Справа № 457/467/18 Головуючий у 1 інстанції: Марчук В.І.
Провадження № 22-ц/811/937/19 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2019 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ в складі:

головуючої: Крайник Н. П.

суддів: Шеремети Н. О., Цяцяка Р. П.

при секретарі: Цап П.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 03 грудня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної злочином, -

в с т а н о в и в:

22.05.2018 року ОСОБА_2 звернулася з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної злочином.

Позовні вимоги обгрунтовувала тим, що 23 жовтня 2016 року приблизно о 19 год. 30 хв. вона перебувала на пасажирському сидінні скутера, яким керував її знайомий ОСОБА_3 і рухався по с. Станиля Дрогобицького району. Назустріч їм рухався автомобіль, що було видно по світлу фар, і безпосередньо перед роз`їздом автомобіль виїхав на смугу їхнього руху. Вона відчула сильний удар, а що було потім, певний час не пам`ятала, прийшла до тями тільки згодом на узбіччі дороги. ЇЇ та ОСОБА_3 на автомобілі швидкої допомоги забрали у Дрогобицьку міську лікарню, де вони перебували на стаціонарному лікуванні. Вона перебувала на стаціонарному лікуванні з 23 по 31 жовтня 2016 року. Усі ліки вона купувала за власні кошти. Коли її виписали, у неї почала набрякати нога, щоб було пов`язано з дорожньо-транспортною пригодою. Їй було проведено ультразвукове дослідження, за яке вона оплатила, а також придбано на лікування медикаментів на суму 695,05 грн. Відповідвч ОСОБА_1 жодного разу не поцікавився її здоров`ям та не надав їй матеріальної допомоги на лікування. Зазначає, що крім матеріальної шкоди їй було завдано і моральну шкоду, яку вона оцінює у 2000 грн.

Оскаржуваним рішенням позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 695,05 грн. матеріальної шкоди та 2000 грн. моральної шкоди, а всього 2695,05 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 у користь держави судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_1 .

Вважає рішення суду незаконним, необґрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Зазначає, що задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 , районний суд виходив з того, що позивач належним чином довела факт заподіяння їй шкоди відповідачем та розмір такої шкоди. Вважає такий висновок районного суду необґрунтованим та таким, що не підтверджений достатніми доказами. Зокрема, зазначає, що в матеріалах справи наявна інформація лише про призначення лікарських засобів для лікування ОСОБА_2 , довідка про їх середньостатистичну вартість в мережах аптек, однак відсутні докази того, що позивач їх придбала та відповідно понесла витрати на їх придбання на суму 695,05 грн. Крім того, позивач покликалася на те, що шкода їй завдана злочином. Проте, матеріали справи не містять доказів того, що позивач була визнана потерпілою у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_1 . Крім того, при вирішенні даного спору, судом першої інстанції не враховано правовий висновок Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року, згідно якого право на звернення до суду про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, виникає у потерпілої особи лише у випадку, якщо у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування або розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. Зазначає, що оскільки його цивільно-правова відповідальність на момент скоєння ДТП була застрахована у страховій компанії «Уніка», то ОСОБА_2 мала право на звернення до суду лише у тому випадку, якщо у страховика обов`язок з виплати страхового відшкодування не виник або розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. На зазначене суд першої інстанції уваги не звернув, що призвело до ухвалення судом незаконного рішення.

Просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

У засіданні суду апеляційної інстанції представник апелянта ОСОБА_1 - ОСОБА_4 скаргу підтримав з підстав, наведених у ній, просив скаргу задоволити, рішення суду скасувати та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи, тому суд вважає за можливе розглянути справу у її відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта ,перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що скарга підлягає до задоволення частково з наступних мотивів.

Відповідно до положень статті 1166 ЦК України, яка визначає загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду, майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Встановлено, що згідно ухвали Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 01 березня 2017 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України у зв`язку з примиренням винного з потерпілим.

З довідки, виданої Дрогобицьким ВП НУНП у Львівській області від 19 квітня 2018 року № 4479/44/06-2018 вбачається, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка трапилася 23 жовтня 2016 року, пасажир мопеда ОСОБА_2 отримала тілесні ушкодження.

Згідно з висновком експерта № 647 від 03 листопада 2016 року, ОСОБА_2 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді саден на спинковій поверхні лівої китиці та синців на передніх поверхнях обох гомілок. Дані тілесні ушкодження були спричинені незадовго до поступлення хворої в лікарню дією тупого предмета, можливо, і внаслідок падіння з мопеда на дорожнє покриття під час дорожньо-транспортної пригоди та відносяться до легкого ступеня тілесних ушкоджень.

Згідно довідки, виданої Комунальним некомерційним підприємством «Дрогобицька міська лікарня № 1» Дрогобицької міської ради 02 листопада 2017 року № 1461, ОСОБА_2 знаходилася на стаціонарному лікуванні у травматологічному відділенні Комунального некомерційного підприємства «Дрогобицька міська лікарня № 1» з 23 жовтня 2016 року по 31 жовтня 2016 року.

Позивачем також долучено довідку, у якій зазначено вартість призначених їй медикаментів (а.с. 13).

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 , районний суд виходив з того, що матеріалами справи доведено, що внаслідок неправомірних дій відповідача їй було спричинено матеріальну та моральну шкоду, а також що позивач понесла витрати, пов`язані з лікуванням після ДТП на суму 695,05 грн.

Однак, з таким висновком суду колегія суддів погоджується не повністю, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно приписів статей ст.ст. 76,77,78 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Як вбачається з матеріалів справи, у такій наявні лише докази призначення позивачці медичних препаратів для лікування наслідків ДТП та вартість таких (а.с. 11, 13), однак відсутні докази понесення позивачем витрат на придбання медичних препаратів, що виключає, на думку колегії суддів, можливість відшкодування їх вартості за рахунок відповідача.

З наведених мотивів, рішення суду в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням у справі нового судового рішення про відмову у задоволенні цих позовних вимог.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно ст.ст. 24,23 Закону шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я . У зв`язку з лікуванням потерпілого страховиком відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я.

У випадках, передбачених пп "г" і "ґ" пункту 41.1 та пп "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону страховиком або МТСБУ потерпілому - фізичній особі, яка зазнала ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, відшкодовується моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю (ст. 26-1 Закону).

Враховуючи, що цивільно-правовова відповідальність відповідача на час ДТП було застрахована за полісом цивільно-правової відповідальності у ПАТ «Страхова компанія «Уніка», колегія суддів приходить до висновку, що моральна шкода, завдана позивачу внаслідок ДТП частково підлягає відшкодуванню за рахунок страховика, а тому погоджуючись з висновком суду першої інстанції про те, що моральна шкода позивачу була заподіяна внаслідок неправомірних дій відповідача (страхувальника), приходить до висновку про зменшення розміру такої до 1900 грн. з врахуванням обов`язку часткового відшкодування моральної шкоди страховиком.

Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, п.п. 1-4 ч. 1 ст. 376, ст. 381, ст. 382, ст. 383, ст. 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити частково.

Рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 03 грудня 2018 року в частині стягнення з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 695,05 грн. матеріальної шкоди скасувати та в цій частині ухвалити нову постанову, якою у задоволенні цих позовних вимог відмовити.

Рішення суду в частині розміру моральної шкоди, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 змінити. Стягнути з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 1900 грн. моральної шкоди.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 16.12.2019 року.

Головуючий: Крайник Н. П.

Судді: Шеремета Н. О.

Цяцяк Р. П.