ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 липня 2019 року м. Чернівці

Справа №725/3729/17
Чернівецький апеляційний суд у складі суддів судової палати з розгляду цивільних справах:
головуючого Владичана А.І.
суддів: Литвинюк І.М., Перепелюк І.Б.
секретар Андрушків С.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом заступника військового прокурора Чернівецького гарнізону в інтересах держави в особі органів, уповноважених здійснювати відповідні функції у спірних відносинах: Міністерства оборони України, Квартирно-експлуатаційного відділу м. Чернівці, військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 , товариства з обмеженою відповідальністю «Роксолана ЮМВ», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Чернівецька міська рада, про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, за апеляційною скаргою військового прокурора Чернівецького гарнізону рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 15 квітня 2019 року, (головуючий у 1-й інстанції Скуляк І.А.),

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2017 року заступник військового прокурора Чернівецького гарнізону в інтересах держави в особі органів, уповноважених здійснювати відповідні функції у спірних відносинах: Міністерства оборони України, Квартирно-експлуатаційного відділу м. Чернівці, військової частини НОМЕР_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ТОВ «Роксолана ЮМВ», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Чернівецька міська рада, про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що командуванням військової частина НОМЕР_1 виявлено факт самовільного будівництва ОСОБА_1 об`єкту аграрного типу площею 0,009 га за територією паркової зони військової частини по АДРЕСА_1 на небезпечній відстані від складу паливно-мастильних матеріалів та складу ракетно-артилерійського озброєння навпроти воріт, які використовувалися для виїзду техніки з території військової частини при виконанні заходів бойової готовності. Дозволу щодо

____________________________________________________________________

Провадження 22ц/822/651/19 Категорія 47
передачі зазначеної земельної ділянки ані Міністерством Оборони, ані КЕВ м. Чернівці не надавало.

Зазначав, що згідно відповідей департаменту містобудівного комплексу та земельних відносин жодних правовстановлюючих документів на земельну ділянку та дозволу на розміщення споруди за вказаною адресою ОСОБА_1 не надавалося.

20 січня 2014 року та 25 лютого 2014 року ОСОБА_1 винесено приписи щодо усунення порушень земельного законодавства, а 10 червня 2016 року Державною інспекцією сільського господарства у Чернівецькій області його притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення, пов`язане з самовільним зайняттям земельної ділянки.

Вказував, що указаними незаконними діями щодо зведення будівлі аграрного типу створюються перешкоди землекористувачу КЕВ м. Чернівці та військовій частині НОМЕР_1 у здійсненні правомочностей щодо володіння та користування даною земельною ділянкою.

На даний час споруда аграрного типу перебуває на балансі ТОВ «Роксолана ЮМВ».

Вважає, що таким чином спірне нерухоме майно - частина земельної ділянки військового містечка № НОМЕР_2 використовується ОСОБА_1 поза волею МО України, КЕВ м. Чернівці та військової частини НОМЕР_1 як власника та землекористувачів даного об`єкту нерухомості та не використовується за цільовим призначенням, що призводить до порушення інтересів держави.

Просив зобов`язати ОСОБА_1 усунути перешкоди у користуванні частиною земельної ділянки площею 0,009 га військового містечка № НОМЕР_2 , що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом знесення самовільно збудованої будівлі ангарного типу.

Рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 15 квітня 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

На вказане рішення військовий прокурор Чернівецького гарнізону подав апеляційну скаргу, посилаючись на незаконність та необґрунтованість оскаржуваного рішення суду, порушенням норм матеріального і процесуального права.

Доводи скарги мотивує тим, що відповідач незаконно чинить перешкоди у користуванні земельною ділянкою, яка належить до земель оборони, унеможливлює (блокує) виїзд техніки з території військової частини при виконанні заходів бойової готовності.

Просить скасувати рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 15 квітня 2019 року та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити.

Заслухавши доповідача про суть оскаржуваного рішення, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.
Згідно із ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Статтею 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, тобто ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин, тощо.

Зазначеним нормам рішення суду першої інстанції не відповідає.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивачі не є власниками та користувачами земельної ділянки, на якій розташована будівля аграрного типу, а також неможливості використання спірної земельної ділянки для виїзду техніки з території військової частини.

Однак колегія суддів не погоджується з даним висновком суду, виходячи з наступного.
Судом установлено, що земельна ділянка площею 112,3 га, на якій розташоване військове містечко АДРЕСА_2 , відноситься до земель оборони й перебуває у постійному користуванні КЕВ м. Чернівці, який є правонаступником Чернівецької КЕЧ, на підставі державного акту на право користування землею від 01.03.1980 року серії Б №037683 (т. 1 а.с. 14-17).
Відповідно до наказу начальника Чернівецького гарнізону від 02 лютого 2017 року №5 військове містечко №3 площею 17,59403 га закріплено за військовою частиною НОМЕР_1 (т. 1 а.с. 18-19).
Командуванням військової частини НОМЕР_1 виявлено факт самовільного будівництва ОСОБА_1 об`єкту ангарного типу площею 0,009 га за територією паркової зони військової часини по АДРЕСА_1 на небезпечній відстані від складу паливно-мастильних матеріалів та складу ракетно-артилерійського озброєння навпроти воріт, які використовувались для виїзду техніки з територій військової частини при виконанні заходів бойової готовності.

10 червня 2016 року Державною інспекцією сільського господарства в Чернівецькій області повідомлено, що за порушення земельного законодавства, пов`язаного із самовільним зайняттям земельної ділянки ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності. Порушнику було видано припис посадової особи №00009 від 20.01.2014 року. За невиконання вказаного припису останнього було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 188-5 КУпАП.
25 лютого 2014 року ОСОБА_1 інспекцією видано повторний припис посадової особи №00057 щодо усунення порушень земельного законодавства (т. 1 а.с. 27).
Згідно зі статтею 13 Конституції України земля є об`єктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

У статті 19 ЗК України зазначено, що землі України за основним цільовим призначенням поділяються, між іншим, на землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення.

Відповідно до статті 13 ЗК України, статті 1 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України», статей 9, 14 Закону України «Про Збройні Сили України» землі, закріплені за військовими частинами та установами Збройних Сил України, є державною власністю та належать їм на праві оперативного управління.

Згідно зі статтею 77 ЗК України, яка кореспондується із статтею 1 Закону України «Про використання земель оборони» землями оборони визнаються землі, надані для розміщення і постійної діяльності військових частин, установ, військово-навчальних закладів, підприємств та організацій Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно законодавства України

Відповідно до статті 1 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» військове майно - це державне майно, закріплене за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України. До військового майна належать будинки, споруди, інженерне майно, всі види озброєння, тощо.

Згідно зі статтею 3 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» військове майно закріплюється за військовими частинами Збройних Сил України на праві оперативного управління.

З моменту надходження майна до Збройних Сил України і закріплення його за військовою частиною воно набуває статусу військового майна. Військові частини використовують закріплене за ними військове майно лише за його цільовим та функціональним призначенням.

Статтею 2 Закону України «Про використання земель оборони» встановлено, що військовим частинам для виконання покладених на них функцій та завдань земельні ділянки надаються у постійне користування відповідно до вимог ЗК України.
Відповідно до статті 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Статтею 211 ЗК України визначено, що самовільне зайняття земельних ділянок віднесено до порушень земельного законодавства, за яке громадяни та юридичні особи несуть відповідальність відповідно до закону.

Згідно з положеннями статті 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» самовільне зайняття земельної ділянки - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Згідно зі статтею 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав, відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав.

Як убачається з плану топографо-геозедичних робіт від 07 грудня 2017 року, складеного військовою частиною НОМЕР_3 (161-й топогеодезичний центр ЗСУ), будівля ангарного типу розташована на небезпечній відстані від складу паливно-мастильних матеріалів та складу ракетно-артилерійського озброєння навпроти воріт, які слугують для виїзду з частини при виконанні бойової готовності (т. 1 а.с. 85-89).

Установивши, що ОСОБА_1 без отримання відповідних правовстановлюючих документів зайняв земельну ділянку за територією паркової зони військової частини на небезпечній відстані від складу паливно-мастильних матеріалів та складу ракетно-артилерійського озброєння навпроти воріт, які використовувалися для виїзду техніки з території військової частини при виконанні заходів бойової готовності, самовільно збудувавши об`єкт аграрного типу площею 0,009 га, що підтверджено належними і допустимими доказами, апеляційний суд доходить висновку про необхідність її звільнення, оскільки порушується оборонний потенціал Збройних Сил України.

Згідно ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права; суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Суд першої інстанції не врахував, що наявність будівлі навпроти воріт, які слугують для виїзду з військової частини, безпосередньо свідчить про наявність перешкод у користуванні цією ділянкою та виконанні Збройними Силами України своїх обов`язків з оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності. Наявність чи відсутність фізичної можливості використання спірної земельної ділянки для виїзду техніки з території військової часини не є предметом даного спору та не має значення для його вирішення.

Разом з тим, вимоги про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, заявлені до товариства з обмеженою відповідальністю «Роксолана ЮМВ», є безпідставними та не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не доведено наявність перешкод у користуванні землею з боку товариства.

З урахуванням викладених обставин справи та вимог закону апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення, яким позов слід задовольнити частково.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Отже, з ОСОБА_1 на користь військового прокурора Чернівецького гарнізону слід стягнути витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги в розмірі 4000 грн.
Керуючись ст.ст. 374, 376 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу військового прокурора Чернівецького гарнізону задовольнити частково.
Рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 15 квітня 2019 року скасувати.
Позов заступника військового прокурора Чернівецького гарнізону в інтересах держави в особі органів, уповноважених здійснювати відповідні функції у спірних відносинах: Міністерства оборони України, Квартирно-експлуатаційного відділу м. Чернівці, військової частини НОМЕР_1 задовольнити частково.
Усунути перешкоди Міністерству оборони України, Квартирно-експлуатаційному відділу м. Чернівці, військовій частині НОМЕР_1 у користуванні часиною земельної ділянки площею 0,009 га військового містечка № НОМЕР_2 , що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом знесення ОСОБА_1 самовільно збудованої будівлі ангарного типу.

У позові до товариства з обмеженою відповідальністю «Роксолана ЮМВ» вімовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь військового прокурора Чернівецького гарнізону судові витрати за подання позовної заяви та апеляційної скарги в розмірі 4000 гривень.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 07 серпня 2019 року.

Головуючий А.І. Владичан

Судді: І.М. Литвинюк

І.Б. Перепелюк