ПОСТАНОВА

Іменем України

10 грудня 2019 року м. Кропивницький

справа № 391/1151/14-ц

провадження № 22-ц/4809/1701/19

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: Карпенка О. Л. (головуючий, суддя-доповідач), Голованя А. М., Мурашка С. І.,

за участю секретаря судового засідання Діманової Н. І.

учасники справи:

заявник ОСОБА_1 ,

заінтересовані особи: ОСОБА_2 ,

начальник Компаніївського районного відділу державної виконавчої служби

Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області

Скоробрух Микола Сергійович,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Бобринецького районного суду Кіровоградської області (суддя Адаменко І. М.) від 10 жовтня 2019 року,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

12 липня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою в якій просив визнати неправомірною та скасувати постанову начальника відділу Компаніївського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Скоробух М.С. щодо закінчення виконавчого провадження № 51628181.

Заявник посилався на те, що він являвся стягувачем у виконавчому провадженні по виконанню виконавчого листа № 391/1151/14-ц від 06 липня 2016 року, виданого Компаніївським районним судом Кіровоградської області про усунення порушення права власності ОСОБА_1 на земельну ділянку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом зобов`язання ОСОБА_2 перенести паркан в сторону земельної ділянки по АДРЕСА_1 , відповідно до встановлених межових знаків №6 і № 5, № 3 і № 4, що відображено в схемі додатку № 3 висновку земельно-технічної експертизи.

Він вважає, що державний виконавець не вжив усіх передбачених Законом України «Про виконавче провадження» заходів примусового виконання рішення, а постанова про закінчення виконавчого провадження є неправомірною та передчасною оскільки боржник ОСОБА_2 не виконала рішення суду, а саме: не перенесла паркан в сторону земельної ділянки по АДРЕСА_1 відповідно до встановлених межових знаків № 5 і № 4, що відображено в схемі додатку № 3 висновку земельно-технічної експертизи, який до цього часу продовжує створювати перешкоди в користуванні земельною ділянкою. Окрім того, в рішення суду чітко зазначено про перенесення паркану, а не його демонтаж.

Короткий зміст рішення суду

Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 10 жовтня 2019 року в задоволенні скарги відмовлено.

Суд мотивував своє рішення тим, що державний виконавець прийняв оспорювану заявником постанову відповідно до вимог закону. Встановлено, що боржником ОСОБА_2 демонтовано паркан в межах знаків №6 і №5, №3 і №4, що зображено на схемі додатку №3 висновку земельно-технічної експертизи. Таким чином усунуто порушення права власності заявника ОСОБА_1 на належну йому на земельну ділянку. Щодо частини паркану у межах знаків № 5 і № 4, то рішенням суду не передбачено його перенесення в цій частині.

Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким визнати неправомірною постанову від 26 червня 2019 року про закінчення виконавчого провадження № 51628181.

Заявник посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, помилковість висновку суду про те, що демонтаж паркану між знаками № 6 і № 5, № 4 і № 3 усунув перешкоди в користуванні ним земельною ділянкою. Рішення суду в частині перенесення паркану між знаками № 4 і № 5 залишається невиконаним. Суд не врахував план меж його земельної ділянки та дугоподібний контур лінії паркану. У зв`язку з цим він вважає, що рішення Апеляційного суду Кіровоградської області від 01 червня 2016 року фактично не виконане.

Узагальнені доводи і заперечення інших учасників справи

Начальник відділу територіального управління Компаніївського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Скоробух М.С. надіслав письмовий відзив на апеляційну скаргу (с. 164 - 186) у якому просив апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Заінтересована особа ОСОБА_2 (боржник у виконавчому провадженні) не скористалася своїм правом надати суду письмовий відзив на апеляційну скаргу.

Від заявника ОСОБА_1 на адресу апеляційного суду надійшла відповідь на відзив (с. 190 191), в якій він просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, про задоволення його скарги в повному обсязі.

У судовому засіданні в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його представник - адвокат Телевна Л. І. підтримали апеляційну скаргу.

Начальник Компаніївського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Скоробрух М. С. заперечив проти задоволення скарги, стверджуючи, що вчинив усі необхідні дії щодо примусового виконання рішення суду від 01 червня 2016 року і рішення є виконаним.

Стягувач у виконавчому провадженні ОСОБА_2 на виклик суду особисто в судове засідання не з`явилася, а ї представники ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вважають, що вимоги скарги не підлягають задоволенню оскільки спірні частини паркану повністю демонтовано в межах знаків № 3 і № 4 та № 5 і № 6. В новому місці паркан не встановлено так, як цього не бажає ОСОБА_2 власниця паркану.

Суд першої інстанції встановив такі обставини

11 липня 2016 року начальником Компаніївського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Скоробрухом М.С. відкрито виконавче провадження номер за ЄДРВП 51628181 з примусового виконання виконавчого листа №391/1151/14-ц, виданого 06 липня 2016 року Компаніївським районним судом Кіровоградської області на виконання рішення Апеляційного суду Кіровоградської області від 01 червня 2016 року про усунення порушення права власності ОСОБА_1 на земельну ділянку, що знаходиться в АДРЕСА_1 , шляхом зобов`язання ОСОБА_2 перенести паркан в сторону земельної ділянки по АДРЕСА_1 , відповідно до встановлених межових знаків № 6 і № 5, № 3 і № 4, що відображено в схемі додатку № 3 висновку земельно-технічної експертизи.

27 червня 2018 року начальник Компаніївського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Скоробрух М. С. виніс постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Постановою Кропивницького апеляційного суду від 26 листопада 2018 року постанову начальника Компаніївського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Скоробух М.С. від 27 червня 2018 року про закриття виконавчого провадження № 51628181 визнано неправомірною у зв`язку з тим, що рішення Апеляційного суду Кіровоградської області від 01 червня 2016 року виконано не в повному обсязі, оскільки між межовими знаками № 3 і № 4, № 5 і № 6 залишилися бетонні залишки паркану стовпчики з перемичками, що продовжує створювати перешкоди у користуванні земельною ділянкою.

Згідно з актом від 05 березня 2019 року, складеного в присутності стягувача та боржника, державним виконавцем Компаніївського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Скоробрух М. С. встановлено, що вказані залишки бетону та стовпчиків демонтовані, не демонтованими залишились каркас паркану в межах межових знаків № 5 і № 4, які згідно з рішенням суду перенесенню не підлягали.

Актом державного виконавця Компаніївського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Скоробрух М. С. від 21 червня 2019 року встановлено, що боржником ОСОБА_2 демонтовано паркан в межах межових знаків № 6 і № 5, а також № 4 і № 3. Також демонтовано залишки паркану, які були в ґрунті, а саме бетон та стовпчики. Залишився не демонтованим паркан в межах межових знаків № 5 і № 4.

Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (ст. 1 Закону № 1404-VІІІ з наступними змінами).

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Згідно з виконавчим листом, виданим на підставі рішення Апеляційного суду Кіровоградської області від 01 червня 2016 року, резолютивна частина рішення має такий зміст: «Усунути порушення права власності ОСОБА_1 на земельну ділянку, що знаходиться в АДРЕСА_1 , шляхом зобов`язання ОСОБА_2 перенести паркан в сторону земельної ділянки по АДРЕСА_1 відповідно до встановлених межових знаків № 6 і № 5, № 3 і № 4, що зображено в схемі додатку № 3 висновку земельно-технічної експертизи».

Отже, згідно з рішенням суду, перенесенню підлягає частини паркану між межовими знаками № 6 і № 5, а також № 3 і № 4 в напрямку земельної ділянки по АДРЕСА_2 , на відстані, які зазначені на схемі, яка є додатку № 3 висновку земельно-технічної експертизи.

Резолютивна частина рішення суду є зрозумілою і подвійного тлумачення не допускає.

Згідно зі ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання.

Як встановлено судом, державним виконавцем в порядку ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» неодноразово здійснювались перевірка виконання боржником ОСОБА_2 рішення суду, про що були складені акти державного виконавця.

Згідно з останнім актом начальника Компаніївського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Скоробух М. С. від 05 березня 2019 року, складеного в присутності стягувача та боржника, державним виконавцем встановлено, що залишки бетону та стовпчиків паркану між межовими знаками № 5 і 6, а також між № 3 і № 4 на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 , демонтовані боржником. Між межовими знаками № 5 і № 4 каркас паркану не демонтований.

Зміст рішення Апеляційного суду Кіровоградської області від 01 червня 2016 року та зазначена у ньому схема-додаток № 3 до висновку земельно-технічної експертизи не передбачають обов`язку перенесення паркану між межовими знаками № 4 і № 5, як того вимагає стягувач в державного виконавця.

Фактично стягувач неправильно розуміє рішення суду і тлумачить його довільно, на власний розсуд.

При цьому його вимоги до державного виконавця та боржника про перенесення паркану між межовими знаками № 4 і № 5 є безпідставними.

Не являється суттєвими доводи стягувача про неналежне виконання рішення суду в наслідок демонтажу паркану, а не його перенесення, як передбачено рішенням.

Демонтаж зняття чогось цілого чи його складової частини з місця установки.

В цій справі перенесення паркану це його переміщення за межі земельної ділянки стягувача.

Тобто внаслідок виконання рішення суду земельна ділянка має бути звільнена від паркану боржника.

У зв`язку з цим, демонтаж паркану, що має наслідком звільнення земельної ділянки стягувача, є належним і повним виконанням рішення суду.

Встановлення належного боржнику паркану на його ж земельній ділянці є правом власника.

З огляду на зазначене, державний виконавець дійшов правильного і обґрунтованого висновку, з яким погодився суд першої інстанції та погоджується колегія суддів апеляційного суду про те, що рішення Апеляційного суду Кіровоградської області від 01 червня 2016 року фактично виконано в повному обсязі, що являється законною підставою для закінчення виконавчого провадження.

Згідно зі ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги (ч. 3 ст. 451 ЦПК України).

Суд першої інстанції дослідив обставини справи, перевірив аргументи сторін та надані ними докази, дійшов обґрунтованого і правильного висновку, що оскаржувана постанова начальника Компаніївського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Скоробруха М.С. від 26 червня 2019 року про закінчення виконавчого провадження 51628181 на підставі пункту 9 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» є правомірною, а отже скасуванню не підлягає.

Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

В ході перегляду справи апеляційним судом фактів порушення судом першої інстанції норм процесуального права або неправильного застосування норм матеріального права не встановлено.

Про судові витрати

Так, як суд апеляційної інстанції залишає вимоги апеляційної скарги без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 - 384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Залишити вимоги апеляційної скарги ОСОБА_1 без задоволення, а ухвалу Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 10 жовтня 2019 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 3 ст. 394 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 12 грудня 2019 року.

Головуючий О. Л. Карпенко

Судді А. М. Головань

С. І. Мурашко