У Х В А Л А

30 січня 2019 року

м. Київ

справа № 489/4932/17

провадження № 61-1599ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Коротуна В. М. розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2, на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 12 вересня 2018 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 13 грудня 2018 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім'єю та визнання договору дарування недійсним та визнання права власності на частку квартири,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2019 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2, на рішення Ленінського районного суду

м. Миколаєва від 12 вересня 2018 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 13 грудня 2018 року, яка не може бути прийнята касаційним судом до розгляду, оскільки у порушення пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України, у касаційній скарзі не зазначено в чому полягає неправильне застосування судами норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Таким чином, заявнику необхідно надіслати уточнену редакцію касаційної скарги, викласти вимоги касаційної скарги відповідно до повноважень суду касаційної інстанції. Також надіслати копії уточненої касаційної скарги та доданих матеріалів відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Крім того, подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження, оскільки заявником на порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документ, що підтверджує сплату судового збору. Разом з тим, заявником подано клопотання про звільнення від сплати судового збору, в якому заявник посилається на скрутний матеріальний стан.

Відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір» суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або позивачами є: військовослужбовці; батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; члени малозабезпеченої чи багатодітної сім'ї; особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров'ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Виходячи з викладеного, клопотання про звільнення від сплати судового збору не підлягає задоволенню, оскільки відомості з довідки Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва від 29 вересня 2017 року про розмір пенсії, яка складала у вересні 2017 року - 1 662,52 грн, не можуть вважатися належним доказом для звільнення від сплати судового збору та відсутність на момент подачі касаційної скарги у неї можливості сплатити судовий збір.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» встановлено, що з 01 січня 2017 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає1 600,00 грн.

Відповідно до підпункту 2 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду фізичною особою позовної заяви немайнового характеру становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У випадку коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Згідно зі статтею 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги справляється судовий збір, який відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої цієї статті становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви в розмірі оспорюваної суми.

З огляду на категорію спору, за позовними вимогами немайнового характеру (про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу; визнання квартири об'єктом спільної сумісної власності подружжя; визнання права власності на 1/2 частки квартири в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя; визнання недійсним договір дарування квартири), заявник за подання касаційної скарги має сплатити 2 560,00 грн.

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до УК у Печер. р-ні/Печерс. р-н/22030102, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), МФО: 899998, рахунок отримувача: 6007, ККДБ: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)», символ звітності банку: 207.

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Ураховуючи наведене, касаційна скарга підлягає залишенню без руху з наданням заявнику строку для усунення вказаного недоліку.

Керуючись статтями 185, 390, 392, 393 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору відмовити.

Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2, на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 12 вересня 2018 року та постанову Миколаївського апеляційного суду

від 13 грудня 2018 року залишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків строк до 01 березня 2019 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені законом.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. М. Коротун