договору купівлі-продажу від 09.02.1999 року вона (позивач) придбала 12/25 частин житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель, що знаходиться у АДРЕСА_1 . Зазначений договір було укладено між нею (позивачем) та відповідачем ОСОБА_2 в письмовій формі та відповідно з вимогами, встановленими ст.15 Закону України 2Про товарну біржу», зареєстрований на товарній біржі «кіровоградська біржа нерухомості», реєстраційний номер 028/00. Вказала, що при укладенні договору були дотримані всі істотні умови, які пред`являються для цього виду правочинів. Сторони взяті на себе зобов`язання виконали, а саме: відповідач передав 12/25 частин житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель, що находиться в АДРЕСА_1 , отримавши гроші в сумі, обумовленій п.5 Договору, а позивач сплатила та отримала зазначену частину житлового будинку, в якому проживає та зареєстрована. Крім того, зазначений договір був зареєстрований в Кіровоградському ООБТІ в реєстровій книзі за №17488/99. Право власності на 12/25 частин житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель, що знаходяться в АДРЕСА_1 згідно з архівною довідкою КООБТІ №18953, зареєстровано за нею (позивачем). Вказаний договір купівлі-продажу укладено сторонами під час дії Цивільного кодексу Української РСР 1963 року, ст.227 якого передбачено нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Згідно ст.47 цього ж Кодексу недодержання цієї вимоги тягне за собою недійсність договору. Поряд з цим, згідно з ч.2 ст.15 Закону України «Про товарну біржу», який діяв на час вчинення правочину, угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню.

Позивач також вказала, що при укладенні договору купівлі-продажу сторони виконали всі умови договору відповідно до ст.224 ЦК України (редакції 1963 року), однак вона (позивач) не може в повному обсязі використати свої права власника зазначеної частини житлового будинку, оскільки при оформленні договору купівлі-продажу, не були дотримані вимоги ст.227 ЦК України (в редакції 1963 року), яка передбачала обов`язкову нотаріальну форму посвідчення договору.

З огляду на викладене вище, позивач ОСОБА_3 просила визнати дійсним договір купівлі-продажу 12/25 частин житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель, що знаходиться у АДРЕСА_1 , який укладений 09 лютого 1999 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований на товарній біржі «Кіровоградська біржа нерухомості», реєстраційний номер 028/00.

Ухвалою суду від 10 липня 2019 року відкрито спрощене позовне провадження у справі.

Представником позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 (діє на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 14.02.2019 року) в судове засідання подано заяву, зареєстровану судом 26 вересня 2019 року за вх.№23767 про розгляд справи без її, як представника позивача, участі. Позовні вимоги підтримала. Просила позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, судом повідомлявся про час та місце судового розгляду справи в порядку ст.128 ЦПК України, причини не явки суду не відомі.

Зваживши доводи, викладені в позовній заяві, дослідивши докази по справі в їх сукупності, з`ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, виходячи з положень ст.12 та ст.13 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані, ґрунтуються на вимогах закону, що регулює спірні правовідносини, та є такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено та підтверджується матеріалам справи, що 09 лютого 1999 року між Продавцем, членом біржі ОСОБА_2 та Покупцем, членом біржі ОСОБА_3 , згідно з Протоколом відкритих біржових торгів №028/99, підписаним на товарній біржі «Кіровоградська біржа нерухомості» 09 лютого 1999 року укладено договір купівлі-продажу, за умовами якого Продавець продав, а Покупець купила 12/25 частин житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель під АДРЕСА_1 . Зазначений житловий будинок з надвірними будівлями розташовано на приватизованій земельній ділянці, площею 502, 70 м2 і складається з житлового будинку (літера «Аа»), літньої кухні (літера «Б»), погребу (літера «а1»), вбиральні (літера «Г»), прибудови «літер «б»), колодязю, ганку, огородження, замощення, зливних ям, а також самовільно зведених тамбуру (літера «а3», гаражу (літера «Ж»). житлова площа складає 82, 70 м2.

При цьому, зазначена частина будинку, що продається, належить продавцю на підставі свідоцтва про спадщину за заповітом від 23 лютого 1998 року, посвідченого державним нотаріусом першої Кіровоградської державної нотаріальної контори Водяницькою А.В., спадкова справа №151, реєстраційний номер №1-821, зареєстрованому в Кіровоградському ОБТІ 13 квітня 1998 року під №17488/94.

Продаж здійснено за 14 007 грн., які Продавець одержав від Покупця повіністю до підписання цього Договору (п.5 Договору).

Відповідно до п.п.6, 12 Договору право власності на 12/25 частин житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель у Покупця наступає з моменту підписання цього Договору. Згідно зі ст.227 ЦК України цей Договір підлягає реєстрації в Кіровоградському ОБТІ .

Судом також встановлено, що на підставі ст.15 Закону України від 10 грудня 1991 року «Про товарну біржу», який був чинним на час укладення сторонами зазначеного правочину, Договір було зареєстровано на товарній біржі «Кіровоградська біржа нерухомості» згідно з протоколом відкритих біржових торгів №028/99 від 09 лютого 1999 року, і не підлягає нотаріальному посвідченню, реєстраційний номер №028/00.

Відповідно до реєстраційного напису на документі про право особистої власності Кіровоградського ООБТІ 12/25 частини домоволодіння АДРЕСА_1 зареєстровано на праві особистої власності за ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 09.02.1999 року, реєстраційним номером №028/00, записано в реєстрову книгу за №17488/94 від 15.02.1999 року.

Крім того, відповідно до довідки Кіровоградського ООБТІ про належність нерухомого майна №18953 від 22 серпня 2007 року домоволодіння АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_3 , зокрема, 12/25 ч. (приватна спільна часткова) на підставі договору купівлі-продажу від 09.02.1999 року №028/00 (Кіровоградська біржа нерухомості); та 13/25 ч. (приватна спільна часткова) на підставі договору купівлі-продажу від 23.05.2007 року №2636, посвідченого приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Панчишиною С.С.

Відповідно до ст.655 ЦК України (в редакції 2003 року) за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі ст. 224 ЦК України (в редакції 1963 року), чинного на час укладення договору, за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно та сплатити за нього певну грошову суму.

Право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором (ст. 128 ЦК України (в редакції 1963 року).

Як вбачається з договору купівлі-продажу від 09 лютого 1999 року, укладеного між ОСОБА_2 , як Продавцем, та ОСОБА_3 , як Покупцем, Продавцем були надані всі необхідні документи щодо належності йому нерухомого майна, яке відчужується, окрім того, продаж зазначеного об`єкту нерухомості було вчинено за 14 007 грн., що підтверджується п.5 Договору, крім того, сторони також погодили між собою, що, зокрема, Продавець звільняє відчужуваний ним12/25 ч. житлового будинку не пізніше 12 лютого 1999 року, тим самим сторони за договором купівлі-продажу добросовісно виконали зобов`язання за даною угодою.

Вказане свідчить про те, що угода відбулася, оскільки сторони дійшли спільної згоди між собою щодо істотних умов договору.

Більш того, позивач ОСОБА_3 відповідно до п. 12 укладеного договору, зареєструвала належне їй право приватної власності в ОКП «Кіровоградське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» 15 лютого 1999 року.

Відповідно до ст.209 ЦК України, правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін.

Згідно з вимогами ст. 657 ЦК України, договір купівлі-продажу жилого будинку, земельної ділянки або іншого нерухомого майна укладається в письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до ч.2 ст.220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У такому випадку подальше нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Відповідно до ст. 227 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), який діяв на момент укладення між сторонами договору купівлі-продажу нерухомого майна від 08.04.1998 року, договір купівлі-продажу нерухомого майна повинен бути нотаріально посвідченим, якщо хоча б однією із сторін є громадянин.

Вимогами ч.2 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», який діяв на момент укладення договору, угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню.

Відповідно до ч. 2 ст. 47 ЦК України (в редакції 1963 року), якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Тим самим, судом відзначається, що для визнання угоди дійсною, необхідно не лише повного чи часткового виконання угоди, що потребує нотаріального посвідчення, а також ухилення іншою стороною від нотаріального оформлення угоди.

Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснені.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

Згідно з вимогами ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

З огляду на викладене вище, розглянувши справу в межах визначених позивачем предмета позову та на підставі наданих позивачем доказів, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, як на підстави позовних вимог, - знайшли своє підтвердження під час судового розгляду справи, оскільки ґрунтуються на достатніх, належних та допустимих доказах, суд прийшов до висновку про задоволення позову та визнання дійсним договору купівлі-продажу12/25 частин житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель, що знаходиться у АДРЕСА_1 , який укладений 09 лютого 1999 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований на товарній біржі «Кіровоградська біржа нерухомості», реєстраційний номер 028/00.

На підставі ст.141 ЦПК України судові витрати по справі, які складаються з судового збору, понесені позивачем ОСОБА_3 залишити по фактично понесеним останньою.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, 7, 10, 12, 13, ст.ст.77-80, 81, 95, 133, 141, 235, 258, 259, 263, 264, 265 Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу дійсним, - задовольнити.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна - 12/25 частин житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель, що знаходиться у АДРЕСА_1 , який укладений 09 лютого 1999 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , зареєстрований на товарній біржі «Кіровоградська біржа нерухомості», реєстраційний номер 028/00.

Судові витрати по справі, що складаються з судового збору в розмірі 768 грн. 40 коп., понесені позивачем ОСОБА_3 , залишити по фактично понесеним.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження з підстав, передбачених ч.ч.2, 3 ст.354 ЦПК України.

Апеляційна скарга подається до Кропивницького апеляційного суду через Ленінський районний суд м.Кіровограда.

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда Лілія Андріївна Іванова