Постанова

Іменем України

23 січня 2019 року

м. Київ

справа № 572/576/16-ц

провадження № 61-4344св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С.,

суддів: Лесько А. О., Мартєва С. Ю. (суддя-доповідач), Сімоненко В. М., Штелик С. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_3,

відповідач - товариство з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ваш Авто»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ваш Авто» на рішення Апеляційного суду Рівненської області від 28 липня 2016 року в складі колегії суддів: Бондаренко Н. В., Шимківа С. С., Рожина Ю. М.,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ваш Авто» (далі - ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто») про захист прав споживача, визнання недійсним пункту договору фінансового лізингу, розірвання договору та стягнення сплачених коштів.

Позовна заява мотивована тим, що 26 листопада 2015 року між ним і ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто» укладено договір фінансового лізину № 002268 з додатками 1 і 2 , предметом якого є автомобіль марки Kia Sportage FL. Сторони погодили марку та модель вказаного автомобіля, який позивач мав на меті придбати.

Позивач зазначав, що на вимогу представника ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто» сплатив 20 % вартості автомобіля у сумі 49 940,00 грн. Зазначену суму сплачував як відсоток від вартості автомобіля, про що його запевнила представник компанії ОСОБА_4, договір з додатками він підписав після сплати вказаної суми і, тільки докладно ознайомившись з умовами договору, дізнався, що сплатив адміністративний платіж за оформлення договору, із змістом якого йому не надали змоги ознайомитись до підписання - просили скоріше підписати, посилаючись на те, що чекають інші клієнти та у представника обмаль часу.

Наступного дня позивач дізнався, що автовоз, яким транспортувались автомобілі в м. Рівне з м. Києва, потрапив в аварію, і тому слід почекати. Через кілька днів на його запитання щодо отримання автомобіля йому пояснили, що отримати автомобіль він зможе протягом 120 робочих днів і тільки після сплати 50 % його вартості, яка є значно вищою, ніж зазначена на сайті, оскільки моделей автомобіля Kia Sportage FL 2013 року товариство не продає, а є моделі 2015 року випуску.

Пунктом 12.1 договору передбачено, що позивач має право розірвати договір за власним бажанням, повідомивши про свої намірі у письмовій формі з чітким волевиявленням щодо цього, направивши листа рекомендованою кореспонденцією. В такому випадку адміністративний платіж поверненню не підлягає. В разі сплати авансового платежу поверненню підлягає лише 60 % сплаченої суми.

Позивач вважав, що не сплачував адміністративного платежу, оскільки мав сплатити повну вартість автомобіля при його отриманні у м. Рівне, про що і домовлявся з представником товариства, тому вважає , що сплата 49 940,00 грн як адміністративного платежу є несправедливою дією з боку відповідача. У додатку 1 до договору вказано автомобіль вдвічі дорожчий за ціною, ніж він розраховував придбати, ознайомившись з пропозицією відповідача на сайті.

Позивач просив визнати пункт 12.1 договору недійним, розірвати договір фінансового лізингу та стягнути сплачені ним кошти, оскільки договір не відповідає його намірам та вимогам закону.

Заочним рішенням Сарненського районного суду Рівненської області від 28 березня 2016 року у складі судді Власик Н. М. позов задоволено.

Договір фінансового лізингу від 26 листопада 2015 року № 002268, який був укладений між ОСОБА_5 і ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто», розірвано.

Стягнуто з ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто» на користь ОСОБА_5 50 349,40 грн, з яких 49 940,00 грн - кошти, перераховані за договором фінансового лізингу від 26 листопада 2015 року № 002268, 499,40 грн - комісія, сплачена банку при перерахуванні платежу.

Стягнуто з ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто» на користь ОСОБА_5 1 653,60 грн сплачених судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що між сторонами було укладено цивільно-правовий договір без дотримання усіх передбачених чинним законодавством вимог, і відповідач не надав доказів на спростування обставин, які виклав позивач. Договір фінансового лізингу, укладений між сторонами, містить несправедливі умови, а тому є підстави для визнання умов договору несправедливими відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів», а договору - недійсним відповідно до статті 215 ЦК України.

Рішенням Апеляційного суду Рівненської області від 28 липня 2016 року заочне рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 28 березня 2016 року скасовано. Позов задоволено частково.

Стягнуто з ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто» на користь ОСОБА_5 50 349,40 грн, з яких 49 940,00 грн - кошти, перераховані за договором фінансового лізингу від 26 листопада 2015 року № 002268, 499,40 грн - комісія, сплачена банку при перерахуванні платежу.

У задоволенні позову про визнання недійсним пункту 12.1 договору фінансового лізингу та розірвання договору фінансового лізингу відмовлено.

Стягнуто з ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто» на користь ОСОБА_5 503,49 грн понесених судових витрат.

Рішення суду апеляційної інстанції мотивоване тим, що договір від 26 листопада 2015 року № 002268 укладений сторонами у простій письмовій формі та нотаріально не посвідчувався, а тому він є нікчемним, тому слід застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину та стягнути на користь позивача витрачені кошти - сплачений адміністративний платіж та витрати з комісії за його здійснення. Зважаючи на це підстави для визнання пункту 12.1 договору недійсним відсутні. У зв'язку з тим що укладений між сторонами договір фінансового лізингу є нікчемним, оскільки не дотримано нотаріальної форми, встановленої законом, він не породжує ніяких правових наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю, а тому не може бути розірваний.

У касаційній скарзі, поданій у вересні 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто» просить, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, скасувати рішення суду апеляційної інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у позові.

Касаційна скарга мотивована тим, що законодавством передбачено просту письмову форму договору фінансового лізингу, яка визначала б досягнення згоди сторонами з усіх істотних умов договору, а нотаріальне посвідчення договору фінансового лізингу не вимагається і може бути здійснено у добровільному порядку за вимогою одного з учасників договору.

У листопаді 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшли заперечення на касаційну скаргу, у яких ОСОБА_3 просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції без змін.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Касаційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Згідно з частиною третьою статті 509 ЦК України зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Суд установив, що 26 листопада 2015 року між ОСОБА_5 і ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто» у м. Луцьку укладено в простій письмовій формі договір фінансового лізингу № 002268, згідно з умовами якого лізингодавець бере на себе зобов'язання придбати автомобіль марки Kia Sportage FL у власність та передати предмет лізингу у користування лізингоодержувачу на строк та на умовах, передбачених статтею 2 цього договору.

Згідно з додатком 1 до договору фінансового лізингу вартість предмета лізингу становить 19 739,13 дол. США, що на дату підписання договору 26 листопада 2015 року становило 499 400,00 грн.

Пунктом 4.1 договору передбачено, що автомобіль передається у користування лізингоодержувачу не пізніше 120 робочих днів з моменту сплати ним на рахунок лізингодавця: адміністративного платежу; авансового платежу; комісії за передачу предмета лізингу; у разі наявності сплати різниці до вже сплаченого авансового платежу на умовах, викладених у пункті 9.4 статті 9 цього договору, або різниці до вже сплаченого авансового платежу на умовах, викладених у пункті 9.6 статті 9 цього договору.

У преамбулі договору лізингу визначено, що адміністративний платіж - першочерговий одноразовий платіж, який входить до складу першого платежу, що підлягає сплаті лізингоодержувачем на користь лізингодавця за перевірку, розгляд та підготовку документів для укладення договору, незалежно від назви призначення платежу у квитанції на сплату.

Згідно з додатком 1 до договору фінансового лізингу адміністративний платіж становить 10 % вартості предмета лізингу та дорівнює 1 973,91 дол. США за курсом долара США на дату підписання договору (1 долар США = 25,30 грн), що, відповідно, становить 49 940,00 грн (а. с. 17,18).

26 листопада 2015 року позивач сплатив на користь відповідача кошти у сумі 49 940,00 грн, призначення яких у квитанції № 0.0.467833097.1 зазначено як адміністративний платіж. Також позивач сплатив 499,40 грн комісії банку (а. с. 31).

Пунктом 12.1 договору фінансового лізингу, укладеного між сторонами, передбачено, що лізінгоодержувач, який сплатив адміністративний платіж, частково або повністю сплатив авансовий внесок і не отримав транспортний засіб, має право розірвати договір за власним бажанням, про що повідомити лізингодавця у письмовій формі з чітким волевиявленням розірвати договір шляхом направлення відповідного листа рекомендованою кореспонденцією за адресою лізингодавця та надати реквізити особистого банківського рахунка для здійснення такого повернення. У строк, встановлений чинним законодавством, лізингодавець розглядає заяву лізингоодержувача та надає письмову відповідь, в якій повідомляє про розірвання договору та про наслідки його розірвання. В такому випадку поверненню підлягає 60 % сплаченого авансового платежу та/або частини авансових платежів, 40 % лізінгодавець утримує як штраф за дострокове розірвання договору. Адміністративний платіж в такому випадку поверненню не підлягає.

Відповідно до частини першої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до частин першої, другої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Згідно з частиною першою статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Відповідно до частини першої статті 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Статтею 799 ЦК України визначено, що договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі.

Договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню.

Згідно з частинами першою, другою статті 806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом.

У пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз'яснено, що правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом.

У разі якщо під час розгляду спору про визнання правочину недійсним як оспорюваного та застосування наслідків його недійсності буде встановлено наявність підстав, передбачених законодавством, вважати такий правочин нікчемним, суд, вказуючи про нікчемність такого правочину, одночасно застосовує наслідки недійсності нікчемного правочину.

Встановивши, що договір від 26 листопада 2015 року № 002268 укладений сторонами у простій письмовій формі та нотаріально не посвідчувався, а тому є нікчемним, суд апеляційної інстанції правильно застосував норми матеріального права і дійшов обґрунтованого висновку про те, що слід застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину та стягнути на користь позивача витрачені кошти - сплачений адміністративний платіж та витрати з комісії за його здійснення. Зважаючи на це підстави для визнання пункту 12.1. договору недійсним відсутні. У зв'язку з тим що укладений між сторонами договір фінансового лізингу є нікчемним, оскільки не дотримано нотаріальної форми, встановленої законом, він не породжує ніяких правових наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю, а тому не може бути розірваний.

Доводи касаційної скарги про те, що договір фінансового лізингу не потребує нотаріального посвідчення, є безпідставними з огляду на те, що цей договір за своєю правовою природою є змішаним договором і містить елементи договору оренди (найму) та договору купівлі-продажу транспортного засобу, що випливає зі змісту договору відповідно до статті 628 ЦК України, а тому відповідно до статті 799 ЦК України підлягає нотаріальному посвідченню.

Таку правову позицію висловив Верховний Суд України у постанові від 16 грудня 2015 року у справі № 6-2766цс15 та Верховний Суд у постановах від 23 травня 2018 року у справі № 716/49/16-ц, провадження № 61-9454св18, від 14 листопада 2018 року у справі №739/272/16-ц, провадження № 61-6993св18.

Суд правильно встановив, що договір фінансового лізингу нотаріально посвідчено не було.

При вирішенні справи суд правильно визначив характер правовідносин між сторонами, правильно застосував закон, що їх регулює, повно і всебічно дослідив матеріали справи та надав належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Згідно зі статтею 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції - без змін.

Керуючись статтями 400, 402, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ваш Авто» залишити без задоволення.

Рішення Апеляційного суду Рівненської області від 28 липня 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. С. Висоцька
Судді: А. О. Лесько С. Ю. Мартєв В. М. Сімоненко С. П. Штелик