У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2019 року м.Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

- головуючої судді Черніцької І.М.

- за участю секретаря судового засідання Комар Р.В.

з участю:

представника позивача адвоката Захарчука А.П.,

відповідача ОСОБА_1 , її адвоката Бочана І.П.

розглянувши у порядку загального позовного провадження у підготовчому судовому засіданні в м.Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , приватного нотаріуса Тернопільського районного нотаріального округу Тернопільського області Кравець Тетяни Володимирівни, приватного нотаріуса Тернопільського міського нотаріального округу Тернопільської області Ломакіної Лілії Володимирівни про визнання договорів дарування недійсними,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом, який згодом уточнила, до ОСОБА_1 про визнання недійсними договорів дарування: житлового будинку від 29 березня 2017 року за №434, земельної ділянки від 29 березня 2017 року за №436, магазину від 31 травня 2017 року за №482, земельної ділянки від 31 травня 2017 року за № 485, земельної ділянки від 31 травня 2017 року за №491, земельної ділянки від 31 травня 2017 року за № 488, садового будинку від 11 травня 2017 року за № 702, земельної ділянки від 11 травня 2017 року.

В обґрунтування вимог позивач зазначила, що вона була власником майна, зазначеного в оспорюваних договорах дарування. Починаючи з 2014 року її донька ОСОБА_1 , відповідачка по справі, постійно жалілась на її сина ОСОБА_3 та його дівчину, згодом дружину ОСОБА_4 постійно говорила, що добре знає ОСОБА_5 , наводила приклади її поганих вчинків та можливі негативні дії з її сторони.

Постійно говорила про втрату майна та необхідність переписати його на неї. Зазначені розмови впливали на її свідомість. Народження доньки у ОСОБА_3 ще більше змінило поведінку відповідачки, вказані розмови стали частішими. Після переоформлення житлового та садового будинків на доньку, остання говорила про необхідність переоформлення на неї ще й магазину, оскільки ОСОБА_3 помре (так як хворіє на цукровий діабет) та все майно перейде невістці та його доньці.

Відповідачка постійно говорила про погані вчинки невістки, чим вводила її у стан нервового потрясіння та травмувала її, а тому вона змушена була приймати заспокійливі ліки. Під дією вказаних обставин, перебуваючи в емоційно-неврівноваженому стані, переживаючи про можливу смерть сина, уклала в корить доньки договори дарування магазину та земельних ділянок.

Таким чином, вважає, що у 2017 році під систематичним психологічним впливом доньки ОСОБА_1 , не розуміючи реальних наслідків, їх значення та природи своїх дій, переоформила все належне їй майно на відповідачку. Як до переоформлення майна, так і після, вважала себе його власником та не мала будь-якого бажання дарувати його доньці. Донька користуючись її юридичною необізнаністю, похилим віком, поганою пам`яттю та в силу систематичних навіювань на її свідомість, настання неминучих обставин таких як: смерть сина ОСОБА_3 , втрата всього майна через його дружину ОСОБА_5 , схилила її до укладення оспорюваних договорів дарування житлового будинку та земельної ділянки по АДРЕСА_1 , садового будинку та земельної ділянки по АДРЕСА_2 садового АДРЕСА_1 , а також магазину та трьох земельних ділянок по АДРЕСА_3 .

Посилаючись на наведене, просила задовольнити позов.

Ухвалою суду від 19 серпня 2019 року провадження у справі відкрито та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження

У судовому засіданні представник позивача просив призначити по справі судово-психолохічну експертизу, на вирішення якої поставити наступні питання:

1). Які індивідуально-психологічні особливості має ОСОБА_2 ?

2). Яка особистісна значимість для ОСОБА_2 обставин, за яких були укладені угоди:

-договір дарування житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами від 29 березня 2017 року, № 434 укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 стосовно будинку за адресою: по АДРЕСА_1 ;

-договір дарування земельної ділянки від 29 березня 2017 року, №436 укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 стосовно земельної ділянки за адресою: по АДРЕСА_1 ;

-договір дарування садового будинку від 11 травня 2017 року, №702 укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 стосовно садового будинку площею 95,2 кв.м., що знаходиться за адресою: по АДРЕСА_2 .

-договір дарування земельної ділянки від 11 травня 2017 року, №703 укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 стосовно земельної ділянки площею 0,064 га., кадастровий номер :01:001. 0995, що знаходиться за адресою: по АДРЕСА_2 .

-договір дарування магазину від 31 травня 2017року, №482 укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 ;

-договір дарування земельної ділянки площею 0,0317 га, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 від 31 травня 2017року №485;

-договору дарування земельної ділянки площею 0,0318 га, укладений між: ОСОБА_2 та ОСОБА_1 від ЗІ травня 2017року №488;

-договору дарування земельної ділянки площею 0,0300 га, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 від 31 травня 2017року №491.

3). У якому емоційному стані була ОСОБА_2 під час укладання угод вказаних в п.2 даного клопотання?

4). Чи здатною була ОСОБА_2 з урахуванням визначених обставин повною мірою вільно та усвідомлено приймати рішення та реалізовувати його своїми діями в момент укладення угод вказаних в п.2 даного клопотання?

5). Чи здатна була ОСОБА_2 , з урахуванням визначених обставин, усвідомлювати повною мірою - фактичний зміст власних дій та їх наслідків в момент укладення угод вказаних в п.2 даного клопотання?

6). Чи здатна була ОСОБА_2 повною мірою прогнозувати наслідки власних дій, що пов`язані з укладенням угод вказаних в п.2 даного клопотання?

7). Чи здатна була ОСОБА_2 повною мірою усвідомлено приймати рішення, адекватне ситуації, та повною мірою усвідомлено реалізовувати його стосовно укладення угод вказаних в п.2 даного клопотання?

8). Чи здійснювався на ОСОБА_2 психологічний влив з боку її дочки ОСОБА_1 у період з вересня 2016 по 31 травня 2017 року?

З метою отримання орієнтувальної та достовірної інформації під час проведення вказаної експертизи, зобов`язати експерта проводити опитування ОСОБА_2 із застосуванням спеціального технічного засобу - комп`ютерного поліграфа.

Експертизу призначити відповідно до чинного законодавства в державній експертній установі Міністерства юстиції України та зобов`язати експерта надати відповідний експертний висновок не пізніше 90 днів з моменту постановления ухвали про призначення експертизи. Оплату за проведення експертизи покласти на позивача. Провадження по справі зупинити на час проведення експертизи

Вважає, що встановити істотну умову договору при укладенні оспорюваних договорів, а саме чи було волевиявлення дарувальника ОСОБА_2 вільним та відповідало його внутрішній волі, не можливе без призначення даної експертизи.

Відповідач та її представник ОСОБА_6 заперечили щодо призначення експертизи. Разом з тим, заявили клопотання про закриття провадження у справі в частині визнання недійсними договір дарування житлового будинку від 29 березня 2017 року за №434, земельної ділянки від 29 березня 2017 року за №436, магазину від 31 травня 2017 року за №482, земельної ділянки від 31 травня 2017 року за № 485, земельної ділянки від 31 травня 2017 року за №491, земельної ділянки від 31 травня 2017 року за № 488, посилаючись на те, що з приводу даних договорів між тими самими сторонами, з тих самих підстав вже є судове рішення, а саме ухвала Тернопільського апеляційного суду про закриття провадження у справі у зв`язку з відмовою позивачки від позову.

Посилаючись на наведене, просили закрити провадження у справи на підставі вимог п. 3 ч. 1 ст. 255 КУпАП.

Судом встановлено, що позивач звернулась до суду із позовом до ОСОБА_1 про визнання недійсними договорів дарування з підстав передбачених ст.ст. 225,231 ЦК України. Зокрема, зазначає, що дані договори вчинені нею під впливом психологічного тиском зі сторони доньки ОСОБА_1 . Вказує, що відповідачка починаючи з 2014 року жалілась на брата ОСОБА_3 та його сім`ю. Після народження у 2017 році доньки у сина ОСОБА_3 , ОСОБА_1 дуже змінилась у поведінці, вона кожен день говорила, що дружина ОСОБА_3 , ОСОБА_5 «чорна вдова», вони втратять все майно та залишаться на вулиці, оскільки донька ОСОБА_3 законний спадкоємець його майна у разі смерті. Відповідачка постійно розповідала про погані вчинки невістки, чим вводила її у стан нервового потрясіння, переживаючи, що вона може втратити сина та майно, змушена була приймати заспокійливі ліки. Під дією вказаних обставин, перебуваючи у емоційно-неврівноваженому стані, зореседившись на можливій смерті сина, переходом майна до невістки, під впливом негативних емоцій вона спочатку подарувала відповідачці житловий будинок та земельну ділянку в смт. В.Березовиця, згодом садовий будинок та земельну ділянку в с.Довжанка Тернопільського району, а пізніше магазин те земельні ділянки по АДРЕСА_3

Таким чином, посилаючись на наведене позивачка просила визнати недійсними такі договори, як вчинені під впливом тиском, у той момент коли не могла усвідомлювати та розуміти значення своїх дій.

Встановлено, що раніше позивачка вже зверталась із позовом до суду щодо визнання недійсними договорів дарування житлового будинку від 29 березня 2017 року за №434, земельної ділянки від 29 березня 2017 року за №436, магазину від 31 травня 2017 року за №482, земельної ділянки від 31 травня 2017 року за № 485, земельної ділянки від 31 травня 2017 року за №491, земельної ділянки від 31 травня 2017 року за № 488( справа за № 67/15555/17).

Ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 27 червня 2019 року провадження у справі за № №607/15555/17 за позовом ОСОБА_2 про визнання договорів дарування недійсними закрито, у зв`язку із відмовою позивача від позову.

Із змісту копії позову та судових рішень у даній справі (справа за № №607/15555/17) встановлено, що у попередньому позові позивачка просила визнати такі договори недійсними, як такі що вчиненні під впливом обману та не спрямовані на реальне настання обумовлених ними правових наслідків, тобто є фіктивними.

Із змісту судових рішень вбачається, що судом досліджувались та сторонами надавались пояснення з проводу фіктивності таких договорів, обману тощо.

Таким чином, у даному позові підстави оспорення договорів інші, а саме вчинення останніх під впливом психологічного тиску із сторони відповідача, у момент, коли позивач не усвідомлювала значення своїх дій та не могли керувати ними. Вказані обставини не були предметом розгляду у суді при вирішенні цивільної справи за №607/15555/17, з приводу даних обставин сторони не давали пояснення та такі обставини не досліджувались судом.

Згідно з вимогами п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК УКраїни суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Відтак, суд вважає, що підстав для закриття провадження у справі на підставі вимог п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України не має.

Суд не приймає до уваги посилання відповідача на висновок ВС викладений у постанові від 25 червня 2019 року у справі за № 924/1473/15, оскільки як вбачається із змісту постанови характер правовідносин у даній справі інший, а обставини у справах не є ідентичними.

Більше того, в силу вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Щодо клопотання позивача про призначення судово-психологічної експертизи слід зазначити наступне.

У частині першій статті 225 ЦК України передбачено, що правочин, вчинений дієздатною фізичною особою, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи в разі, якщо судом буде встановлено, що в момент вчинення правочину вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними.

В силу вимог ст. 231 ЦК України правочин, вчинений особою проти її справжньої волі внаслідок застосування до неї фізичного чи психічного тиску з боку другої сторони або з боку іншої особи, визнається судом недійсним.

Обов`язковість вимог ст.145 ЦПК щодо призначення судово-психіатричної експертизи при вирішенні спору про визнання недійсним правочину на підставі ст.225 ЦК, вказує на те, що саме висновок експерта в цьому випадку є належним доказом медичного характеру в розумінні ст.58 ЦПК.

Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.Ці дані встановлюються такими засобами:письмовими, речовими і електронними доказами;висновками експертів; показаннями свідків.

Положеннями ст. 77 ЦПК встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно з вимогами ст. 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Відповідно до вимог ст. 105 ЦПК України призначення експертизи судом є обов`язковим у разі заявлення клопотання про призначення експертизи обома сторонами. Призначення експертизи судом є обов`язковим також за клопотанням хоча б однієї із сторін, якщо у справі необхідно встановити: 1) характер і ступінь ушкодження здоров`я; 2) психічний стан особи; 3) вік особи, якщо про це немає відповідних документів і неможливо їх одержати.

Відповідно до роз`яснень, наданих у постанові Пленуму Верховного суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» за №9 від 06 .11.2009 року, суд, при розгляді справ за позовами про визнання недійсними договорів на підставі статті 225 ЦК, за клопотанням хоча б однієї зі сторін зобов`язаний призначити

посмертну судово-психіатричну експертизу. Висновок такої

експертизи має стосуватися стану особи саме на момент вчинення

правочину.

При вирішенні справ про визнання недійсними договорів дарування обов`язковим є призначення судом психіатричної експертизи.

Встановлено, що позов про визнання договорів дарування недійсними пред`явлено з підстав визначених ст.ст. 225,231 ЦК України.

Однак, позивач та представник у своєму клопотанні наполягають на призначенні судової психологічної експертизи для встановлення психологічних особливостей позивача, значимість оспорюваних договорів для позивача, встановлення емоційного стану позивача при укладенні договорів, здатність позивача повною мірою розуміти значення своїх дій, керувати ними.

З врахуванням наведених вище вимог закону та обставин справи, суд вважає, що підстав для призначення саме судово-психологічної експертизи не має, оскільки для з`ясування питань, які позивач пропонує поставити на експертизу, не потрібні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо.

Крім того, відповідно до вимог п.6.9 наказу Мін`юсту від 08.10.1998 № 53/5, яким затверджена Інструкція про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, для проведення психологічної експертизи (з огляду на вік підекспертної особи та виходячи з питань, поставлених перед експертом) експерту необхідно надати: медичну документацію, особову справу, шкільні характеристики і характеристики з місця роботи, свідчення співучнів, педагогів, колег, друзів, знайомих, родичів та інших людей, з якими підекспертна особа близько спілкувалася. У свідченнях рідних та близьких повинні бути відображені особливості її розвитку та поведінки, умов життя, оточення, притаманні їй схильності, захоплення, інтереси. За наявності також надаються щоденники, листи, зразки творчості підекспертної особи.

Проте, позивачем не надано передбачених Інструкцією медичних та особистих документів ОСОБА_2 .

Більше того, при оспоренні договорів на підставі вимог ст.ст. 235, 231 ЦК України, признання судово-психологічної експертизи не є обов`язковим.

З огляду на наведене, суд не вбачає доцільності та необхідності проведення судово-психологічної експертизи, а тому у задоволенні даного клопотання слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 5, 76,81,102-106, 110, 255, 260, 261, 353 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання ОСОБА_2 про призначення по справі судово-психологічної експертизи відмовити

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про закриття провадження у справі в частині позовних вимог про визнання недійсними:

- договору дарування житлового будинку від 29 березня 2017 року за №434,

- договору дарування земельної ділянки від 29 березня 2017 року за №436,

- договору дарування магазину від 31 травня 2017 року за №482 ,

- договору дарування земельної ділянки від 31 травня 2017 року за № 485,

- договору дарування земельної ділянки від 31 травня 2017 року за №491,

- договору дарування земельної ділянки від 31 травня 2017 року за № 488 на підставі вимог п.3 ч.1ст. 255 відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку вимог ст. 261 ЦПК .

Повна ухвала суду складена 16 грудня 2019 року.

Головуючий