Справа № 4806/8/18
П О С Т А Н О В А

Іменем України

22 січня 2019 року м. Ужгород

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Закарпатського апеляційного суду в складі:

головуючого: Собослой Г.Г.,

суддів: Джуга С.Д., Кожух О.А.,

секретаря: Чучка Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Іршавського районного суду від 12 вересня 2018 року у справі №4806/8/18 (Головуючий: Маркович І.І.), -

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2017 року ОСОБА_2 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_1 про припинення правил добросусідства та усунення перешкод у користування земельною ділянкою, мотивуючи тим, що є власником житлового будинку, який знаходиться на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1

Відповідач ОСОБА_1, який проживає в будинку АДРЕСА_1 облаштував майданчик для власного автомобіля безпосередньо під вікнами належного їй будинку. Для цього у 2016-2017 роках переніс належний позивачу паркінг, поділивши таким чином земельну ділянку перед вікнами її будинку навпіл, забетонував і встановив на новому місці стовпи, найближчий з яких розташований впритул до стіни її будинку, а майданчик площею 5х6 метрів засипав гравієм. Даний майданчик вважає споруджено з порушенням санітарних, гігієнічних та будівельних норм та цільового використання земельної ділянки. Внаслідок таких дій відповідача позивач позбавлений можливості використовувати земельну ділянку відповідно до її цільового призначення. Шум від заведення автомобіля у будь-який час доби заважає її відпочинку та спокою, вихлопні гази, задимленість майже щодня проникають до будинку, чим створюють небезпеку для її життя та здоров'я. У випадку загорання автомобіля може згоріти її будинок.

На вимогу позивача повернути частину самозахопленої земельної ділянки ОСОБА_1 належним чином не реагує, поводить себе агресивно, земельну ділянку, яку позивач роками використовував під город, використовує не за її цільовим призначенням, чим створює перешкоди і у здійсненні приватизації земельної ділянки, не визнаючи самозахопленням ним землі, вимагає укласти з ним договір земельного сервітуту. Позивач змушений був письмово звертатися до сільської ради на належне реагування та підтримки не отримав. У письмовій відповіді від 01.12.2016 року сільський голова ОСОБА_3, посилаючись на позачергове рішення Довжанської сільської ради №228 від 01.12.2016 року пропонує укласти з ОСОБА_1 земельний сервітут у зв'язку з чим просить зобов'язати відповідача припинити дії, які порушують її права та відновити становище, яке існувало до облаштування ним майданчика для зберігання автомобіля.

Представник ОСОБА_2 - ОСОБА_4 подав заяву про зміну позовних вимог в якій просив заборонити відповідачу ОСОБА_1 утримувати автомобіль, інші транспортні засоби чи майно перед будинком ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 та зобов'язати відповідача ОСОБА_1 повернути земельну ділянку у первісний стан шляхом демонтажу майданчика для автомобіля, не перешкоджати ОСОБА_2 використовувати земельну ділянку, розташовану перед належним їй будинком згідно цільового призначення.

Рішенням Іршавського районного суду від 12 вересня 2018 року змінені позовні вимоги задоволено.

Заборонено відповідачу ОСОБА_1 утримувати автомобіль, інші транспортні засоби чи майно перед будинком ОСОБА_2, за адресою: АДРЕСА_1

Зобов'язано відповідача ОСОБА_1 повернути земельну ділянку у первісний стан шляхом демонтажу майданчика для автомобіля, не перешкоджати ОСОБА_2 використовувати земельну ділянку, розташовану перед належним їй будинком за адресою: АДРЕСА_1 згідно цільового призначення.

Не погоджуючись із даним рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, як таке, що постановлене з порушенням норм процесуального та матеріального права, оскільки підстави передбачені чинним законодавством для задоволення позовних вимог відсутні, так як жодна земельна ділянка ОСОБА_2, у встановленому ст.ст.125, 126 ЗК України порядку, у власність чи користування не передавалась і позивач не може вважатися особою у якої виникло право на земельну ділянку та право оспорювати факт використання цієї земельної ділянки, на якій знаходяться будинки позивача та відповідача, колись знаходились у користуванні їх батька, однак після його смерті користування було припинено і на нинішній час така земельна ділянка, в т.ч. і спірна знаходиться у комунальній власності. Висновок суду про те, що відповідач переніс паркан, допустив порушення санітарних, гігієнічних і будівельних норм та цільового використання земельної ділянки, а майданчик (під'їзд до власного будинку) є самовільним будівництвом, збудований на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, споруджений без належного дозволу та без належного затвердженого проекту та з істотним порушенням будівельних норм і не підтверджуються жодними належними доказами.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_4, які просять рішення суду залишити без змін, перевіривши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню із наступних підстав.

ОСОБА_1 у судове засідання суду апеляційної інстанції не з'явився та надав заяву про розгляд справи без його участі і його неявка не перешкоджає розглядові справи у відсутності відповідача відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України.

Стаття 81 ЗК України передбачає підстави набуття земельних ділянок у приватну власність громадянами.

Згідно до ч.1 ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації.

Зі змісту заявлених та у заяві про збільшення позовних вимог ОСОБА_2 вбачається, що позивач просить усунути перешкоди у користуванні частини земельної ділянки захопленої відповідачем напроти її будинку і на підставу заявлених вимог надано до матеріалів справи наказ №141 від 03 листопада 1981 року Садовинрадгосп ім.Горького Іршавського виробничо-аграрного об'єднання садовинрадгосп щодо виділення позивачу земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку і містяться виправлення у розмірі земельної ділянки, яка їй надається (а.с.26).

Рішенням 9 сесії 7-го скликання Довжанської сільської ради №227 від 01.12.2016 року надано дозвіл ОСОБА_2 на розроблення проекту землеустрою щодо передачі у приватну власність земельної ділянки площею 0,0269 га призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в АДРЕСА_1

Матеріали справи не містять доказів, що з боку відповідача ОСОБА_1 має місце захоплення частини земельної ділянки, яка перебуває у користуванні позивача, її розмір, розташування, координати та перенесення відповідачем паркану і облаштування майданчика за рахунок земельної ділянки ОСОБА_2, як зазначає позивач.

Сторонами не оспорюється, що будинок ОСОБА_2 по АДРЕСА_1 та ОСОБА_1 по АДРЕСА_2 розташовані таким чином, що територія перед будинком одночасно є територією і перед будинком відповідача та між сторонами не встановлено межі і порядок користування земельними ділянками між будинковолодіннями, які перебувають у їх власності.

ОСОБА_2 відповідно до ч.1 ст.80 ЦПК України не довела, що відповідачем перенесено паркан та має місце облаштування спірного майданчика, як під'їзд до власного будинку ОСОБА_1 саме на земельній ділянці, яка знаходиться у користуванні позивача та має місце порушення санітарних, гігієнічних і будівельних норм та цільового використання земельної ділянки позивача.

При розгляді справи, суд першої інстанції не звернув увагу на вищезазначене і рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню у відповідності до п.п.1, 2, 4 ч.1 ст.376 ЦПК України з ухваленням нового рішення, яким у позові ОСОБА_2 слід відмовити за недоведеністю заявлених позовних вимог із вищезазначених підстав.

Керуючись ст.ст.374, 376, 381-384 ЦПК України, ст.ст.81, 125, 126 ЗК України, судова колегія, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Іршавського районного суду від 12 вересня 2018 року скасувати.

У позові ОСОБА_2 відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 31 січня 2019 року.

Головуючий (підпис)

Судді: (підписи)

Згідно з оригіналом:

Суддя Закарпатського

апеляційного суду Г.Г. Собослой