Постанова

Іменем України

23 січня 2019 року

м. Київ

справа № 708/786/17

провадження № 61-31718св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Фаловської І.М. (суддя-доповідач), Висоцької В. С.,

Пророка В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4, відповідач - ОСОБА_5, треті особи: ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_14,
розглянувши у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Чигиринського районного суду Черкаської області від 12 вересня 2017 року у складі судді Івахненко О. Г. та ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 17 жовтня 2017 року у складі колегії суддів: Сіренка Ю. В.,

Гончар Н. І., Ювшина В. І.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У серпні 2017 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до

ОСОБА_5, треті особи: ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8,

ОСОБА_14, про усунення перешкод у користуванні правом власності.

Позовна заява мотивована тим, що на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 23 липня 2007 року співвласниками нежилого приміщення - телятника НОМЕР_1 загальною площею 903,2 кв. м, що знаходиться за адресою: Боровицька сільська рада, Чигиринський район, Черкаська область, є: ОСОБА_4 - ј частки, ОСОБА_5 - ј частки, ОСОБА_6 - ј частки. ОСОБА_12 - ј частки, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (із заявами про прийняття спадщини звернулися: ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_15

20 січня 2008 року між ОСОБА_13, ОСОБА_6, ОСОБА_12,

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 укладений договір оренди, відповідно до умов якого останній передав в тимчасове володіння та користування приміщення телятника НОМЕР_1 загальною площею 903,2 кв. м, що знаходиться за адресою: Боровицька сільська рада, Чигиринський район, Черкаська область Термін оренди з 20 січня 2008 року по 21 січня 2057 рік.

ОСОБА_4 вказувала, що ОСОБА_5 користується усією площею нежилого приміщення - телятника НОМЕР_1, плату за його користування не здійснює і тільки у нього знаходиться комплект ключів від даного приміщення, в якому знаходяться лише його майно, зокрема, сільськогосподарська техніка, зернові культури, птиця, яку він вирощує.

Посилаючись на те, що ОСОБА_5 без законних підстав чинить перешкоди у користуванні належним на праві спільної часткової власності приміщенням - телятником НОМЕР_1, що знаходиться за адресою: Боровицька сільська рада, Чигиринський район, Черкаська область, ОСОБА_4, з урахуванням уточнених позовних вимог, просила суд усунути перешкоди у користуванні вказаним приміщенням шляхом зобов'язання ОСОБА_5 звільнити приміщення від особистих речей та предметів, що унеможливлюють використання приміщення за його цільовим призначенням; зобов'язати відповідача передати комплект ключів від вказаного приміщення позивачу.

Рішенням Чигиринського районного суду Черкаської області від 12 вересня 2017 року позов ОСОБА_4 задоволено.

Усунуто перешкоди ОСОБА_4 у користуванні нежилим приміщенням - телятником НОМЕР_1, що знаходиться за адресою: Боровицька сільська рада, Чигиринський район, Черкаська область, та належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_4 шляхом зобов'язання ОСОБА_5 звільнити приміщення від особистих речей та предметів, що унеможливлюють використання приміщення за його цільовим призначенням та не узгоджені зі співвласниками спільної часткової власності.

Зобов'язано ОСОБА_5 передати ОСОБА_4 комплект ключів від нежилого приміщення - телятника НОМЕР_1, що знаходиться за адресою: Боровицька сільська рада, Чигиринський район, Черкаська область.

Стягнуто з ОСОБА_5на користь ОСОБА_4 судові витрати з оплати судового збору в сумі 640 грн.

Стягнуто з ОСОБА_5на користь ОСОБА_4 витрати на правову допомогу в сумі 10 000 грн.

Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 17 жовтня 2017 року рішення Чигиринського районного суду Черкаської області від 12 вересня 2017 року залишено без змін.

Судові рішення мотивовані тим, що одноособове користування відповідачем вказаним приміщенням порушує права позивача на вільне володіння, розпорядження та використання належного на праві спільної часткової власності частини нежилого приміщення.

У касаційній скарзі, поданій у листопаді 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_5 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що судами не враховано, що станом на 20 січня 2008 року (день укладення договору оренди приміщення - телятника НОМЕР_1) нотаріальне посвідчення та державна реєстрація договору не вимагалась. Крім того, з ОСОБА_5 безпідставно стягнуто на користь позивача витрати на правову допомогу.

Інші учасники судового процесу не скористались правом подати відзив на касаційну скаргу, заперечень щодо її вимог і змісту до суду не направили.

30 травня 2018 року справу передано до Верховного Суду.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Частиною першою статті 402 ЦПК України визначено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Суди встановили, що співвласниками нежилого приміщення - телятника

НОМЕР_1 загальною площею 903,2 кв. м, що знаходиться за адресою: Боровицька сільська рада, Чигиринський район, Черкаська область,

є: ОСОБА_4 - ј частки, ОСОБА_5 - ј частки, ОСОБА_6 - ј частки. Четвертий власник спільної часткової власності - ОСОБА_12 помер

12 жовтня 2016 року, із заявами про прийняття спадщини звернулися: ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_14

Як вбачається з матеріалів справи, 20 січня 2008 року між ОСОБА_13, ОСОБА_6, ОСОБА_12, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 укладений договір оренди, відповідно до умов якого останній передав в тимчасове володіння та користування приміщення телятника НОМЕР_1 загальною площею 903,2 кв. м, що знаходиться за адресою: Боровицька сільська рада, Чигиринський район, Черкаська область.

Відповідно до пунктів 4.1, 12.1 вказаного договору договір укладений на термін оренди з 20 січня 2008 року по 21 січня 2057 рік і вступає в дію з моменту його підписання.

Договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) строком на три роки і більше підлягає нотаріальному посвідченню (частина друга статті 793 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Частиною другою статті 215 ЦК України передбачено, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Отже, договір оренди нежилого приміщення - телятника НОМЕР_1 є нікчемним, оскільки укладений з недодержанням вимог статті 793 ЦК України.

Відповідно до частини першої статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною першою статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Також установлено, що ОСОБА_5 одноособово користується усією площею нежилого приміщення телятником НОМЕР_1, у нього знаходяться ключі від цього приміщення, в якому знаходяться лише його майно, зокрема, сільського господарська техніка, зернові культури, птиця, яку він вирощує, що підтверджується довідкою Виконавчого комітету Боровицької сільської ради Чигиринського району Черкаської області від 18 серпня 2017 року

№ 1040.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, виходив з того, що одноособове користування відповідачем нежилим приміщенням порушує права позивача на вільне володіння, розпорядження та використання належного на праві спільної часткової власності частини нежилого приміщення, у зв'язку з чим дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

Доводи касаційної скарги про те, станом на 20 січня 2008 року (день укладення договору оренди приміщення - телятника НОМЕР_1) нотаріальне посвідчення та державна реєстрація договору не вимагалась, колегія суддів не бере до уваги, оскільки відповідно до статті 793, 794 ЦК України

(у редакції, чинній на момент укладення договору оренди) договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) строком на три роки і більше підлягає нотаріальному посвідченню. Договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини), укладений на строк не менше ніж на три роки, підлягає державній реєстрації.

Також, доводи касаційної скарги про те, що з ОСОБА_5 безпідставно стягнуто на користь позивача витрати на правову допомогу, є необґрунтованими, оскільки в матеріалах справи містяться документальні підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу, надану відповідно до договору про надання юридичних послуг від 28 серпня

2017 року № 75 в розмірі 10 000 грн. Отже, з огляду на надану правову допомогу та кількість затраченого часу участі адвоката в судовому засіданні, оплата йому правової допомоги в зазначеному розмірі знаходиться в межах граничного розміру та відповідає Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» (у редакції, чинній на час розгляду справи).

Інші доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, на законність судових рішень не впливають, а зводяться до незгоди заявника із висновками судів, а також спростовуються встановленими вище обставинами справи.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення («Серявін та інші проти України», № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Отже, на думку колегії суддів Верховного Суду рішення суду першої інстанції та ухвала апеляційного суду є достатньо обґрунтованими та мотивованими.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

З підстав вищевказаного, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Рішення Чигиринського районного суду Черкаської області від 12 вересня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 17 жовтня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:І. М. Фаловська В. С. Висоцька В. В. Пророк