ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2019 року

м. Київ

справа № 405/3360/17

провадження № 61-13217 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Журавель В. І., Русинчука М. М.,

учасники справи:

позивач, стягувач - ОСОБА_1 ,

відповідачі, боржники - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

суб`єкт оскарження - старший державний виконавець Подільського відділу державної виконавчої служби м. Кропивницького головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Прокопенко Яна Олексіївна,

розглянувши в попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу старшого державного виконавця Подільського відділу державної виконавчої служби м. Кропивницького головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Прокопенко Яни Олексіївни на постанову апеляційного суду Кіровоградської області від 11 січня 2018 року в складі колегії суддів Кіселика С. А., Голованя А. М., Черненко В. В.,

ВСТАНОВИВ :

Описова частина

У жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернувся в суд із скаргою на дії державного виконавця у порядку розділу 7 ЦПК України, у якій просив визнати неправомірними дії державного виконавця Прокопенко Я. О. у передчасному поверненні без виконання ухвали Ленінського районного суду м. Кіровограда від 30 червня 2017 року про забезпечення позову з виправленими описками в ухвалі від 30 червня 2017 року, зобов`язати державного виконавця Подільського ВДВС м. Кропивницького ГТУЮ у Кіровоградській області прийняти до виконання ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 30 червня 2017 року про забезпечення позову з виправленими описками в ухвалі від 30 червня 2017 року.

На обґрунтування скарги зазначив, що ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 30 червня 2017 року у справі № 405/3360/17 забезпечено його позов і накладено арешт на зареєстровані активи боржників ОСОБА_2 , ОСОБА_3

Зазначив, що 25 вересня 2017 року звернувся до Ленінського ВДВС Кіровоградського МУЮ із заявою на примусове виконання рішення суду, однак 26 вересня 2017 року державним виконавцем прийнято рішення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання з незрозумілих для нього підстав.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 27 жовтня 2017 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця відмовлено.

Суд першої інстанції виходив із того, що до заяви про примусове виконання ОСОБА_1 не додав квитанцію про сплату авансового внеску, як це передбачено Законом України «Про виконавче провадження», тому дії державного виконавця правомірні.

Короткий зміст судового рішення апеляційного суду

Постановою Апеляційного суду міста Києва від 27 лютого 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, ухвалу Ленінського районного суду м.Кіровограда від 30 жовтня 2017 року скасовано.

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця задоволено, визнано неправомірними дії державного виконавця Прокопенко Я. О. у передчасному поверненні без виконання ухвали Ленінського районного суду м. Кіровограда від 30 червня 2017 року про забезпечення позову з виправленими описками в ухвалі від 30 червня 2017 року, зобов`язано державного виконавця Подільського ВДВС м. Кропивницького ГТУЮ у Кіровоградській області прийняти до виконання ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 30 червня 2017 року про забезпечення позову з виправленими описками в ухвалі від 30 червня 2017 року.

Апеляційний суд виходив із того, що Законом України «Про виконавче провадження» не передбачено сплату авансового внеску при виконанні судового рішення щодо забезпечення позову, тому повернення виконавчого документу з підстав несплати авансового внеску є незаконним.

Передчасним є повернення виконавчого документа з підстав відсутності дати народження боржника, оскільки положення пункту 3 частини третьої статті 18 Закону України надають право виконавцю з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

У лютому 2018 року старший державний виконавець Подільського ВДВС м. Кропивницького ГТУЮ у Кіровоградській області Прокопенко Я. О. подала до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову апеляційного суду.

Ухвалою Верховного Суду від 27 квітня 2018 року відкрито касаційне провадження в даній справі.

Статтею 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) визначено, що судом касаційної інстанції в цивільних справах є Верховний Суд.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

У касаційній скарзі представник відповідача просить скасувати рішення апеляційного суду як таке, що прийняте з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_1 .

Вважає, що авансовий внесок при виконанні судового рішення щодо забезпечення позову необхідно сплачувати.

Зазначає, що у виконавчому документі відсутні дати народження боржників.

Заперечення/відзив на касаційну скаргу

У червні 2018 року до Верховного Суду надійшов відзив на дану касаційну скаргу від ОСОБА_1 , у якому стягувач просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а постанову апеляційного суду без змін.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що ухвалою Ленінського районного суду міста Кіровограда від 30 червня 2017 року задоволено заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, збитків, спричинених порушенням права і невиконанням судового рішення. Заборонено ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відчужувати квартиру АДРЕСА_1 , у будь який спосіб до закінчення судового розгляду та накладено арешт на цю квартиру та нежитлове приміщення з квартирою АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_2 та ОСОБА_3

30 червня тим же судом виправлена помилка у вказаній ухвалі щодо дати винесення ухвали, а саме 29 червня 2017 року виправлено на 30 червня 2017 року. Копії ухвал надіслані заінтересованим сторонам.

25 вересня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Ленінського ВДВС Кіровоградського МУЮ із заявою про примусове виконання рішення суду, в якій просив відкрити виконавче провадження з одночасним накладенням арешту на майно, зазначене в ухвалі.

26 вересня 2017 року державний виконавець Подільського ВДВС м. Кропивницького ГТУЮ у Кіровоградській області Прокопенко Я. О. прийняла рішення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання у зв`язку з відсутністю дати народження сторін виконавчого провадження, відсутністю документа про сплату авансового внеску або звільнення від його сплати.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване судове рішення в повній мірі відповідає зазначеним вимогам закону.

Відповідно до частини другої статті 129 Конституції України обов`язковість судових рішень є однією із основних засад судочинства.

Статтею 129-1 Конституції України передбачено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і поновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд справи судом; право на судовий захист є гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Визначене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і оснопололжних свобод право на суд було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне обов`язкове судове рішення не виконувалося на шкоду одній зі сторін.

Відповідно до частини другої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» у редакції, яка була чинною на час вчинення державним виконавцем дій та прийняття рішень, що оскаржуються, до заяви про примусове виконання рішення стягувач додає квитанцію про сплату авансового внеску в розмірі 2 відсотків суми, що підлягає стягненню, але не більше 10 мінімальних розмірів заробітної плати, а за рішенням немайнового характеру та рішень про забезпечення позову - у розмірі одного мінімального розміру заробітної плати з боржника - фізичної особи та в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Рішенням Коституційного Суду України від 15 травня 2019 року № 2-р(II)/2019 у справі № 3-368/2018(5259/18) визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення частини другої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження».

Рішення Конституційного Суду України мотивовано тим, що визначенням положеннями частини другої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» обов`язкової сплати авансового внеску особою, на користь якої ухвалене судове рішення, як необхідної умови початку примусового виконання цього рішення органом державної виконавчої служби, покладено на цю особу фінансовий тягар забезпечувати функціонування впровадженої державою системи виконання судових рішень, що не гарантує доступу для кожної такої особи до вказаної системи, отже, не забезпечує в усіх випадках і за будь-яких умов повного та своєчасного виконання цього рішення, його обов`язковості.

За змістом частини першої статті 129 Конституції України та частини першої статті 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права, складовою частиною якого є доступ до правосуддя.

З урахуванням наведеного Верховний Суд вважає, що виходячи із гарантій, закріплених у статтях 55, 129, 129-1 Конституції України, статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статті 18 ЦПК України, дії державного виконавця щодо повернення без виконання ухвали про забезпечення позову з мотивів несплати ОСОБА_1 авансового внеску не можуть вважатись правомірними, оскільки перешкоджають доступу стягувачу до належного виконання судових рішень, отже, і доступу до правосуддя.

Зазначене узгоджується із правовим висновком Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, викладеним у постанові від 20 червня 2019 року у справі № 688/1619/17-ц.

Суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про неправомірність повернення виконавчого документу без виконання з підстав не сплати авансового платежу.

Обґрунтованим є і висновок апеляційного суду про неправомірність повернення без виконання ухвали про забезпечення позову з підстав відсутності в ухвалі дати народження боржника, оскільки пунктом 3 частини третьої статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.

Така позиція узгоджується із висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 19 вересня 2019 року у справі N 469/1357/16-ц.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE , № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

У контексті вказаної практики Верховний Суд уважає наведене обґрунтування цієї постанови достатнім.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про наявність передбачених частиною третьою статті 401 ЦПК України підстав для залишення касаційної скарги без задоволення, а оскаржуваних судових рішень - без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу старшого державного виконавця Подільського відділу державної виконавчої служби м. Кропивницького головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Прокопенко Яни Олексіївни залишити без задоволення.

Постанову апеляційного суду Кіровоградської області від 11 січня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: Н. О. Антоненко

В. І. Журавель

М. М. Русинчук