Дата документу 29.01.2019 Справа № 334/5158/15-ц
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №334/5158/15 Головуючий у 1 інстанції: Баруліна Т.Є.
Провадження № 22-ц/807/692/19 Суддя-доповідач: Дашковська А.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«29» січня 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Дашковської А.В.,

суддів: Кримської О.М.,

Бєлки В.Ю.,

секретар: Волчанова І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу з апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 04 жовтня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричиненої дорожньо-транспортною пригодою, за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна», третя особа: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АХА Страхування», про відшкодування шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо-транспортною пригодою,

ВСТАНОВИВ:

В червні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, ПрАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричиненої дорожньо-транспортною пригодою.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 03.08.2012 року приблизно о 12-15 год. він керував автомобілем НОМЕР_1, по пр. Металургів в напрямку пр.Леніна в м.Запоріжжя. Наблизившись до перехрестя пр. Металургів з вул. Б.Хмельницького, він здійснив поворот ліворуч, виїхав на вул. Б.Хмельницького та зупинився на червоний сигнал світлофора перед стоп-лінією на відстані 2,6 м від межі перехрестя. Коли увімкнувся жовтий сигнал світлофора, він відпустив педаль гальм та почав рух до лінії перехрестя, коли ввімкнувся зелений сигнал світлофора, він збільшив швидкість до 10 км/год. та почав перетинати перехрестя. В той момент, коли він виїхав на пр. Металургів, то побачив автомобіль «Хонда» під керуванням водія ОСОБА_4, який наближався до перехрестя по ходу руху його автомобіля з правої сторони та намагався перетнути перехрестя на червоний сигнал світлофора. Він намагався уникнути зіткнення шляхом застосування маневру ліворуч та одночасного гальмування, однак, не зважаючи на вжиті ним заходи, відбулось зіткнення.

За фактом ДТП в Ленінському районному суді м. Запоріжжя перебував адміністративний матеріал, в межах якого було проведено судову автотехнічну експертизу, висновком експерта № 5-13 від 05.03.2013 року встановлено, що перевірити технічну обґрунтованість як його показань, так і показань ОСОБА_4 відносно механізму дорожньо-транспортної пригоди не є можливим.

Постановою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 03.02.2014 року встановлено відсутність в діях ОСОБА_3 причинного зв'язку з ДТП та закриття провадження по справі у зв'язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постановою Апеляційного суду Запорізької області від 24.06.2014 року постанова суду першої інстанції була скасована, апеляційний суд дійшов висновку, що дана ДТП сталась з вини водія автомобіля «Хонда» у співвідношенні 70 % його вини, та частково з його вини. Тому вважав, що заподіяна шкода повинна бути відшкодована ОСОБА_4

Висновком спеціаліста товарознавця №63 від 25.03.2014 року визначена вартість матеріальних збитків від ДТП в розмірі 65511,13 грн., з яких відновлювальний ремонт - 62699,98 грн., втрата товарної вартості - 2811,15 грн. В межах встановлених апеляційним судом 70% загальної суми збитку це складає 45857,79 грн., з них 43889,98 грн. - вартість відновлювального ремонту та 1967,80 грн. - втрата товарного виду автомобіля.

Також йому заподіяно моральну шкоду, яка полягає в тому, що сам факт пошкодження автомобіля спричинив йому моральні страждання, автомобіль потрібен йому для роботи, він був змушений змінити звичний спосіб життя, витрачати час на відновлювальний ремонт автомобіля.

На підставі зазначеного просив стягнути на його користь з АТ «Страхова компанія «АХА Страхування» вартість відновлювального ремонту у сумі 42 889,98 грн., а також вартість послуг евакуатора в сумі 250 грн., перебування автомобіля на стоянці СТО в сумі 3000 грн. та вартість експертної оцінки автомобіля в сумі 645,24 грн., а всього 46785,22 грн.; з ОСОБА_4 франшизу в розмірі 1000 грн., втрату товарного виду автомобіля у сумі 1967,80 грн., моральну шкоду в розмірі 10000 грн., вирішити питання про судові витрати.

В липні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_3, ПрАТ «Страхова компанія «Провідна», третя особа: ПрАТ «Страхова компанія «АХА Страхування», про відшкодування шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо-транспортною пригодою.

В обґрунтування вимог зазначив, що 03.08.2012 року о 12-15 год. ОСОБА_3, керуючи автомобілем НОМЕР_1, на перехресті вул. Б.Хмельницького та пр. Металургів в м. Запоріжжі, перед початком руху не впевнився в безпеці, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем «Хонда», р.н. НОМЕР_2, яким керував він.

В результаті ДТП транспортні засоби пошкоджено.

По даному факту працівником ДАЇ було складено протокол АР 1 №349520, згідно якого водій ОСОБА_3 порушив п.10.1 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ст.124 КУпАП. В його діях порушень Правил дорожнього руху не встановлено та відносно нього протокол не складався.

03.02.2014 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя по даній справі винесено постанову, згідно п.1 ст.247 КУпАП справу закрито у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення.

Постановою Апеляційного суду Запорізької області від 24.06.2014р. постанова Ленінського районного суду скасована, ОСОБА_3 визнано винним, та провадження по справі щодо нього закрито на підставі ст.38 КУпАП через закінчення строків накладення адміністративного стягнення (за нереабілітуючими обставинами).

12 липня 2012 року він уклав Договір добровільного страхування наземного транспорту №2004а/12зп із страховою компанією AT «CK «АХА Страхування». Згідно Висновку №3787 від 10.08.2012р. вартість відновлювального ремонту його автомобіля склала 174 680,78 грн.

Страховою компанією АТ «АХА Страхування» було сплачено йому 72 045,25 грн., сума в розмірі 8 649,00 була зачислена в рахунок сплати неоплаченого платежу по договору страхування. Різниця між вартістю відновлювального ремонту автомобіля «Хонда» та сумою, що сплачена його страховою компанією, склала 93986,53грн. (на період серпня 2012 року).

Згідно Поліса № АВ /5811969 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 була застрахована страховою компанією ПрАТ «Провідна». Відповідно до повідомлення ПрАТ «Провідна» від 16.10.2012 року йому було відмовлено у виплатах.

У зв'язку з пошкодженням його майна - автомобіля «Хонда», р.н НОМЕР_4, йому було завдано матеріальну шкоду на суму 93 986,53грн., яка не відшкодована. За період з серпня 2012 року по теперішній час сума інфляції складає 150,9%, а тому сума боргу на момент розгляду справи складає 141 825,67 грн..

Діями ОСОБА_3 йому заподіяна моральна школа, яка проявилась у душевному стресі, позбавленні можливості користуватися автомобілем, адже його було пошкоджено, що негативно впливало на ефективність праці, порушенні звичайного устрою життя, він був змушений їздити по різних інстанціях, збирати довідки та інші документи для отримання коштів за пошкоджений автомобіль тощо. Моральну шкоду оцінив в розмірі 10000 грн.

На підставі зазначеного просив стягнути на його користь з ОСОБА_3 матеріальну шкоду в розмірі 91825,67 грн., моральну шкоду в розмірі 10 000 грн., з ПрАТ «СК «Провідна» матеріальну шкоду в розмірі 50 000 грн., вирішити питання про судові витрати.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 30 липня 2015 року позов ОСОБА_3 та зустрічний позов ОСОБА_4 об'єднані в одне провадження.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 04 жовтня 2018 року в задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено, в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду в частині відмови в задоволенні його позову, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на безпідставність неврахування наявність вини в діях відповідача, доведеність факту спричинення моральної шкоди, просить скасувати рішення суду в частині відмови в задоволенні позову ОСОБА_3 та ухвалити нове рішення в цій частині про задоволення позову.

АТ «СК «АХА Страхування» подало відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначило, що відсутність доказів вини ОСОБА_4 встановлена постановою Апеляційного суду Запорізької області від 24 червня 2014 року, наявність складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_3 виключає цивільно-правову відповідальність ОСОБА_4 та АТ «СК «АХА Страхування», позивачем не підтверджено розмір страхового відшкодування, який він просить стягнути з АТ «СК «АХА Страхування», заява на виплату страхового відшкодування подана з порушенням встановлених строків.

ОСОБА_4 в особі представника ОСОБА_7 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що постановою Апеляційного суду Запорізької області від 24 червня 2014 року встановлено, що в діях ОСОБА_3 містяться ознаки правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, позивачем не надано доказів наявності вини ОСОБА_4 у вчиненні ДТП, що виключає його відповідальність.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

В силу вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Тому, апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції у цій справі лише в межах доводів та вимог апеляційної скарги в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3

В частині зустрічних позовних вимог ОСОБА_4 рішення суду не оскаржено, тому у відповідності до вимог ст. 367 ЦПК України апеляційним судом не переглядається.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відсутність доказів винних дій ОСОБА_4 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди виключає цивільно-правову відповідальність.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено, що 03.08.2012 року о 12 год. 15 хв. ОСОБА_3, керуючи автомобілем НОМЕР_1, на перехресті вул. Б.Хмельницького та пр. Металургів в м. Запоріжжі, перед початком руху не впевнився в безпеці, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем «Хонда», р.н. НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_4

В результаті ДТП транспортні засоби пошкоджено.

Автомобіль «Шевроле», р.н. НОМЕР_3, був забезпечений полісом №АВ/581969 від 18.02.2012 року обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у ПрАТ «СК «ПРОВІДНА», строк дії з 18.02.2012 року до 17.02.2013 року. Ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну життю і здоров'ю (на одного потерпілого), складає 100 000 грн., ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну (на одного потерпілого), складає 50000 грн., франшиза - 0 грн. (т.1 а.с. 104).

Автомобіль «Хонда», р.н. НОМЕР_2, був забезпечений полісом №АВ/8110674 від 12.07.2012 року обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у АТ «СК «АХА Страхування», строк дії з 29.07.2012 року до 28.07.2013 року. Ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну життю і здоров'ю (на одного потерпілого), складає 100000 грн., ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну (на одного потерпілого), складає 50000 грн., франшиза - 1000 грн. ОСОБА_4 уклав Договір добровільного страхування наземного транспорту №2004а/12зп від 12.07.2012 року з АТ «СК «АХА Страхування», відповідно до якого страхова сума складає 186 000 грн. (т. 1 а.с. 101, 105).

03.08.2012 року працівником ДАЇ було складено протокол про адміністративне правопорушення за ст.124 КУпАП, згідно якого водій ОСОБА_3 порушив п.10.1 Правил дорожнього руху України (т. 1 а.с.56).

Постановою судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 03.02.2014 року у справі №0814/9088/2012 провадження у справі у відношенні ОСОБА_3 закрито за п.1 ст.247 КУпАП у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення (т. 1 а.с.6).

Постановою Апеляційного суду Запорізької області від 24.06.2014 року Апеляційним судом Запорізької області скасовано зазначену постанову Ленінського районного суду від 03.02.2014 року, ОСОБА_3 визнано винним, провадження по справі щодо нього закрито на підставі ст.38 КУпАП, тобто через закінчення строків накладення адміністративного стягнення (т. 1 а.с.7-10).

Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За приписами ст. ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Відповідно до ч. 4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою (ч. 6 ст. 82 ЦПК України).

Судом першої інстанції вірно встановлено, що вина ОСОБА_3 у скоєнні даної дорожньо-транспортної пригоди підтверджується постановою Апеляційного суду Запорізької області від 22.04.2016 року, згідно з якою встановлено, що в діях ОСОБА_3 містяться ознаки правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП. Зазначена постанова набрала законної сили 24.06.2014 року (т. 1 а.с.7-10).

Суд дійшов правильного висновку про те, що відносно ОСОБА_4 протокол про адміністративне правопорушення не складався, його дії на предмет відповідності вимогам ПДР України не оцінювалися Апеляційним судом Запорізької області.

Частиною 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Для настання деліктної відповідальності відповідно до ст.1166 ЦК України необхідна наявність складу правопорушення, а саме: а) наявність шкоди; б) протиправна поведінка заподіювача шкоди; в) причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача. Перераховані підстави визнаються загальними, оскільки необхідні для всіх випадків відшкодування шкоди. Шкода полягає у будь-якому знеціненні блага, що охороняється правом, а майнова шкода - у зменшенні майнової сфери потерпілого, що, своєю чергою, тягне за собою негативні майнові наслідки для правопорушника.

За приписами ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, заподіяна фізичній особі неправомірними діями відшкодовується особою, що її заподіяла.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що ОСОБА_3 не надано належних доказів на підтвердження наявності вини ОСОБА_4, що виключає цивільно-правову відповідальність відповідача та АТ «СК «АХА Страхування».

Не надані вказані докази й в суді апеляційної інстанції.

Будь-яких клопотань щодо витребування доказів, проведення відповідних експертиз позивач не заявляв.

Посилання позивача в апеляційній скарзі на постанову Апеляційного суду Запорізької області від 24 червня 2014 року у справі про адміністративне правопорушення, як доказ неправомірних дій ОСОБА_4 не заслуговує на увагу, оскільки зазначеною постановою встановлено ознаки правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, в діях ОСОБА_3

Довід апеляційної скарги щодо неналежної оцінки судом першої інстанції висновку судової авто технічної експертизи Запорізького відділення Дніпропетровського НДІСЕ №5-13 від 05 березня 2013 року колегія суддів вважає неприйнятним, оскільки за результатами проведеної експертизи експерт зазначив, що перевірити на технічну спроможність дані, що наведені в поясненнях водія автомобіля «Шевроле», реєстраційний номер НОМЕР_5, ОСОБА_3 та водія автомобіля «Хонда», реєстраційний номер ВР 5190, ОСОБА_4, що стосується обставин дорожньо-транспортної пригоди, що розглядається, не надається можливим (т.1, а.с.68 зворот).

Інші приведені в апеляційній скарзі доводи є такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (справа «Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Згідно з ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 04 жовтня 2018 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 31 січня 2019 року.

Головуючий

Судді: