241/1701/17
2/241/45/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.06.2019 року Першотравневий районний суд Донецької області

у складі:

головуючого судді: Апалькової О.М.,

при секретарі: Орчелота І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Мангуш цивільну справу за позовом Акціонерного Товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ :

21 грудня 2017 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (до зміни повного найменування Банку ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого зазначило, що відповідно до укладеного договору № с від 31 травня 2011 року, ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 4000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана нею Заява разом з Умовами і Правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами складає між нею та банком договір про надання банківських послуг. Оскільки ОСОБА_1 свої зобов`язання за договором належним чином не виконувала, в неї станом на 31 жовтня 2017 року виникла заборгованість в загальній сумі 64279,37 грн., що складається з заборгованості за тілом кредиту у сумі 3416,80 грн., заборгованості за відсотками за користування кредитом в сумі 53663,58 грн., заборгованості за пенею та комісією в сумі 3661,88 грн., а також, нарахованих на підставі п. 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг, штрафів в розмірі 500грн. (фіксована частина) та 3037,11 грн. (процентна складова).

Позивач просив стягнути з відповідача на його користь дану заборгованість та судові витрати у вигляді судового збору в сумі 1600 грн. Надав заяву про розгляд справи 20.06.2019 року у відсутність представника банку.

Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечувала і послалась на те, що у неї було вкрадено гаманець в якому знаходилась кредитна картка, у зв`язку з чим вона зверталась до правоохоронних органів. Даною карткою вона не користувалась,можливо карткою користувалась особа,яка її викрала,тому і були факти зняття грошей. В судове засідання , призначене на 20.06.2019 року не прибула, будучи належним чином сповіщеною про день, час та місце розгляду справи, про що є зворотне повідомлення.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою у судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу 20.06.2019 року за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши матеріали цивільної справи встановив наступні фактичні обставини:

Так, при розгляді справи судом встановлено, що 31 травня 2011 року між АТ КБ «ПриватБанк» (до зміни повного найменування Банку ПАТ КБ «ПриватБанк») та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № с, відповідно до якого остання отримала кредит у розмірі 4000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Вказаний договір був укладений в порядку, передбаченому статтею 634 ЦК України, згідно з якою договором приєднання визнається договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана нею Заява разом з Умовами і Правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами складає між нею та банком договір про надання банківських послуг.

За даним кредитним договором відповідач отримала кредитну картку, з терміном дії останньої до липня 2016 року (а.с.78).

При цьому суд виходить з того, що позивач звернувся до суду в межах строку позовної давності 21.12.2017 року (стаття 257 ЦК України).

З огляду на те, що ОСОБА_1 зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконувала, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з неї заборгованості, яка станом на 31.10.2017 року становить 64279,37 грн. та складається з заборгованості за кредитом у сумі 3416,80 грн., заборгованості за відсотками за користування кредитом в сумі 5366358 грн., заборгованості за пенею та комісією в сумі 3661,88 грн., а також, нарахованих на підставі п. 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг, штрафів в розмірі 500грн.(фіксована частина) та 3037,11 грн. (процентна складова).

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що оскільки ОСОБА_1 порушувала взяті на себе зобов`язання за кредитним договором та не сплачувала своєчасно необхідні платежі, є підстави для стягнення з неї заборгованості, яка склалась за тілом кредиту, відсотками за користування кредитом.

Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до статей 526, 530, 610, частини першої статті 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

ОСОБА_1 не спростувала отримання нею кредитної картки,відкриття на її ім`я та ознайомлення її з Умовами та правилами надання банківських послуг в Приватбанку,не спростувала наданих АТ КБ «ПриватБанк» розрахунку, тому є підстави для стягнення з відповідача на користь банку заборгованості в межах строку позовної давності у загальній сумі 57080,38 грн., яка складається з тіла кредиту у сумі 3416,80 грн. та відсотків за користування кредитним коштами у сумі 53663,58грн.

Разом з тим необхідно зазначити наступне.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» №1669 від 02.09.2014 року, на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція.

Згідно Анкети-заяви, відповідач зареєстрована та проживає в с.Урзуф, яке відповідно до розпорядження КМУ від 02 грудня 2015 року № 1275-р «Про затвердження переліку пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція» затверджено в переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

У позовній заяві позивач серед іншого просить стягнути 3661,88 гривень заборгованість за пенею та комісією (а.с. 3). У зв`язку з тим, що позивач не розмежовує ці дві категорії боргу, розрахунок заборгованості так само містить лише одну графу сума комісії та пені, суд позбавлений можливості відокремити суму заборгованості за пенею.

Таким чином у зв`язку з мораторієм на нарахування пені та штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитним договором, комісія та пеня в розмірі 3661,88 гривень, штрафи в розмірі 500 гривень та 3037,11 гривень з відповідача стягненню не підлягають, так як з розрахунку заборгованості вбачається вони нараховані позивачем після 14 квітня 2014 року( а.с.4).

Отже стягненню з відповідача підлягає сума 57080,38 гривень.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Разом з тим, доводи відповідача ОСОБА_1 є неспроможними, виходячи з наступного.

Заперечуючи проти позову ОСОБА_1 посилалась на те, що кредитна картка у неї була вкрадена разом з гаманцем. Можливо карткою користувалась особа,яка її вкрала, тому і були факти зняття грошей, але не нею, оскільки працювала. Відповідно довідки та повідомлення правоохоронних органів від 30.11.2018 року за № 21зі/106/05-18 (а.с.90-91),остання зверталась за фактом крадіжки мобільного телефону,інших звернень зареєстровано не було.

Разом з цим,свій обов`язок відповідач не виконала належним чином. У триденний строк у письмовій формі про втрату(крадіжку) кредитної картки та необхідність її блокування не заявляла. Протилежного судом не встановлено,а тому повинна нести відповідальність за всі операції з платіжною карткою,що відбулися по дату отримання банком повідомлення від клієнта про її втрату.

Відповідно до ч.1та ч.2 ст.614 ЦК України,особа,яка порушила зобов`язання,несе відповідальність за наявності її вини(умислу або необережності),якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою,якщо вона доведе,що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа,яка порушила зобов`язання. Така правова позиція викладена Верховним Судом України при розгляді справи № 6-170цс12.

Навіть саме по собі порушення кримінального провадження за даним фактом без виконання Умов та Правил надання банківських послуг клієнт не звільняє відповідача по виконанню умов кредитного договору.

Суд також витребував дані про відеоспостереження з банкомату смт.Мангуш щодо зняття грошових коштів 24.11.2013 року за карткою 897684,однак відео з банкомату не виявилось можливим надати суду, у зв`язку з незбереженням фотоматеріалів, строк якого становить від 1 до 6 місяців. Отже доводи відповідача про зняття коштів іншою особою є хибними,так як за збереження картки та персонального ідентифікаційного номера,несе держатель картки і ні є підставою для звільнення позичальника від обов`язків повернути кредит та платежі,передбачені за його користування.

З матеріалів справи не вбачається,що відповідачкою надано належні та допустимі докази. Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України АТ КБ «ПриватБанк» має право на компенсацію відповідачем судового збору, сплаченого, за подання позовної заяви, пропорційно задоволеним вимогам від заявлених (заявлено 64279,37 грн., задоволено 57080,38 грн.) - в розмірі 1424 гривні. На підставі викладеного,керуючись ст.ст. 4,7,12,13,263-265,268 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ : Позов Акціонерного Товариства Комерційного Банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного Товариства Комерційного Банку «ПриватБанк» (49094, місто Дніпро, вулиця Набережна Перемоги, будинок 50, , МФО 305299 р/рахунок № НОМЕР_2 ) заборгованість за кредитним договором № с від 31.05.2011 року в розмірі - 57080,38 (п`ятдесят сім тисяч вісімдесят ) гривень 38 коп., яка складається з: 3416,80 грн. - заборгованість за кредитом; 53663,58 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом. В решті позовних вимог відмовити. Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН НОМЕР_1 )на користь Акціонерного Товариства Комерційного Банку «ПриватБанк» (49094, місто Дніпро, вулиця Набережна Перемоги, будинок 50, , МФО 305299 р/рахунок № НОМЕР_2 ) судовий збір в розмірі 1424,00 (одна тисяча чотириста двадцять чотири) гривні. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення може бути оскаржене до Донецького апеляційного суду через Першотравневий районний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня складення рішення. Повний текст рішення суду складено 24.06.2019 року.

Суддя О.М. Апалькова