Постанова

Іменем України

05 грудня 2019 року

м. Київ

справа № 278/888/17

провадження № 61-32585св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Яремка В. В. (суддя-доповідач), Олійник А. С., Погрібного С. О.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Приватне акціонерне товариство «Граве Україна Страхування життя»,

розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Граве Україна Страхування життя» на рішення Апеляційного суду Житомирської області від 24 липня 2017 року у складі колегії суддів: Коломієць О. С., Трояновської Г. С., Шевчук А. М.,

ВСТАНОВИВ:

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог та рішень судів

У квітні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Граве Україна Страхування життя» (далі - ПАТ «Граве Україна Страхування життя») про стягнення суми страхового відшкодування.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що 01 березня 2007 року між ним та Закритим акціонерним товариством «САТ «Граве Україна», правонаступником якого є ПАТ «Граве Україна Страхування життя», укладено договір страхування на 10 років, за яким страховими випадками є смерть застрахованої особи або дожиття до певної дати. Позивач добросовісно виконував умови договору, сплачуючи щороку страхові внески у розмірі 500 дол. США. В свою чергу, відповідач по закінченню дії договору страхування зменшив суму грошового відшкодування на власний розсуд до 3 341,65 дол. США. З урахуванням вищевикладеного позивач просив стягнути з відповідача на його користь страхове відшкодування у розмірі 8 786 дол. США, що в гривневому еквіваленті складає 236 288,93 грн.

Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 08 червня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами укладений договір страхування життя позивача із страховими випадками, такими як, смерть позивача і дожиття страхувальником до закінчення терміну дії договору. Термін дії договору сплив 01 березня 2017 року і настав другий із згадуваних судом страховий випадок - дожиття страховика до закінчення дії договору. Сторонами обумовлено та іншого не встановлено судом, що отриманню страхового відшкодування передує складення та узгодження сторонами страхового акту та написання страхувальником на адресу страховика заяви із проханням здійснити страхове відшкодування і зазначення реквізитів рахунку отримувача коштів. Таких дій сторони одночасно не здійснили, отже, відбулось прострочення кредитора і суд погодився із доводами відповідача в цій частині, що односторонніми діями відповідач не міг виконати зобов`язання. Доводи позивача щодо необхідності стягнення з відповідача більшої страхового суми, а саме 8 786 дол. США є необґрунтованими, оскільки ця сума не була охоплена обумовленим договором страхування, адже стосувалась іншого страхового продукту та її виплата пов`язувалась із розірванням договору страхування до закінчення його дії.

Рішенням Апеляційного суду Житомирської області від 24 липня 2017 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову. Стягнуто з ПАТ «Граве Україна Страхування життя» на користь ОСОБА_1 суму страхового відшкодування в розмірі 91 335,65 грн. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Задовольняючи частково позовні вимог, суд апеляційної інстанції виходив з того, що згідно з умовами укладеного договору страхування, позивач має право на отримання від відповідача суми страхової виплати в розмірі, еквівалентному 3 341,65 дол. США - 91 335,65 грн. Така сума була погоджена позивачем у листі від 13 квітня 2017 року, який є невід`ємною частиною заяви на страхування.

При цьому апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції про безпідставність вимог позивача про стягнення страхової суми в розмірі 8 786 дол. США.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги та позиції інших учасників

У серпні 2017 року ПАТ «Граве Україна Страхування життя» звернулось до суду із касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило скасувати судове рішення апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що задовольняючи позов частково, апеляційний суд не встановив чи було порушено, чи не визнано, відповідачем права позивача за договором страхування. Визначена судом сума страхової виплати в розмірі 91 335,65 грн відповідачем не оспорюється та визнається право позивача на страхову виплату саме в такому розмірі. Вказану суму позивач міг та може отримати у будь-який час у позасудовому порядку, а тому необхідності у стягнення такої суми в примусовому порядку не було.

Відповідач не зміг виконати свої зобов`язання за договором страхування, оскільки позивач не надав заяви на страхову виплату та/або підписаний страховий акт, інші документи, необхідні для здійснення страхової виплати. А також позивач не надав відповідачу інформацію про обраний ним спосіб отримання коштів.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 вересня 2017 року відкрито касаційне провадження в указаній цивільній справі.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року справа надійшла до Верховного Суду.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою та не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Судами встановлено, що 02 березня 2007 року позивач звернувся до відповідача із заявою про укладення договору страхування життя з участю урезервах бонусів, тариф «СЕП», строком на 10 років, страховий платіж 500 дол. США на рік, страхова сума 3 978 дол. США (а.с. 6).

У цей же день позивачем був сплачений перший страховий платіж на виконання укладеного договору (а.с. 13).

Програма «СЕП» передбачає тариф із кодом GX-5S+RXZ+UTZ+UI50P+UI100.

Названа програма страхування містить, серед інших, страховий випадок, за яким страховик здійснює виплату страхового відшкодування страхувальнику у випадку дожиття страхувальником до закінчення терміну дії договору.

Крім обумовленої страхової програми, страховиком надаються й інші послуги зі страхування життя, зокрема під назвою «ЮНІОР ПЛЮС» - тариф GX-3+UTZ+UI100 (а.с. 6, зі зворотної сторони).

Заява про страхування містить визначення і деяких застосовуваних термінів. Так, викупна сума (сума, що виплачується страхувальнику при достроковому припиненні дії договору) не дорівнює сплачених премій. Ця сума розраховується актуарно з урахуванням страхового покриття, що вже було надано, та витрат на страхування.

У заяві про страхування наведений перелік приблизних викупних сум, приблизного додаткового резерву та виплат у випадку смерті за програмою

GX-3 (тариф «ЮНІОР ПЛЮС») із зазначенням певних даних як про особу страхувальника так і щодо договору страхування. За такою програмою, за закінченням 10 років викупна сума становить 8 786 дол. США та додатковий резерв 813 дол. США.

13 квітня 2007 року відповідач направив лист позивачу, який позивачем погоджено 12 травня 2007 року (а.с. 45).

Цим листом обумовлено, серед іншого, зменшення страхової суми до 3 180 дол. США; цей лист є підставою для укладення договору страхування, та є невід`ємною частиною заяви і у випадку будь-яких розбіжностей, - умови листа переважатимуть.

Підписавши 12 травня 2007 року листа, страхувальник погодився із розбіжностями із його заявою та умовами, викладеними у вказаному листі. Наявність свого підпису в такому листі позивач не заперечував.

01 червня 2007 року було виготовлено поліс № 11,058.050, укладений між сторонами щодо досягнутих домовленостей з урахуванням останніх змін, який також предбачав страховий платіж у розмірі 3 180 дол. США (а.с.46-47).

24 січня 2017 року ПАТ «Граве Україна Страхування життя» у зв`язку з настанням страхового випадку за договором страхування, а саме дожиття застрахованої особи до закінчення дії договору, повідомило ОСОБА_1 листом про закінчення строку дії договору 01 березня 2017 року та необхідністю подання відповідних документів для отримання страхової виплати. Разом з цим листом також був надісланий страховий акт, в якому зазначена сума страхової виплати в розмірі 3 341,65 дол. США та бланк заяви на страхову виплату (а.с. 63-65).

Позивач, не погоджуючись із вказаною сумою страхового відшкодування, 14 березня 2017 направив відповідачу листа (досудову вимогу) про виконання останнім умов договору та сплату на його користь суми страхового відшкодування в розмірі викупної суми 8 786 дол. США, яка відхилена відповідачем, про що свідчить лист від 30 березня 2017 року.

Відповідно до частини першої та другої статті 207 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до положень статті 18 Закону України «Про страхування» для укладання договору страхування страхувальник подає страховику письмову заяву за формою, встановленою страховиком, або іншим чином заявляє про свій намір укласти договір страхування.

Факт укладення договору страхування може посвідчуватися страховим свідоцтвом (полісом, сертифікатом), що є формою договору страхування. Договір страхування набирає чинності з моменту внесення першого страхового платежу, якщо інше не передбачено договором страхування. Договір страхування життя може бути укладений як шляхом складання одного документа (договору страхування), підписаного сторонами, так і шляхом обміну листами, документами, підписаними стороною, яка їх надсилає. У разі надання страхувальником письмової заяви за формою, встановленою страховиком, що виражає намір укласти договір страхування, такий договір може бути укладений шляхом надіслання страхувальнику копії правил страхування та видачі страхувальнику страхового свідоцтва (поліса), який не містить розбіжностей з поданою заявою. Заява складається у двох примірниках, копія заяви надсилається страхувальнику у двох примірниках, копія заяви надсилається страхувальнику з відміткою страховика або його уповноваженого представника про прийняття запропонованих умов страхування.

Згідно зі статтею 2 «Загальних правил добровільного страхування життя» ПАТ «Граве Україна Страхування життя», договір страхування укладається на підставі письмової пропозиції страхувальника (заяви на страхування). Якщо страховик приймає рішення укласти договір страхування, він надсилає страхувальнику страховий поліс. Пропозиції про страхування, страховий поліс та узгоджені правила страхування з тарифами є формою договору страхування, як юридичної основи взаємовідносин страховика та страхувальника (а. с. 50).

Всі домовленості, повідомлення, пропозиції та заяви, пов`язані з договором страхування, повинні здійснюватись у письмовій формі. Всі ці форми повідомлення інформації з боку страхувальника, застрахованої особи та вигодонабувача набувають чинності тільки після того, як їх отримала адміністрація страховика (стаття 11 вказаних правил).

Судами встановлено, що договір страхування між сторонами укладений на підставі інформації, наведеної позивачем у заяві на страхування життя з участю у резервах бонусів від 02 березня 2007 року № 559526 та листа від 13 квітня 2007 року про погодження позивачем страхової виплати у розмірі 3 180 дол. США шляхом видачі страхового полісу від 01 червня 2007 року № 10,058.050.

Досліджуючи зміст листа від 13 квітня 2007 року, апеляційний суд встановив, що цим листом позивачем погоджено, серед іншого, зменшення страхової суми до 3 180 дол. США. Також погоджено, що договір страхування буде укладено на підставі умов визначених цим листом, а не відповідних умов вказаних у заяві, та цей лист є невід`ємною частиною заяви і у випадку будь-яких розбіжностей - умови листа переважатимуть. Страхувальник погодився із розбіжностями із його заявою та умовами, викладеними в цьому листі, про що свідчить його підпис у ньому від 12 травня 2007 року. Такий лист був отриманий ПАТ «Граве Україна Страхування життя» 31 травня 2007 року.

01 червня 2007 року ПАТ «Граве Україна Страхування життя» видало страхувальнику страховий поліс № 11,058.050, який був направлений та отриманий позивачем 22 червня 2007 року, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення.

Апеляційний суд правильно зазначив, що в такому випадку зміст договору страхування зафіксовано в декількох документах, в тому числі і в листі від 13 квітня 2007 року, який є невід`ємною частиною договору страхування і його укладення саме у такий спосіб не суперечить чинному законодавству України.

Тому правильними є висновки апеляційного суду про безпідставність вимоги позивача про стягнення із страхової компанії страхової суми саме в розмірі 8 786 дол. США.

Апеляційний суд також дійшов висновку про те, що посилання позивача на стягнення страхової суми в розмірі 8 786 дол. США, яка наведена в таблиці приблизних викупних сум в заяві на страхування життя з участю у резервах бонусів від 02 березня 2007 року № 559526 є безпідставним, оскільки така таблиця наведена як приклад викупних сум, приблизного додаткового резерву та виплат у випадку смерті за програмою GX-3 (тариф «ЮНІОР ПЛЮС»), що виплачується страхувальнику при достроковому припиненні дії договору. При цьому позивачем укладено договір страхування за програмою GX-5S+RXZ+UTZ+UI50P+UI100 (тариф «СЕП»), що підтверджується його заявою на страхування (а. с. 6).

Позивач указане рішення апеляційного суду не оскаржує.

Щодо доводів касаційної скарги про те, що апеляційний суд безпідставно стягнув з відповідача страхову виплату в розмірі 3 180 дол. США, оскільки такий розмір страхового відшкодування відповідачем не оспорюється, а тому позивач не позбавлений права у будь-який час її отримати у позасудовому порядку, звернувшись до страхової компанії у передбаченому порядку з відповідними документами, то вони підлягають відхиленню, виходячи з такого.

Підставою для звернення позивача до суду був спір, що виник між сторонами щодо розміру та факту невиплати відповідачем страхового відшкодування, а тому позивач мав право звернутись до суду за захистом своїх прав, які на його думку були порушені.

Вказані доводи касаційної скарги фактично зводяться до незгоди з встановленими фактичними обставинами в справі та з висновками суду про часткове задоволення позову, що відповідно до статті 400 ЦПК України не входить до повноважень суду касаційної інстанції.

Після звернення позивача до відповідача у досудовому порядку в останнього виник обов`язок сплати передбаченої договором суми страхового відшкодування, який відповідачем не виконано.

У зв`язку з цим апеляційний суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку згідно зі статтями 57-60, 212 ЦПК України (у редакції, чинній на час розгляду справи в судах першої й апеляційної інстанцій), правильно встановив фактичні обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Інші доводи касаційної скарги були предметом розгляду судів та додаткового правового аналізу не потребують.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржені судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

За наслідками розгляду касаційної скарги встановлено, що оскаржуване рішення апеляційного суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Отже, відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд залишає касаційну скаргу без задоволення, а судове рішення апеляційної інстанції без змін, оскільки відсутні підстави для його скасування.

Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанцій, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки в цьому випадку оскаржуване судове рішення підлягає залишенню без змін, то розподілу судових витрат Верховний Суд не здійснює.

Керуючись статтями 400, 401, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Граве Україна Страхування життя» залишити без задоволення.

Рішення Апеляційного суду Житомирської області від 24 липня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. В. Яремко

А. С. Олійник

С. О. Погрібний