печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 липня 2019 року Печерський районний суд м. Києва

в складі: головуючого - судді Козлова Р.Ю.,

при секретарі Іваненко С.С.,

розглянувши у судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:
Позивачка звернулася з вказаним позовом до суду, у якому просила суд ухвалити рішення яким стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання їх спільної дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісяця, з дня пред`явлення позову до суду, у розмірі 1/3 заробітку (доходу) відповідача до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування пред`явлених вимог позивач посилається на те, що вона та відповідач зареєстрували шлюб 21 вересня 2006 року у Високівській сільській раді Бориславського району Херсонської області, актовий запис № 2. Від шлюбу у сторін народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після розірвання шлюбу з відповідачем, син проживає разом з позивачкою та знаходиться на її повному утриманні. Як зазначила позивачка, вона зі свого боку прикладає усі зусилля для забезпечення потреб дитини, але їх не вистачає для повного забезпечення потреб малолітнього сина. У свою чергу відповідач, який є батьком дитини, не приймає участі у матеріальному забезпеченні дитини всім необхідним для належного її розвитку та виховання. При цьому, вказує позивачка, відповідач є працездатною особою, може надавати матеріальну допомогу дитині, батьком якої він є. Посилаючись на те, що відповідач ухиляється від батьківського обов`язку утримувати дитину та забезпечувати її матеріально з огляду на вищевикладені обставини, позивачка просить суд задовольнити пред`явлені вимоги у повному обсязі.

Ухвалою судді від 07 червня 2019 року у справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін та надано відповідачеві строк протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву та протягом п`яти днів з дня вручення відповіді позивача на відзив подати заперечення на відповідь.

Не погоджуючись із пред`явленим позовом представник відповідача подав відзив на позов, у якому зазначив, що викладені у позові обставини є неправдивими та такими, що не підтверджені належними доказами. Також відповідач зазначив, що він опікується сином, забезпечує сина всіма необхідними речами, надає позивачці кошти на утримання сина, постійно спілкується з сином і підтримує з ним добрі стосунки. У зв`язку з цими обставинами, а також беручи до уваги те, що на його утриманні перебувають двоє батьків пенсійного віку, вважає, що судом має бути визначена сума до стягнення у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Крім того, представник відповідача до початку розгляду справи по суті направив суду заяву, у якій просив суд слухати справу за його відсутності та відсутності відповідача, позицію викладену у відзиві підтримує у повному обсязі.

В свою чергу відповідачка відповідь на відзив до суду не направляла, натомість направила заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує у повному обсязі. Додатково позивачка просила суд при ухваленні рішення врахувати зміну її прізвища з « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_5 ».

Суд, дослідивши матеріали справи, вивчивши зміст заяв сторін по суті позову, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов висновку про часткове задоволення позову виходячи з наступного.

Судом встановлено, що сторони по справі перебували у шлюбі з 21 вересня 2006 року, який був зареєстрований у Високівській сільській раді Бориславського району Херсонської області, актовий запис №2, що підтверджується доданою до матеріалів справи копією свідоцтва про шлюб (а.с. 5).

Від шлюбу у сторін народилася дитина син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дана обставина позивачкою підтверджена шляхом надання суду копії свідоцтва про народження дитини (а.с. 4).

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 26 травня 2017 року шлюб між сторонами розірвано.

Як встановлено судом малолітній син проживає з матір`ю, що сторонами в ході розгляду не заперечувалось з огляду на зміст позовної заяви та відзиву відповідача на позовну заяву.

Крім того, відповідно до свідоцтва про зміну імені серія НОМЕР_1 від 07 вересня 2018 року, виданим Печерським районним у м. Києві відділом реєстрації актів цивільного стану ГТУ юстиції у м. Києві, позивачка ОСОБА_6 змінила прізвище з « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_5 ».

Обґрунтовуючи свої вимоги позивачка зазначає, що відповідач будучи батьком дитини, матеріальну допомогу на її утримання не надає, тим самим не виконує свого батьківського обов`язку щодо утримання дитини.

Зокрема позивачка вказує, що з середини 2016 року відповідач взагалі припинив утримувати дитину, надавати позивачці кошти для придбання сину продуктів харчування, одягу, предметів побуту тощо. При цьому відповідач працює в Київському ліцеї імені Івана Богуна та має постійний дохід як військовослужбовець, середньомісячний розмірі якого складає 10 000 грн. При цьому, позивачка зазначила, що вона самостійно утримує сина за рахунок заробітної плати, яку вона отримує працюючи в салоні «Кафо». Розмір заробітної плати за місяць складає 3500 грн. Маючи невеликий дохід, позивачці важко самостійно утримувати дитину, задовольняти її обґрунтовані потреби для фізичного життя та забезпечувати її усім необхідним для навчання та розвитку особистих здібностей.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За приписами частини 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Обов`язок батьків утримувати своїх дітей виникає з моменту їх народження та зберігається до досягнення дітьми повноліття. До того ж, обов`язок утримувати дитину у рівній мірі покладається як на матір, так і батька, причому, обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним.

Батьки зобов`язані утримувати свою дитину незалежно від того, одружені вони чи ні (у випадку народження дитини під час фактичних шлюбних відносин), або чи розірвано їх шлюб.

Чинним законодавством України встановлено, що діти рівні у своїх правах незалежно від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. Батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей та повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги. Зобов`язання з утримання дітей виникає за наявності сукупності таких умов: родинного зв`язку між батьками й дитиною (кровний зв`язок між батьками та дитиною або зв`язок між усиновлювачем і усиновленою дитиною); неповноліття дитини; навчання повнолітньої дитини; відсутність підстав для звільнення батьків від сплати аліментів; можливість батьків надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до ратифікованої Постановою Верховної ради України № 789-XII від 27.02.1991 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, держава докладає всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (стаття 18 Конвенції).

Згідно з частинами 1, 2 Конвенції про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до основних сформованих принципів суспільства, задекларованих у національному та міжнародному законодавстві, діти мають право на особливе піклування і допомогу, внаслідок своєї фізичної і розумової незрілості, потребують спеціальної охорони і піклування, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, наявність у платника аліментів рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; докази про витрати платника аліментів, що перевищують десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, а також наявність інших обставин, що мають істотне значення.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) батька дитини визначається судом.

Частиною 3 ст. 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

При цьому ч.1 та ч. 2 ст.182 СК України законодавець передбачив, що при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3 - 1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;

3 - 2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до наявної в матеріалах справи довідки про доходи виданої за місцем роботи відповідача - Київський військовий ліцей імені Івана Богуна від 27.09.17 р. №70 загальна сума доходу останнього за період з 01.03.17 р. по 31.08.17 р. становить 60 908,00 грн., що в щомісячному розрізі становить 10 151,41 грн. Даних про інші доходи відповідача матеріали справи не містять.

Також як вбачається з матеріалів справи відповідач проживає у гуртожитку за місцем роботи загальною площею 13,25 м.кв., що підтверджується рахунками на оплату за комунальні послуги, копії яких додані відповідачем до відзиву. Протилежного позивачкою не доведено.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, відповідач систематично надавав грошові кошти відповідачу з метою належного утримання сина, а саме на загальну суму 19 350 грн., зокрема:

17.11.17 р. перераховано на користь позивача 2 000,00 грн.

10.12.17 р. перераховано на користь позивача 3 000,00 грн.

16.01.18 р. перераховано на користь позивача 2 500,00 грн.

14.02.18 р. перераховано на користь позивача 1 850,00 грн.

09.03.18 р. перераховано на користь позивача 2 500,00 грн.

09.04.18 р. перераховано на користь позивача 2 500,00 грн.

12.05.18 р. перераховано на користь позивача 2 500,00 грн.

06.10.18 р. перераховано на користь позивача 2 500,00 грн., копії чеків додані відповідачем до відзиву на позовну заяву (а.с. 68-69).

Крім того, в матеріалах справи наявні докази того, що відповідач купляв сину одяг та відвідував з ним медичний заклад.

Також судом встановлено, що відповідач систематично надає матеріальну допомогу своїми батьками, які є особами пенсійного віку, а саме: ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3 .

На підтвердження цих обставин відповідач надав копії чеків на загальну суму 15 050 грн. 45 коп. (а.с. 70-71).

Таким чином з урахуванням положень ч. 1 ст. 182 СК України та наданих стороною відповідача доказів встановлено, що дохід відповідача за шість місяців становить 60 908,00 грн. При цьому відповідачем документально підтвердженні витрати спрямовані на утримання своєї дитини та батьків у загальному розмірі 34 400,45 грн., що фактично становить більшу половину його доходу. За таких обставин твердження позивача про абсолютне відсторонення відповідача від прийняття участі у вихованні свого сина є безпідставним та таким, що не підтверджене будь-якими належними і допустимими доказами зі сторони позивачки.

Серед іншого суд надає оцінку тій обставині, що позивачка не підтвердила будь-якими доказами наявність у відповідача рухомого та іншого нерухомого майна та грошових коштів, окрім заробітної плати, як і не доведено витрати відповідача, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи.

З огляду на встановлені у справі обставини, що мають юридичне значення та наведені положення Закону а також виходячи з того, що дитина сторін проживає разом із позивачкою, у зв`язку з чим цілодобовий обов`язок останньої полягає не тільки у матеріальному забезпеченні дитини, а ще й у постійному вихованні, контролі, що потребує більших моральних витрат ніж періодичні зустрічі, враховуючи вік дитини, суд вважає необхідним присудити стягнення аліментів з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання сина у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 31 травня 2017 року до досягнення дитиною повноліття.

Не приймає суд до уваги, прохання відповідача у своєму відзиві про стягнення аліментів з моменту ухвалення рішення, оскільки у відповідності до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Таким чином, аліменти підлягають стягненню з 31 травня 2017 року.

Визначаючи вказаний розмір аліментів, враховує стан здоров`я позивача, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у відповідача інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення та часткове визнання позову відповідачем.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач є молодим працездатним чоловіком. Відомостей про незадовільний стан його здоров`я суду не надано. Окрім того, відповідачем доведено доказами, які судом приймаються як належні та допустимі, що на його утриманні знаходяться його батьки.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Оскільки позивач згідно Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору то відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 640 грн., пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 80, 84, 180, 181, 182, 183, 184, 191 СК України, ст. ст. 259, 263, 264, 265, 268, 272, 280 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 , паспорт серія НОМЕР_4 , виданий Білозерським РВ УМСВ України в Херсонській обл. 03 жовтня 2006 року, яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 ) аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 31 травня 2017 року до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) в дохід держави судовий збір в розмірі 640 грн.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 , паспорт серія НОМЕР_4 , виданий Білозерським РВ УМСВ України в Херсонській обл. 03 жовтня 2006 року, яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 ) аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку у межах суми платежу за один місяць.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Повне рішення суду складено 15 липня 2018 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, або якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги (зважаючи на п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України щодо порядку подання апеляційних скарг на судові рішення).

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя