Справа № 182/7355/19
Провадження № 2/0182/3373/2019
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

17.12.2019 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Рунчевої О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Нікополі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

22.10.2019 року ОСОБА_1 звернувся з позовними вимогами до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів.

Свої вимоги обґрунтовує наступним.

Від шлюбу з відповідачкою, який розірваний, він має малолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Подружнє життя не склалося, сторони проживають окремо, дитина проживає з відповідачкою.

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13.06.2017 року з позивача стягнуто аліменти на утримання дитини в розмірі 1/3 частини з усіх видів мого заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімума для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення повноліття.

Він належним чином виконує свої зобов`язання зі сплати аліментів,згідно довідки про відсутність заборгованості по аліментам № 1315 він не має заборгованості зі сплати аліментів.

На теперішній час сплата аліментів в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку складає для нього надмірний тягар, оскільки змінилося його матеріальне становище в бік погіршення. Зокрема, на його утриманні перебуває непрацездатна мати ОСОБА_4 , 1941 року народження, яка потребує постійної матеріальної підтримки та стороннього догляду за станом здоров`я та перебуває на «Д`обліку в Кам`янській АЗПСМ.

Крім того, в зв`язку з ампутацією ІІІ пальця правої кисті та за станом здоров`я він перебуває на амбулаторному лікуванні у лікаря хірурга з 20.08.2019 року.

Враховуючи викладене, вважає, що він має право на зменшення розміру стягуваних з нього аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Просить стягувати з нього аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/3 частини до ј частини з усіх видів заробітку та доходів, але не менше 50% прожиткового мінімума для дитини відповідного віку. Стягнути з нього аліменти на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходів), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щомісячно, починаючи з дня набрання рішення суду законної сили та до досягнення дитиною повноліття. Після набрання законної сили рішенням суду виконавчий лист по справі провадження № 2/0182/2081/2017, виданий 16.06.2017 року по справі № 182/1557/17 про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який народився у с. Кам`янське, Нікопольського району Дніпропетровської області, аліменти на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходів), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щомісячно, починаючи з 27.03.2017 року до досягнення дитиною повноліття. Також, просить стягнути на його користь судовий збір.

Ухвалою про відкриття провадження від 15.11.2019 року позовна заява прийнята до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу був наданий строк 15 днів з дня отримання ним такої ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву.

До суду повернувся конверт з копією ухвали про відкриття провадження від 15.11.2019 року, як не вручений у зв`язку з закінченням терміну зберігання (а.с. 32). Ухвала про відкриття провадження у відповідності до ч. 8 ст. 128, ч. 1 ст. 131 ЦПК України, вважається доставленою. Відповідач не скористалася своїм на подання відзиву на позовну заяву, письмових заперечень щодо її вимог і змісту до суду не направила.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду.

Суд на підставі ст. 280 ЦПК України розглянув справу заочно.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється за відсутністю сторін, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, від зареєстрованого 25.11.2009 року шлюбу, у сторін народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 8, 9). Як зазначено позивачем, донька проживає з відповідачкою.

На підставі рішення Нікопольського міськрайонного суду від 13.06.2017 року , виданий виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Просить стягувати з нього аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/3 частини до ј частини з усіх видів заробітку та доходів, але не менше 50% прожиткового мінімума для дитини відповідного віку. Стягнути з нього аліменти на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходів), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щомісячно, починаючи з дня набрання рішення суду законної сили та до досягнення дитиною повноліття (а.с. 10). Постановою державного виконавця Нікопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Персистою С.О. відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа (а.с. 11).

Згідно довідки № 1315, заборгованість по аліментам ОСОБА_1 не має (а.с. 13).

Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дітей.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю Організації Об`єднаних Націй від 20.11.1959, яка підлягає застосуванню відповідно до ст. 9 Конституції України проголошено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, посувати її до самостійного життя та праці (ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»).

Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Отже, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3 розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина 3 статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я.

Згідно довідки № 537 від 16.10.2019 року ОСОБА_1 працює в ТОВ «Центр» з 01.10.2019 року (а.с. 18). Із довідки № 1585 від жовтня 2019 року, посвідченого в.о. старости виконавчого комітету Червоногригорівської селищної ради Нікопольського району Прокопенко О.А. встановлений склад сім`ї ОСОБА_1 , який складається з позивача та його матері ОСОБА_4 , 1941 року народження (а.с. 20). Як вбачається з довідки № 88 від 02.10.2019 року ОСОБА_4 знаходиться на «Д» обліку в Кам`янскій АЗПСМ з діагнозом : атеросклеротичний кардіосклероз (а.с. 22). Як свідчить характеристика з місця проживання № 1-145, ОСОБА_1 проживає у будинку разом із матір`ю, яка за станом здоров`я потребує постійного стороннього догляду, контролю (а.с. 23).

Також, матеріали справи містять довідку ЛКК № 1654 від 02.10.2019 року , згідно якої ОСОБА_1 знаходиться на амбулаторному лікуванні у лікаря хірурга з 20.08.2019 року з діагнозом: травматична ампутація п/ф ІІІ пальця правої кісті (а.с. 21).

Зазначене вказує на зміну сімейного стану та стану здоров`я позивача, які не існували до ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів на утримання доньки у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку щомісячно до її повноліття, у зв`язку з чим у позивача змінився матеріальний стан.

В той же час, слід звернути увагу, що прийняття Закону «Про внесення змін щодо мінімального розміру аліментів», яким було внесено зміни до ст. 182 СК України в частині збільшення мінімального розміру аліментів на одну дитину, спрямоване на посилення захисту права дитини на належне утримання, а тому є підставою для зміни розміру стягнутих аліментів з 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до 50 відсотків.

Такого висновку дійшов Верховний суд у своїй постанові у справі № 581/638/17-ц, провадження № 61-11279св18.

Таким чином, суд погоджується з позицією позивача в частині зміни розміру стягуваних з нього аліментів, а саме визначення розміру прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку у розмірі 50 відсотків замість 30 відсотків.

Наведені зміни матеріального, сімейного стану та погіршення стану здоров`я платника аліментів, дають підстави для зменшення розміру аліментів, що стягуються з нього за рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13.06.2017 року на користь відповідача на утримання на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щомісячно з 1/3 до 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Така зміна розміру аліментів, на думку суду, забезпечує потреби дитини і враховує можливості її матері, батька.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили, таким чином, період стягнення аліментів у зміненому розмірі має здійснюватись з дня набрання даним рішенням суду законної сили.

Так, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Так, згідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно положень ст. 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За змістом ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Виходячи із змісту ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

В силу ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

При цьому, виконавчий лист по справі № 182/1557/17 (провадження № 2/0182/2081/2017) про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (РНОКПП НОМЕР_1 ), народився у с. Кам`янське, Нікопольського району Дніпропетровської області, аліменти на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходів), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щомісячно, починаючи з 27.03.2017 року до досягнення дитиною повноліття, відповідно до ст. 432 ЦПК України визнається таким, що не підлягає виконанню.

Керуючисьст.ст. 12, 13, 76, 77, 81, 89, 259, 263-265, 268, 280-282, 432 ЦПК України, ст.ст.180,182,192 СК України,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів задовольнити.

Зменшити розмір аліментів, які стягнуті рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13.06.2017 року по справі № 182/1557/17 (провадження № 2/0182/2081/2017) з 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходів) на 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходів) , щомісячно та стягувати з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (РНОКПП НОМЕР_1 ), народився у с. Кам`янське, Нікопольського району Дніпропетровської області, аліменти на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходів), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щомісячно, починаючи з дня набрання чинності рішенням і до повноліття дитини.

Після набрання законної сили рішенням суду виконавчий лист по справі № 182/1557/17 (провадження № 2/0182/2081/2017) про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (РНОКПП НОМЕР_1 ), народився у с. Кам`янське, Нікопольського району Дніпропетровської області, аліменти на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходів), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щомісячно, починаючи з 27.03.2017 року до досягнення дитиною повноліття - визнати таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп. (сімсот шістдесят вісім грн. 40 коп.)

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду до або через Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: О. В. Рунчева