РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/11765/19

пр. № 2/759/5342/19

06 серпня 2019 року

Святошинський районний суд міста Києва у складі головуючого судді Горбенко Н.О., при секретарі Доценко Є.С., без присутності сторін, розглянувши в підготовчому засіданні в м.Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

01.07.2019 року позивач звернулась до суду з даним позовом, в якому просила змінити спосіб стягнення аліментів з відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь позивача на утримання дітей: сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дочки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з фіксованої суми в розмірі 1000 (одна тисяча) гривень на дитину, згідно рішення Святошинського районного суду міста Києва від 31 січня 2017 року, на Ѕ частку заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше як 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення повноліття.

Підставами звернення до суду з позовом стало те, що у них з відповідачем є спільні діти: син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дочка - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до рішення Святошинського районного суду міста Києва від 31 січня 2017 року, на підставі виконавчого листа з відповідача на користь позивача на утримання дітей: сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дочки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 присуджено до стягнення аліменти в розмірі 2000 (дві тисячі) гривень, тобто по 1000 (одна тисяча) гривень на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 01.01.2017 року і до досягнення найстаршою дитиною - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 повноліття.

Позивач зазначила, що вона з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі з 2005 року по 2015 року. 09.10.2015 року рішенням Святошинського районного суду міста Києва шлюб розірвано. Після розірвання шлюбу вона зареєструвала повторний шлюб та змінила прізвище з « ОСОБА_1 » на « ОСОБА_1 ». Від шлюбу сторони мають спільних дітей: сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дочки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Діти проживають разом з позивачем в м.Вінниці, також стоять на обліку у лікаря і навчаються у Вінницькій ЗОШ № 22, зазначила, що саме вона, одноособово займається вихованням дітей. Зазначила, що з часу винесення Святошинським районним судом міста Києва рішення про стягнення аліментів від 31.01.2017 року матеріальний стан платника аліментів значно поліпшився, адже відповідач на даний час працевлаштований офіційно, тому, вважає, що відповідач може надавати дітям матеріальну допомогу у більшому розмірі ніж вказана в рішенні суду. Інших аліментів відповідач не сплачує. Зазначає, що відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту прав дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», який набрав законної сили 06.07.2017 року, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Згідно Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить 2027 гривень. Вважає, що наданий час, аліменти, які стягуються з відповідача є меншими ніж 50% відсотків прожиткового мінімуму. Зазначає, що стан здоров`я її дітей погіршився, син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 часто хворіє на респіраторні захворювання та гайморит, а також стоїть в КНП «ЦПМСД» № 5 на обліку з приводу захворювань - хронічний тонзиліт, інфекційний мононуклеоз, носій віруса Епштейна-Борра . Донька ОСОБА_4 часто хворіє на респіраторні захворювання та гострий бронхіт, а також стоїть в КНП «ЦПМСД» № 5 на «Д» обліку з приводу захворювань серця «Вроджена вада серцевої перегородки», «Аномальне відкрите овальне вікно (1,5мм) та «Аномально розташована хорда». Зазначила, що їй важко забезпечувати дітей, тому просить стягнути з відповідача аліменти в вищезазначеному розмірі.

05.07.2019 року ухвалою судді відкрито провадження в даній справі.

До початку підготовчого засідання сторони надали суду заяви, в яких позивач зменшила свої позовні вимоги до відповідача, просила стягнути з нього 1/3 частку заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше як 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення повноліття, відповідач зменшені позовні вимоги позивача визнав, просили справу розглянути без їх участі.

Відповідно до положень частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин.

Як вбачається із копії свідоцтва про народження Серія НОМЕР_1 , позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 , являються батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.15).

Як вбачається із копії свідоцтва про народження Серія НОМЕР_2 , позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 , являються батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.16).

Відповідно до копії заочного рішення Оратівського районного суду Вінницької області від 13.06.2018 року шлюб між сторонами розірвано (а.с.20-22).

Відповідно до копії рішення Святошинського районного суду міста Києва від 31 січня 2017 року з відповідача на користь позивача на утримання дітей: сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дочки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 присуджено до стягнення аліменти в розмірі 2000 (дві тисячі) гривень, тобто по 1000 (одна тисяча) гривень на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 01.01.2017 року і до досягнення найстаршою дитиною - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 повноліття (а.с.11).

Відповідно до довідок про огляд лікаря від 06.06.2019 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 хворіє на респіраторні захворювання та гайморит, а також стоїть в КНП «ЦПМСД» № 5 на обліку з приводу захворювань - хронічний тонзиліт, інфекційний мононуклеоз, носій віруса Епштейна-Борра , донька ОСОБА_4 часто хворіє на респіраторні захворювання та гострий бронхіт, а також стоїть в КНП «ЦПМСД» № 5 на «Д» обліку з приводу захворювань серця «Вроджена вада серцевої перегородки», «Аномальне відкрите овальне вікно (1,5мм) та «Аномально розташована хорда».

Вказані докази суд приймає до уваги, так як вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані в порядку встановленому законом і ніким не оспорюються.

З досліджених в засіданні доказів вбачається, що розмір аліментів, які були присуджені до стягнення з відповідача на користь позивача на утримання дітей за рішенням суду від 31.01.2017 року, є значно меншими від встановленого мінімального розміру, визначеного розміру аліментів не достатньо для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

До вказаних правовідносин застосовуються норми права, визначені Сімейним кодексом України.

Згідно із статтею 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно із частиною 3 статті 181 СК України,за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно з частиною першою статті 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Згідно із статтею 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Тобто розмір аліментів, який стягується з відповідача на корить позивача на утримання дітей: сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дочки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 1000 (одна тисяча) гривень за рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 31 січня 2017 року не відповідає мінімальному розміру, встановленому статтею 182 СК України.

На час звернення з цим позовом до суду, відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2019 рік» прожитковий мінімум дітей, віком від 6 до 18 років, 01.01.2019 року складає 2027 грн.

Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви (стаття 191 СК України).

Відповідно до статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України, зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Такої висновок узгоджується із правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 5 лютого 2014 року у справі № 6-143цс-13, відповідно до якої вимоги зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватись, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182 - 184 СК України, не може обумовлюватись разовим її здійсненням й відповідно з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження.

Зі змісту наведених законодавчих приписів слід дійти висновку, що Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження, стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право нa рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Відповідно до пунктів 1 і 2 статті 3 Конвенції про права дитини, що була ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

За змістом статті 18 Конвенції суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до частин 1 і 2 статті 27 Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статті 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 12,13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд оцінивши наявні у справі докази у відповідності до статей 77, 78, 79, 89 ЦПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх досліджені, за умови відсутності підстав для звільнення відповідача від обов`язку утримувати дітей, враховуючи рівність прав та обов`язки щодо утримання батьками своєї дитини, приходить висновку про задоволення позову, адже аліменти присуджені рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 31 січня 2017 року в розмірі 1000 гривень в місяць, є значно меншими від мінімального гарантованого розміру аліментів на одну дитину віком від 6 до 18 років, передбаченого ч. 3 ст. 182 СК України, якого не достатньо для забезпечення належних умов життя та гармонійного розвитку дитини. Разом з тим, розмір аліментів визначений рішенням суду, заявлений позивачем до збільшення, шляхом зміни способу стягнення аліментів, у розмірі однієї третьої від заробітку (доходу) платника аліментів, ґрунтуються на положеннях Сімейного кодексу України, відповідає інтересам дітей: сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дочки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , їх рівня життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку на даний час.

Керуючись ст.ст. 7, 141, 155, 180, 181, 182, 192 СК України, ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 3, 11, 12, 13, 141, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 82, 83, 89, 259,263-265,430 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Змінити спосіб стягнення аліментів з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та дочки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з фіксованої суми в розмірі 1000 (одна тисяча) гривень на дитину згідно рішення Святошинського районного суду міста Києва від 31 січня 2017 року, на одну третю заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше п`ятдесяти відсотків для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня звернення до суду і досягнення повноліття.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць (з 01.07.2019 до 01.08.2019) допустити до негайного виконання.

Раніше виданий виконавчий лист за рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 31 січня 2017 року (ун. № 759/15454/16-ц, пр. № 2/759/1513/17) - відкликати.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення виготовлено 09.08.2019 року.

Суддя: Н.О. Горбенко