ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №22-ц/807/760/19
Головуючий в 1-й інстанції Крамаренко І.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2019 року місто Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого, судді-доповідачаОСОБА_1
суддів:ОСОБА_2, ОСОБА_3
СекретарОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 06 листопада 2018 року, постановлену в м. Запоріжжі у справі за заявою ОСОБА_5, зацікавлена особа Центральне обєднане Управління Пенсійного Фонду України у м. Запоріжжя про встановлення факту належності документа,-

В С Т А Н О В И В:

01.11.2018 року ОСОБА_5 звернувся до суду із заявою про встановлення факту належності документа, в якій просив встановити факт належності йому трудової книжки, свідоцтва про народження, диплома, військового квитка, в яких його прізвище зазначено як «Демян» (рос. мовою), а у паспорті «Демян» (укр. мовою).

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 06 листопада 2018 року, відмовлено у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_5.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на необґрунтованість висновків суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є, те що неможливість встановлення факту належності апелянту свідоцтва про народження та воєнного квитка, не виключає можливість задоволення вимог про встановлення факту належності дипломата та трудової книжки, а відмова у відкритті провадження у справі виключає можливість повторно звернення з зазначеними вимогами до суду, що є порушенням справ заявника.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 6 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд мотивував своє рішення тим, щозгідно з ч. 4 ст. 315 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, вказуючи, що відповідно до ч.3 ст.315 ЦПК України, справи про встановлення факту належності особі паспорта, військового квитка, квитка про членство в обєднанні громадян, а також свідоцтв, що їх видають органи державної реєстрації актів цивільного стану, судовому розгляду в окремому провадженні не підлягають.

Між тим з такими висновками суду першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду погоджується частково, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно п.6 ч.1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, імям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Як вбачається із заяви, ОСОБА_5 просить встановити факт належності йому трудової книжки, свідоцтва про народження, диплома, військового квитка.

Відповідно до ч.3 ст.315 ЦПК України, справи про встановлення факту належності особі паспорта, військового квитка, квитка про членство в обєднанні громадян, а також свідоцтв, що їх видають органи державної реєстрації актів цивільного стану, судовому розгляду в окремому провадженні не підлягають.

Згідно зі змістом п. 1 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» розгляд в порядку окремого провадження справи про встановлення факту можливий, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

З огляду на наведене, суд першої інстанції вірно відмовив у відкритті провадження за вимогами про встановлення належності заявнику свідоцтва про народження та військового квитка з підстав ч. 3 ст. 315 ЦПК України, оскільки для зміни даних у вказаних документах, заявник повинен звернутись до відповідних державних органів в компетенцію, яких віднесено питання видачі таких документів.

Між тим, положення ч.3 ст.315 ЦПК України не перешкоджає вирішенню судом питання щодо встановлення факту належності заявнику трудової книжки та диплома, тому висновки суду в частині відмови у відкритті провадження за зазначеними вимогами є помилковими, оскільки на стадії відкриття провадження у справі, в цій частині вимог, спору про право не вбачається.

Таким чином, колегія суддів апеляційного суду, вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, скасувати ухвалу суду першої інстанції в частині відмови у відкритті провадження за вимогами щодо встановлення факту належності заявнику трудової книжки та диплома.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 06 листопада 2018 року у цій справі скасувати в частині відмови у відкритті провадження у справі за вимогами щодо встановлення факту належності ОСОБА_5 трудової книжки та диплома.

Справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова складена 30 січня 2019 року.

Судді: С. В. Кухар

ОСОБА_2

ОСОБА_3