ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 548/485/19 Номер провадження 22-ц/814/3111/19Головуючий у 1-й інстанції Коновод О. В. Доповідач ап. інст. Прядкіна О. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді Прядкіної О.В.,

суддів: Бутенко С.Б., Обідіної О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення та виклику сторін у справі в м. Полтава цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕГ» на рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 24 вересня 2019 року, прийнятого під головуванням судді Коновод О.В. в м. Хорол, із складанням повного тексту рішення 30 вересня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕГ» про визнання незаконним наказу про звільнення, поновлення на роботі, виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом. Уточнивши позовні вимоги, просив визнати наказ ТОВ 2ТЕГ» від 11 січня 2019 року № 1-К «Про звільнення з роботи кочегара 2-го розряду» (зі змінами, внесеними наказом ТОВ «ТЕГ» від 11 квітня 2019 року № 22-К) незаконним. Поновити його на роботі кочегаром котельні 2-го розряду дільниці з обслуговування Хорольського агропромислового коледжу Полтавської державної аграрної академії. Стягнути з відповідача на його користь середню заробітну плату за час вимушеного прогулу, починаючи з дня звільнення по день поновлення на роботі та у відшкодування моральну шкоду у розмірі 10 000 грн. Допустити негайне виконання рішення суду.

Рішенням Хорольського районного суду Полтавської області від 24 вересня 2019 року позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю " ТЕГ", за участю третьої особи на стороні відповідача директора ТОВ "ТЕГ" Корчиги Олександра Олексійовича про визнання незаконним наказу про звільнення, поновлення на роботі, виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди задоволено частково.

Визнано наказ Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕГ» від 11 січня 2019 року №1-К «Про звільнення з роботи кочегара 2-го розряду» (зі змінами, внесеними наказом ТОВ «ТЕГ» від 11 квітня 2019 року №22-К) незаконним.

Поновлено ОСОБА_1 на роботі кочегаром котельні 2-го розряду дільниці з обслуговування Хорольського агропромислового коледжу Полтавської державної аграрної академії.

Стягнуто з відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕГ» на користь ОСОБА_1 середню заробітну плату за час вимушеного прогулу, починаючи з дня звільнення по день поновлення на роботі, а саме з 11.01.2019 року по 24.09.2019 року у загальному розмірі 39 555 грн.

Стягнуто з відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕГ» на користь ОСОБА_1 у відшкодування моральної (немайнової) шкоди 5000,00 грн.

Стягнуто з відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕГ» на користь держави судовий збір у розмірі 1152, 60 грн. 00 коп.

Рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі та здійснення виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу допущено до негайного виконання.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Хорольського районного суду Полтавської області від 04 листопада 2019 року заяву представника відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю " ТЕГ" - адвоката Павелко Р.С. про виправлення описки у рішенні Хорольського районного суду Полтавської області від 24.09.2019 року задоволено.

Виправлено описку у рішенні Хорольського районного суду Полтавської області від 24.09.2019 року та вказано правильно " Рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі та здійснення виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць - виконати негайно."

Рішення оскаржило ТОВ «ТЕГ», яке в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким стягнути з ТОВ «ТЕГ» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за несвоєчасну видачу трудової книжки в період з 11.01.2019 року по 12.02.2019 року та у відшкодування моральної шкоди (немайнової) -500 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 вважає рішення районного суду вірним та просить залишити його без змін.

Колегія суддів, перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, приходить до висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги з таких підстав:

Судом першої інстанції вірно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що згідно наказу ТОВ «ТЕГ» від 18 жовтня 2018 року №6-К позивач з 22 жовтня 2018 року прийнятий на роботу у ТОВ «ТЕГ» на посаду кочегара котельні 2-го розряду дільниці з обслуговування Хорольського агропромислового коледжу Полтавської державної аграрної академії.

11 січня 2019 року звільнений з роботи за угодою сторін на підставі п. 1 ст. 36 Кодексу законів про працю України за наказом ТОВ «ТЕГ» від 11 січня 2019 року №1-К.

11 квітня 2019 року в п.1 наказу ТОВ «ТЕГ» від 11 січня 2019 року №1-К виправлено описку розпорядчої частини Наказу від 11січня 2019 року № 1-К підстави звільнення « за угодою сторін на підставі п. 1 ст. 36 КЗпПУ» на вірне « за власним бажанням на підставі п. 1. ст. 38 КЗпПУ» та зазначено в графі підстава : «заява ОСОБА_1 від 28.12.2018 року».

Належні до виплати суми були виплачені ОСОБА_1 у день звільнення в сумі 4336,86 грн. Трудова книжка отримана ОСОБА_1 12.02.2019 року.

Задовольняючи частково позовні вимоги, районний суд своє рішення мотивував тим, що відповідачем не доведено наявності заяви ОСОБА_1 про звільнення його з роботи кочегара 2- го розряду за п.1 ч. 1 ст. 36 КЗпП, тому звільнення слід визнати незаконним, наслідком чого є поновлення його на роботі та стягнення на користь позивача з товариства середній заробіток за час вимушеного прогулу та у відшкодування завданої моральної шкоди 5 тис.грн.

Колегія суддів погоджується з даним висновком районного суду.

За правилами ст. 39 КЗпП України строковий трудовий договір (пункти 2 і 3 статті 23) підлягає розірванню достроково на вимогу працівника в разі його хвороби або інвалідності, які перешкоджають виконанню роботи за договором, порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного або трудового договору та у випадках, передбачених частиною першою ст.38 цього Кодексу.

Частиною першою ст.38 КЗпП України визначено, що працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною-інвалідом; догляд за хворим членом сім`ї відповідно до медичного висновку або інвалідом I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник.

Якщо працівник після закінчення строку попередження про звільнення не залишив роботи і не вимагає розірвання трудового договору, власник або уповноважений ним орган не вправі звільнити його за поданою раніше заявою, крім випадків, коли на його місце запрошено іншого працівника, якому відповідно до законодавства не може бути відмовлено в укладенні трудового договору (частина друга ст.38 КЗпП України).

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилався на те, що ні 28.12.2018р., ні 11.01.2019р. не писав заяву про звільнення за власним бажанням, а до написання такої заяви без зазначення дати йому було запропоновано при прийнятті на роботу.

Пунктом 12 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 6 листопада 1992 року визначено, що у справах про звільнення особи за власним бажанням суди повинні перевіряти доводи працівника про те, що власник або уповноважений ним орган примусили його подати заяву про розірвання трудового договору.

Працівник, який попередив власника або уповноважений ним орган про розірвання трудового договору, укладеного на невизначений строк, вправі до закінчення строку попередження відкликати свою заяву і звільнення в цьому випадку не проводиться, якщо на його місце не запрошена особа в порядку переведення з іншого підприємства, установи, організації ( ч.4 ст.24 КЗпП України).

Отже, наведеними вище положеннями КЗпП України визначено, що при розірванні трудового договору з ініціативи працівника, роботодавець може звільнити працівника у день подання останнім заяви за умови, якщо працівник сам визначає цей день датою звільнення, вказавши при цьому поважну причину, яка зумовила прийняття ним рішення про звільнення (переїзд на нове місце проживання, вступ до навчального закладу, переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість тощо).

У постанові від 26 жовтня 2016 року у справі № 6-1269цс16 Верховний Суд України висловив правову позицію, що розглядаючи позовні вимоги щодо оскарження наказу про припинення трудового договору суди повинні з`ясувати, зокрема, чи було волевиявлення працівника на припинення трудового договору в момент видачі наказу про звільнення.

Угода - це дії громадян і організацій, спрямовані на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків і розуміє під собою вільне волевиявлення обох сторін. Волевиявлення - це засіб, яким особа має намір досягти певних юридичних результатів і пов`язується із вчиненням фактичних дій. Дія - це зовнішнє вираження волі і свідомості людей.

Отже, визначення дати звільнення є необхідною умовою досягнення взаємної домовленості між працівником та суб`єктом призначення, з метою дотримання прав та гарантій, встановлених трудовим законодавством.

Суд першої інстанції встановив, що заява ОСОБА_1 про звільнення не містить дати її написання та дати, з якої позивач мав намір припинити роботу.

Таким чином, аналізуючи встановлені судом першої інстанції обставини справи, факт подання позивачем заяви про звільнення з роботи є сумнівним, оскільки заява, яка наявна в матеріалах справи не містить дати її написання, а сам факт її подання та волевиявлення про звільнення за власним бажанням позивачем заперечується.

Крім того, на заяві ОСОБА_1 в резолюції директора товариства ОСОБА_2 вбачається виправлення в частині написання дати -28.12.2018р. ?( а.с.40).

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення щодо скасування наказу про звільнення, поновлення позивача на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, дійшов обґрунтованого висновку про те, що на момент подання заяви про звільнення за угодою сторін та видачі відповідного наказу про звільнення з 11 січня 2019р. у ОСОБА_1 не було волевиявлення на звільнення на таких умовах.

Не міститься в апеляційній скарзі відповідача належних та допустимих доказів відносно невірності здійснених судом розрахунків щодо середнього заробітку за час вимушеного прогулу ОСОБА_1 . Отже, оцінивши надані сторонами докази, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не містить нових фактів чи засобів доказування, які б спростовували висновки суду першої інстанції. При вирішенні спору по суті місцевим судом були вірно враховані та застосовані норми матеріального та процесуального права, а також правильно встановлені фактичні обставини по справі та їм дано належну правову оцінку, а тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 24 вересня 2019 року залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374,375 ,381, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕГ» залишити без задоволення.

Рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 24 вересня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя О.В. Прядкіна

Судді: С.Б. Бутенко

О.І. Обідіна

Повний текст постанови складено 13.12.2019 р.