КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 760/10590/16-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/2587/2019
Головуючий у суді першої інстанції: Кушнір С.І.
Доповідач у суді апеляційної інстанції:Семенюк Т.А.

1 лютого 2019 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого - Семенюк Т.А.

Суддів - Рейнарт І.М., Кирилюк Г.М.,

розглянувши в порядку ст. 369 ЦПК України цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 - представника ОСОБА_4 на ухвалу Солом'янського районного суду міста Києва від 18 вересня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_4, третя особа: Відділ надання адміністративних послуг Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації про визнання права власності в порядку спадкування,-

В С Т А Н О В И В:

У червні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності в порядку спадкування та з урахуванням уточнень просив суд припинити право власності ОСОБА_7 на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1, скасувати державну реєстрацію прав на зазначену квартиру, визнати за ОСОБА_5 право власності на ј частини квартири АДРЕСА_1.

Ухвалою Солом'янського районного суду міста Києва від 1 липня 2016 року відкрито провадження у даній справі.

У грудні 2016 року позивач звернувся до суду із заявою про забезпечення позову та просив суд накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1

Ухвалою Солом'янського районного суду міста Києва від 5 грудня 2016 року заяву про забезпечення позову задоволено. Накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_7 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 13 липня 2016 року.

Постановою апеляційного суду м. Києва від 19 червня 2018 року ухвалу Солом'янського районного суду міста Києва від 5 грудня 2016 року скасовано, заяву ОСОБА_5 про забезпечення позову задоволено частково, накладено арешт на ј частку квартири АДРЕСА_1 (АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_4

У серпні 2018 року представник ОСОБА_7 подав клопотання про зустрічне забезпечення, посилаючись на те, що накладення арешту на спірну квартиру може спричинити збитки ОСОБА_4 у вигляді неотримання доходу, зокрема від вчинення правочинів, предметом яких може виступати квартира АДРЕСА_1 (купівля-продаж, оренда).

У зв'язку із викладеним, представник скаржника просив суд застосувати зустрічне забезпечення у вигляді внесення ОСОБА_5 на депозитний рахунок Солом'янського районного суду міста Києва грошових коштів у розмірі 24 992,50 грн.

Ухвалою Солом'янського районного суду міста Києва від 18 вересня 2018 року у задоволенні клопотання про зустрічне забезпечення позову відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати, клопотання про зустрічне забезпечення позову задовольнити, вважаючи, що судом порушено норми процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 154 ЦПК України, суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Суд зобов'язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо:

1) позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або

2) суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Відмовляючи у задоволенні клопотання про зустрічне забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що представником відповідача не надано суду доказів на підтвердження розміру збитків, яких може зазнати відповідач у зв'язку із забезпеченням позову, а також не надано належних доказів на підтвердження їх можливого існування.

Колегія суддів не може погодитися з доводами апеляційної скарги, що судом першої інстанції безпідставно відмовлено у задоволенні заяви про зустрічне забезпечення позову, оскільки з огляду на підстави та предмет позову арешт спірного майна є співмірним заявленим вимогам.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 154 ЦПК України, суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

Зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову.

Перелік випадків, у яких суд зобов'язаний застосувати зустрічне забезпечення визначений частиною третьою статті 154 ЦПК України, та є вичерпним. Так, суд зобов'язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо: позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Аналіз вищенаведених норм права дає підстави для висновку, що за відсутності обставин, які є обов`язковою умовою застосування зустрічного забезпечення, таке забезпечення є правом, а не обов`язком суду. Це питання віднесено на розсуд суду і застосовується у разі наявних до того обґрунтованих сумнівів щодо безперешкодного можливого відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову.

У відповідності до частини 4 статті 154 ЦПК України, зустрічне забезпечення, як правило, здійснюється шляхом внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі, визначеному судом.

Розмір зустрічного забезпечення визначається судом з урахуванням обставин справи. Заходи зустрічного забезпечення позову мають бути співмірними із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у зв'язку із забезпеченням позову (частина п'ята статті 154 ЦПК України).

Таким чином, зустрічне забезпечення - це гарантія відшкодування ймовірних для відповідача збитків. Воно має на меті зберегти певний баланс сторін і нейтралізувати можливі негативні наслідки, які можуть виникнути в результаті застосування судом забезпечувальних заходів за заявою позивача.

З огляду на обраний вид забезпечення позову, який не впливає на матеріальний стан відповідача, як власника майна, та не призводить до понесення додаткових витрат внаслідок його застосування,враховуючи відсутність доказів завдання відповідачу збитків внаслідок накладення арешту на спірну квартиру, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні заяви про зустрічне задоволення позову.

Також відповідачем не зазначено суми збитків, які можуть бути спричинені вжитими судом заходами забезпеченням позову.

У зв'язку із викладеним , колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні клопотання про зустрічне забезпечення позову.

Інші доводи апеляційної скарги також висновків суду не спростовують і не впливають на їх правильність.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм процесуального права, висновки суду обґрунтовані, та не вбачає підстав для її скасування.

Керуючись ст.ст. 367, 369, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - представника ОСОБА_4 відхилити.

Ухвалу Солом'янського районного суду міста Києва від 18 вересня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає чинності з моменту її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді