Справа № 152/1011/19
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

16 грудня 2019 року м. Шаргород

Шаргородський районний суд Вінницької області у складі:

головуючого судді Войнаровського І.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансово-кредитний супермаркет» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

у с т а н о в и в:

19 серпня 2019 року ТОВ «Фінансово-кредитний супермаркет» (далі - позивач) звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі відповідач) про стягнення заборгованості.

Позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у розмірі 266064,87 грн за договором про надання кредиту № 1154269 від 29 травня 2017 року.

У обґрунтування позову зазначено, що 29 травня 2017 року між ТОВ «Фінансово-кредитний супермаркет» та ОСОБА_1 був укладений договір про надання кредиту №1154269 (далі кредитний договір) у розмірі 103 000,00 грн. для власних потреб на умовах строковості, зворотності, платності у безготівковій формі шляхом перерахування коштів з поточного рахунку ТОВ « Фінансово-кредитний супермаркет» на рахунок ОСОБА_1 .

Відповідно до умов кредитного договору ОСОБА_1 зобов`язалась своєчасно погашати кредит, сплачувати фіксовану процентну ставку із розрахунком 28,00 % річних від суми заборгованості. Пунктом 2.5. кредитного договору передбачено, що позичальник за обслуговування кредитом щомісячно сплачує комісійну винагороду у розмірі 4,00 % від суми кредиту. Загальна сума щомісячного платежу складає 8380,00 грн.

В результаті невиконання умов кредитного договору, згідно наданих позивачем розрахунків, загальна сума заборгованості за кредитним договором станом на 01 серпня 2019 року складає 266 064,87 грн., у тому числі: заборгованість за тілом кредиту 91 285,38 грн., заборгованість по відсотках - 48 746,72 грн, заборгованість по комісії 90 640,00 грн, заборгованість за штрафними санкціями 10 700,00 грн, заборгованість по рахунку інфляції 19 064,07 грн, заборгованість 3 % річних 5 628,71 грн.

Ухвалою Шаргородського районного суду Вінницької області від 23 вересня 2019 року у справі відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с.27).

Представник позивача в судове засідання не з`явився, у заявах від 11.10.2019 та від 20.11.2019 представник позивача ОСОБА_2 , який діє на підставі довіреності № 220419 від 02 квітня 2019 року, просить суд розглянути справу за відсутності представника позивача (а.с. 56, 67, 68).

Відповідач в судове засідання не з`явилася, про розгляд справи повідомлялася належним чином, шляхом публікації на веб-сайті Судової влади України оголошення про виклик до суду,на пропозицію суду відзив на позовну заяву не подала (а.с. 65, 70).

Розглянувши подані документи та матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд установив наступні обставини.

Судом встановлено, що 29 травня 2017 року між ТОВ «Фінансово-кредитний супермаркет» та ОСОБА_1 укладено договір про надання кредиту №1154269 у розмірі 103 000,00 грн. для власних потреб на умовах строковості, зворотності, платності у безготівковій формі шляхом перерахування коштів з поточного рахунку ТОВ «Фінансово-кредитний супермаркет» на рахунок ОСОБА_1 (а.с. 8-16).

Відповідно до п.1.1 кредитного договору ОСОБА_1 зобов`язалась своєчасно погашати кредит, сплачувати фіксовану процентну ставку із розрахунком 28,00 % річних від суми заборгованості.

Дата остаточного повернення кредиту до 15 травня 2020 року (п.1.3 кредитного договору). Платежі з повернення кредиту здійснюються згідно додатку № 1, який є невід`ємною частиною кредитного договору (п.1.4 договору).

Пунктом 2.5. вказаного договору передбачено, що позичальник за обслуговування кредитом щомісячно сплачує комісійну винагороду у розмірі 4,00 % від суми кредиту.

Загальна сума щомісячного платежу, визначена у додатку № 1 до кредитного договору і складає 8 380,00 грн. (а.с.17).

Згідно з п.2.6 кредитного договору сплата процентів, суми кредиту та інших платежів здійснюється позичальником щомісячно ануїтетними платежами у розмірі та в період встановленими в додатку № 1 до кредитного договору з 01 по 15 число місяця, наступного за звітним, починаючи з 01 червня 2017 року, а також в день повернення заборгованості за кредитом.

Кредитодавець має право вимагати дострокового повернення заборгованості за кредитом та процентів за користування ним або припинення дії кредитного договору у випадку невиконання чи неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань за цим договором (п. 3.2.2 кредитного договору).

Позивач ТОВ «Фінансово-кредитний супермаркет» свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредит в обумовленому сторонами розмірі.

У свою чергу, відповідач належним чином зобов`язання за договором не виконала, оскільки своєчасно не надавала позивачу кошти для погашення кредиту, у зв`язку із чим станом на 01 серпня 2019 року виникла заборгованість за кредитом в розмірі 266 064,87 грн., у тому числі: заборгованість за тілом кредиту 91 285,38 грн., заборгованість по відсотках - 48 746,72 грн, заборгованість по комісії 90 640,00 грн, заборгованість за штрафними санкціями 10 700,00 грн, заборгованість по рахунку інфляції 19 064,07 грн, заборгованість 3 % річних 5 628,71 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 5).

Установленим судом обставинам відповідають цивільні правовідносини, що виникають із договору позики, які регулюються нормами Цивільного кодексу України (далі ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а Позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 526 ЦК України), зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Зобов`язання, строк виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк виконання боржником обов`язку не встановлений, або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно наданого позивачем розрахунку, станом на 01 серпня 2019 року заборгованість відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором № 1154269 від 29 травня 2017 року становить 266 064,87 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 91 285,38 грн., заборгованість по відсотках - 48 746,72 грн, заборгованість по комісії 90 640,00 грн, заборгованість за штрафними санкціями 10 700,00 грн, заборгованість по рахунку інфляції 19 064,07 грн, заборгованість 3 % річних 5 628,71 грн.

Відповідно до статей 12, 76-81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана за допомогою належних та допустимих доказів довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Згідно зі статтями 13 та 89 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених сторонами вимог, на підставі доказів, які він оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Отже, оцінюючі зібрані по справі докази в їх сукупності, судом установлено факт не виконання відповідачем узятих зобов`язань за кредитним договором, що у свою чергу, порушує право позивача на виконання умов договору, повернення суми кредиту, сплати відсотків та інших платежів, передбачених кредитним договором, а тому порушене право підлягає судовому захисту, а позов - задоволенню.

Таким чином, позов слід задовольнити у повному обсязі, стягнувши з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 1154269 від 29 травня 2017 року в сумі 266 064,87 грн.

Статтею 141 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Згідно зі ст. 141 ЦПК України, з урахуванням роз`яснень, наданих Пленумом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. №39 постанови №10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», підлягають стягненню із відповідача ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансово-кредитний супермаркет» витрати зі сплати судового збору в розмірі 3990,97 грн, сплачені згідно платіжного доручення № 49367 від 05 серпня 2019 року (а.с. 1).

Керуючись статтями 12, 13, 76-81, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансово-кредитний супермаркет» (юридична адреса: вул. Лейпцизька, 16, м. Київ, код ЄДРПОУ 38604217, № рахунку НОМЕР_2 в АТ «ОТП Банк», МФО 300528) заборгованість за договором про надання кредиту № 1154269 від 29 травня 2017 року у розмірі 266 064 (двісті шістдесят шість тисяч шістдесят чотири) гривні 87 копійок та 3990 (три тисячі дев`ятсот дев`яносто) гривень 97 копійок судового збору.

Згідно зі статтями 273, 354, 355 ЦПК України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Вінницького апеляційного суду через Шаргородський районний суд Вінницької області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя І.В. Войнаровський