ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2019 року

м. Київ

справа № 426/1201/16

провадження № 61-38978 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Крата В. І.,

суддів: Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Журавель В. І., Краснощокова Є. В., Русинчука М. М.,

учасники справи:

позивач - товариство з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу адвоката Сабєтова Дмитра Володимировича, який діє в інтересахОСОБА_1 , на постанову апеляційного суду Луганської області від 05 травня 2018 року в складі колегії суддів Карташова О. Ю., Дронської І. О., Яресько А. В.,

ВСТАНОВИВ :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2016 року ТОВ «Порше Мобіліті» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 і просило з урахуванням уточнених позовних вимог стягнути 1 502 378,46 грн заборгованості за кредитним договором, яка включає: 3 329,62 грн простроченої заборгованості по сплаті чергових платежів за кредитом, 16 609,27 грн 3% річних за час прострочення платежів за кредитом; 111 529,01 грн інфляційних втрат на суму простроченої заборгованості по сплаті чергових платежів, 92 791,63 грн невідшкодованих страхових платежів, 6 125,98 грн 3% річних за час прострочення компенсації страхових платежів, 33 399,53 грн інфляційних втрат на суму невідшкодованих страхових платежів, 904 835,27 грн строкової заборгованості за кредитом (еквівалент 34 930,33 доларів США), 57 728,49 грн строкової заборгованості за відсотками, 24 762,94 грн 3% річних за строкову заборгованість за кредитом, 71 229,72 грн інфляційних втрат по заборгованості з дострокового повернення кредиту, 72 285 грн штрафу, 12 000 грн збитків, 95 752 грн інших витрат.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 16 вересня 2013 року ТОВ «Порше Мобіліті» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір № 50010576, відповідно до якого позивач надав відповідачу 469 852,55 грн кредиту, еквівалент якого в іноземній валюті становить 57 446,21 доларів США, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 9,9 % на рік, з кінцевим терміном повернення кредиту до 15 вересня 2018 року. Усі платежі за кредитним договором повинні бути сплачені в гривнях і підлягають розрахунку за відповідним обмінним курсом, що застосовується до еквіваленту суми кредиту в доларах США.

Позивачем були виставлені відповідачу рахунки на оплату чергових (щомісячних) платежів за період із червня 2014 року по серпень 2015 року, які залишилися несплачені відповідачем, внаслідок чого виникла заборгованість.

Також на виконання вимог кредитного договору 17 вересня 2013 року позивач, відповідач та АТ «Страхова компанія «АХА Страхування» уклали договір добровільного страхування наземного транспорту. Зважаючи на невиконання відповідачем зобов`язань за договором страхування, страхова компанія направила позивачу рахунки на оплату прострочених страхових платежів. Ці рахунки були сплачені позивачем замість відповідача на суму 89 782,16 грн.

11 вересня 2015 року позивачем надіслано відповідачу вимогу (повідомлення) № 50010576 від 04 серпня 2015 року щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором. Зазначеною вимогою позивач також повідомив відповідача, що заборгованість по сумі кредиту визначено в еквіваленті іноземної валюти, її розмір підлягає зміні відповідно до показників обмінного курсу та буде перераховано на дату подання позову. Однак, після направлення такої вимоги, коштів у рахунок погашення заборгованості від відповідача не надходило.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції

Рішенням Сватівського районного суду Луганської області від 24 листопада 2017 року позовні вимоги ТОВ «Порше Мобіліті» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Порше Мобіліті» 1 106 183,2 грн заборгованості за кредитним договором № 50010576 від 16 вересня 2013 року, а саме: 3 329,62 грн простроченої заборгованості по сплаті чергових платежів за кредитом, 16 609,27 грн 3% річних за час прострочення платежів за кредитом; 92 791,63 грн невідшкодованих страхових платежів; 6 125,98 грн 3% річних за час прострочення компенсації страхових платежів; 904 835,27 грн строкової заборгованості за кредитом, 57 728,49 грн строкової заборгованості за відсотками; 24 762,94 грн 3% річних за строкову заборгованість за кредитом.

В частині стягнення 111 529,01 грн інфляційних втрат на суму простроченої заборгованості по сплаті чергових платежів, 33 399,53 грн інфляційних втрат на суму невідшкодованих страхових платежів, 71 229,72 грн інфляційних втрат по заборгованості з дострокового повернення кредиту, 72 285 грн штрафу, 12 000 грн збитків, 95 752 грн інших витрат відмовлено.

Рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог мотивоване тим, що позивачем було надано фінансову послугу з дотриманням вимог законодавства, тоді як позичальником порушено умови кредитного договору, внаслідок чого виникла заборгованість перед кредитором, тому наявні правові підстави для стягнення кредитної заборгованості з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Порше Мобіліті».

Суд першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог виходив із того, що втрати від знецінення національної валюти внаслідок інфляції відновлені еквівалентом іноземної валюти, тому відсутні підстави для стягнення інфляційних втрат. Вимоги по сплаті штрафу, інших витрат не підтверджені належними доказами, а втрати, які позивач поніс за договором про надання юридичних послуг, не є збитками і не підлягають відшкодуванню на підставі статті 22 ЦК України.

Короткий зміст судового рішення апеляційного суду

Постановою апеляційного суду Луганської області від 05 травня 2018 року апеляційну скаргу ТОВ «Порше Мобіліті» задоволено частково, апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Сватівського районного суду Луганської області від 24 листопада 2017 року скасовано в частині відмови у задоволені позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Порше Мобіліті» інфляційних втрат на суму простроченої заборгованості по сплаті чергових платежів, інфляційних втрат на суму невідшкодованих страхових платежів, інфляційних втрат по заборгованості з дострокового повернення кредиту.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Порше Мобіліті» 111 529,01 грн інфляційних втрат на суму простроченої заборгованості по сплаті чергових платежів, 33 399,53 грн інфляційних втрат на суму невідшкодованих страхових платежів, 71 229,72 грн інфляційних втрат по заборгованості з дострокового повернення кредиту.

В іншій частині рішення суду залишено без змін.

Апеляційний суд виходив із того, що стягнення інфляційних втрат на користь позивача узгоджується з вимогами статті 625 ЦК України.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на вказане судове рішення.

Ухвалою Верховного Суду від 09 листопада 2018 року відкрито касаційне провадження в даній справі та зупинено виконання постанови апеляційного суду Луганської області від 05 травня 2018 року.

Статтею 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) визначено, що судом касаційної інстанції в цивільних справах є Верховний Суд.

Ухвалою Верховного Суду від 24 жовтня 2019 року дану справу призначено до судового розгляду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

У касаційній скарзі представник відповідача просить скасувати оскаржуване судове рішення в частині стягнення з нього 111 529,01 грн інфляційних втрат на суму простроченої заборгованості по сплаті чергових платежів, 33 399,53 грн інфляційних втрат на суму невідшкодованих страхових платежів, 71 229,72 грн інфляційних втрат по заборгованості з дострокового повернення кредиту. Вважає, що воно прийняте з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, а тому в цій частині просить залишити в силі рішення Сватівського районного суду Луганської області від 24 листопада 2017 року.

У іншій частині рішення апеляційного суду не оскаржується, тому Верховним Судом у касаційному порядку не переглядається.

Заперечення/відзив на касаційну скаргу

22 грудня 2018 року до Верховного Суду надійшов відзив на дану касаційну скаргу від адвоката Чередніченка М. М., в якому представник позивача просить суд відмовити у задоволенні касаційної скарги та залишити оскаржуване судове рішення без змін.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що 16 вересня 2013 року ТОВ «Порше Мобіліті» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір № 50010576, відповідно до якого позивач надав відповідачу 469 852,55 грн кредиту, еквівалент якого становить 57 446,21 доларів США, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 9,9 % на рік з кінцевим терміном повернення кредиту до 15 вересня 2018 року, для купівлі автомобіля марки «Volkswagen», модель «Touareg NF», 2012 року виробництва, кузов № НОМЕР_1 . Усі платежі за кредитним договором повинні бути сплачені в гривнях і підлягають розрахунку за відповідним обмінним курсом, що застосовується до еквіваленту суми кредиту в доларах США.

Відповідно до пункту 1.2 умов кредитування відповідач зобов`язався прийняти, належним чином використовувати та повернути кредит позивачу у повному обсязі, а також сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі відповідно до умов договору.

Відповідно до пунктів 1.3.1, 1.4.2, 1.4.3 умов кредитування відповідач повинен здійснювати виплати за кредитним договором щомісячно на підставі рахунків, виставлених позивачем у національній валюті із застосуванням обмінного курсу за безготівковими операціями банку, назву якого зазначено у кредитному договорі.

Відповідачу виставлені рахунки на оплату чергових (щомісячних) платежів за червень 2014 року - серпень 2015 року у національній валюті - гривні, які ним не сплачені, внаслідок чого виникла заборгованість.

Згідно з пунктом 1.6 умов кредитування виконання зобов`язання відповідача за кредитним договором забезпечується заставою майна відповідно до укладеного сторонами договору застави транспортного засобу № 50010576 від 18 вересня 2013 року, за яким з метою забезпечення виконання зобов`язань за договором відповідачем було передано у заставу автомобіль «Volkswagen», що належить йому на праві власності.

На виконання вимог пункту 5.5 кредитного договору 17 вересня 2013 року між позивачем, відповідачем та АТ «Страхова компанія «АХА Страхування» укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № РМ245465Га/13скв.

Відповідно до умов договору страхування та договору застави, якщо оплату страхового платежу не здійснює відповідач, то страхова компанія письмово повідомляє про це позивача та надає йому відповідні рахунки для сплати страхового платежу. Відповідач зобов`язується в подальшому компенсувати позивачу витрати, понесені останнім у зв`язку із виконанням умов договору страхування.

Відповідно до пункту 3.2.1 умов кредитування кредитор має право визнати термін повернення кредиту таким, що настав, у випадку порушення позичальником терміну сплати будь-якого чергового платежу (або його частини) з повернення кредиту відповідно до графіку погашення кредиту та/або сплати за користування кредитом на строк щонайменше 1 календарний місяць.

Пунктом 3.3 умов кредитування встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути в повному обсязі суму кредиту та додаткового кредиту, плату за кредит та штрафні санкції, якщо такі підлягають застосуванню, протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати одержання повідомлення про таку вимогу позичальником. Якщо з будь-яких причин повідомлення не буде отримано, перебіг вказаного строку починається з дати відправлення цього повідомлення.

11 вересня 2015 року позивач через кур`єрську компанію ТОВ «Експрес МОТО Україна» надіслав відповідачу вимогу (повідомлення) № 50010576 від 04 серпня 2015 року щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором, штрафних санкцій, компенсації страхових платежів та повідомив відповідача, що заборгованість по сумі кредиту визначена в еквіваленті іноземної валюти, її розмір підлягає зміні відповідно до показників обмінного курсу та у разі несплати буде перерахована на дату подання позову.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване судове рішення не в повній мірі відповідає зазначеним вимогам закону.

Відповідно до частини першої статті 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях.

Отже, гривня як національна валюта вважається єдиним законним платіжним засобом на території України.

Разом з тим частина друга статті 533 ЦК України допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті.

У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов`язанням, визначається в гривнях за офіційним курсом НБУ, встановленим для відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не передбачений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У касаційній скарзі відповідач посилається на правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду України від 01 березня 2017 року у справі № 6-284цс17, постанові Верховного Суду від 25 липня 2018 року у справі № 686/18697/14, постанові Верховного Суду від 11 жовтня 2018 року у справі № 905/192/18, відповідно до яких індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, іноземна валюта індексації не підлягає. Норми частини другої статті 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов`язання, визначеного у гривнях.

Відповідно до графіку погашення кредиту у період з червня 2014 року по серпень 2015 року відповідач був зобов`язаний сплачувати щомісячно еквівалент 1 217,74 доларів США, визначений у гривнях на день кожного платежу.

У виставлених позивачем відповідно до умов кредитування рахунках на оплату чергових (щомісячних) платежів за період з червня 2014 року по серпень 2015 року розміри платежів визначені у гривнях. Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого позивачем, розмір несплачених щомісячних платежів розраховано саме у гривнях з урахуванням інфляційних втрат.

Тобто, позивач застосував еквівалент іноземної валюти не на час звернення до суду з вимогою про стягнення заборгованості, а на час виставлення рахунків, що не дозволило йому відновити втрати від знецінення національної валюти.

Страхові виплати здійснювалися позивачем також у національній валюті, тому позивач обґрунтовано просить стягнути з відповідача суму у гривнях, яка була ним сплачена страховику, з урахуванням інфляційних втрат.

Таким чином невиконані грошові зобов`язання відповідача по виплаті заборгованості за кредитом у вигляді чергових платежів та виплаті невідшкодованих страхових платежів визначені у гривні, тому апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку, що стягнення інфляційних втрат на суму простроченої заборгованості по сплаті чергових платежів та інфляційних втрат на суму невідшкодованих страхових платежів на користь позивача узгоджується з вимогами статті 625 ЦК України.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 16 квітня 2018 року у справі № 760/8192/15ц.

Станом на час звернення до суду з уточненими позовними вимогами, а саме 19 вересня 2016 року, залишок заборговності по тілу кредиту становив 34 930,33 доларів США, тому позивач просив стягнути його з урахуванням обмінного курсу на дату подання уточненого позову, що становить 904 835,27 грн.

Апеляційний суд не врахував, що зобов`язання з дострокового повернення тіла кредиту визначене у доларах США, та безпідставно стягнув інфляційні втрати по заборгованості з дострокового повернення тіла кредиту.

Ураховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що відсутні правові підстави для стягнення з відповідача 71 229,72 грн інфляційних втрат по заборгованості з дострокового повернення кредиту, оскільки позивач їх відновив шляхом застосування на час звернення до суду еквіваленту іноземної валюти до гривні за курсом банку, визначеного у кредитному договорі.

Інші доводи касаційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки зводяться до переоцінки встановлених судами обставин, що відповідно до положень статті 400 ЦПК України знаходиться за межами повноважень касаційного суду.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE , № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року), (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до частини першої статті 413 ЦПК України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

За таких обставин рішення апеляційного суду в частині стягнення інфляційних втрат по заборгованості з дострокового повернення кредиту підлягаєскасуванню із залишенням в силі у цій частині рішення суду першої інстанції, а в частині стягнення інфляційних втрат на суму простроченої заборгованості по сплаті чергових платежів та інфляційних втрат на суму невідшкодованих страхових платежів - залишенню без змін.

Керуючись статтями 400, 409, 413, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу адвоката Сабєтова Дмитра Володимировича, який діє в інтересахОСОБА_1 , задовольнити частково.

Постанову апеляційного суду Луганської області від 05 травня 2018 року в частині задоволення позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» 71 229,72 грн інфляційних втрат по заборгованості з дострокового повернення кредиту скасувати, залишити в цій частині у силі рішення Сватівського районного суду Луганської області від 24 листопада 2017 року.

Постанову апеляційного суду Луганської області від 05 травня 2018 року в частині задоволення позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» 111 529,01 грн інфляційних втрат на суму простроченої заборгованості по сплаті чергових платежів та 33 399,53 грн інфляційних втрат на суму невідшкодованих страхових платежів залишити без змін.

Поновити виконання постанови апеляційного суду Луганської області від 05 травня 2018 рокув нескасованій частині.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. І. Крат

Судді Н. О. Антоненко

В. І. Журавель

Є. В. Краснощоков

М. М. Русинчук