Провадження № 2/344/1687/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої - судді Бабій О.М.

секретаря Орнат Л.І.,

за участі позивача за первісним позовом ОСОБА_1 , її представника ОСОБА_2 , представника відповідача за первісним позовом ОСОБА_3 , представника третьої особи Олексюка Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Муніципальна інвестиційна управляюча компанія», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_4 , про визнання недійсними договорів, визнання незаконними вимоги про оплату послуг та зобов`язання провести перерахунок вартості послуг, та зустрічним позовом Комунального підприємства «Муніципальна інвестиційна управляюча компанія» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач 26 вересня 2018 року звернулась в суд із позовом до Комунального підприємства «Муніципальна інвестиційна управляюча компанія» (надалі - КП «МІУК») у якому просила суд визнати незаконними вимоги зазначені в рахунках про оплату послуг за адресою: АДРЕСА_1 на суму 6 372 грн. 69 коп. та зобов`язати до Комунальне підприємство «Муніципальна інвестиційна управляюча компанія» здійснити перерахунок вартості житлово-комунальних послуг протягом останніх трьох років, враховуючи реально надані їй послуги за адресою: АДРЕСА_1 , вилучивши вартість послуг за утримання прибудинкової території.

Позовні вимоги ОСОБА_1 мотивувала тим, що між нею та КП «МІУК» не укладено договору про надання житлово-комунальних послуг, у відповідача відсутній перелік послуг, надання яких входить в обов`язки обслуговуючої організації, їх вартість та дані про конкретно надані послуги щодо обслуговування будинку та прибудинкової території, а також їх вартість, тому відсутній і її обов`язок перед КП «МІУК» щодо оплати виставлених ним рахунків. На сьогоднішній день, не визначено також розмір та площу прибудинкової території будинку АДРЕСА_1 , її розташування, ким фактично вона використовується, оскільки на першому поверсі будинку розміщено магазин «Вопак», а значна територія прибудинкової території використовується саме для облаштування ігрової зони та під`їзду до магазину. Відповідачем проігноровано регулярні акти-претензії про перерву в наданні послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, їх ненадання або надання не в повному обсязі за період з вересня 2017 року по червень 2018 року. Договір № 04-24/119 від 08 липня 2016 року про надання послуг з управління будинком, підписаний ОСОБА_5 . Однак ОСОБА_6 померла у 2017 році, а тому даний договір припинив свою дію з дня смерті останньої. Крім того, даний договір не відповідав вимогам законодавства, які до нього ставляться з самого моменту його укладення, оскільки не відповідав типовому договору, затвердженому постановою КМУ від 20 травня 2009 року № 529. Зокрема у договорі відсутні такі істотні умови, як перелік послуг та їх ціна, порядок оплати. Умови даного договору не були затверджені зборами співвласників, а відповідач не надав кожному співвласнику примірник такого договору. У довідці про розрахунки заборгованості позивача у розмірі 6715,15 грн. є також вимога оплати як за не існуючі послуги, так і за період, що передує підписанню договору про надання послуг з управління будинком № 04-24/119 від 08 липня 2016 року, тобто до 08 липня 2016 року, так і за період після його припинення у зв`язку із смертю ОСОБА_6 .

19 листопада 2018 року представником Комунального підприємства «Муніципальна інвестиційна управляюча компанія» подано до суду зустрічний позов, у якому представник просив суд стягнути із ОСОБА_1 заборгованість за надані послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в розмірі 4 792 грн. 30 коп., мотивуючи тим, що позивач надає послуги відповідачу з 01 грудня 2011 року (з моменту прийняття будинку на баланс), яка неналежно проводить оплату за надані послуги, у зв`язку з чим виникла заборгованість.

Через канцелярію суду 04 грудня 2018 року ОСОБА_1 подала заяву про уточнення позовних вимог, яка фактично є заявою про зміну предмету первісного позову, у якій окрім первісних вимог просила суд визнати недійсним договір № 04-24/119 від 08 липня 2016 року про надання послуг з управління будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд, який укладено між КП «МІУК» та ОСОБА_6 з моменту його укладення, та визнати недійсним договір № 04-24/119 від 03 травня 2018 року про надання послуг з управління будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд, який укладено між КП «МІУК» та ОСОБА_4 з моменту його укладення.

У заяві ОСОБА_1 зазначила, що збори співвласників не уповноважували ОСОБА_4 на укладення договору № 04-24/119 від 03 травня 2018 року із КП «МІУК», а сам договір не відповідає типовому.

Також ОСОБА_1 подано відзив на зустрічну позовну заяву. У відзиві остання заявила про застосування строку позовної давності до вимоги про стягнення із неї заборгованості за надані КП «МІУК» житлово-комунальні послуги. Вважає що період нарахування їй боргу перевищує трьохрічний строк позовної давності. Додатково вказала що договір про надання житлово-комунальних послуг між нею та КП «МІУК» не укладено. Співвласники буднику АДРЕСА_1 не уповноважували ОСОБА_4 на укладення договору № 04-24/119 від 03 травня 2018 року. Також за підставу своїх заперечень зазначила підстави аналогічні підставам первісного позову.

Представником КП «МІУК» подано відповідь на відзив, у якому представник вказав що ОСОБА_1 не звільняється від сплати за житлово-комунальні послуги, оскільки фактично користувалась ними.

Ухвалою від 13 грудня 2018 року до участі у справі залучено ОСОБА_4 у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача.

ОСОБА_1 подано суду заперечення на відповідь на відзив. У запереченнях зазначено, що вона не є споживачем послуг КП «МІУК» в силу неукладення договору про надання житлово-комунальних послуг із зазначеною житлово-експлуатаційною організацією. Факт користування нею цими послугами не підтверджується жодними доказами.

11 квітня 2019 року справу передано судді Бабій О.М.

03 червня 2019 року до суду надійшли пояснення третьої особи - ОСОБА_4 , подані представником ОСОБА_7 . У поясненнях зазначено, що на загальних зборах співвласників будинку АДРЕСА_1 , які відбулись 22 червня 2016 року було вирішено визначити управителем будинку КП «Муніципальна інвестиційна управляюча компанія» та обрано уповноваженими особами Бажан ОСОБА_8 та ОСОБА_4 . Дві уповноважені особи було обрано з тих міркувань, що стан здоров`я ОСОБА_9 був незадовільний, а тому їй допомагала дочка ОСОБА_4 . Незважаючи на те, що в протоколі не було зазначено прізвища уповноважених осіб, всім співвласникам будинку було відомо про те, що ними є мати та дочка ОСОБА_9 та ОСОБА_4 . 01 липня 2016 року уповноваженою співвласників будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_9 укладено договір про надання послуг з обслуговування будинку з КП «Муніципальна інвестиційна управляюча компанія». В зв`язку з тим, що у 2017 році ОСОБА_9 померла, ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , як уповноваженою співвласниками будинку АДРЕСА_1 , укладено новий договір № 04-24/119 про надання послуг з обслуговування будинку із КП «Муніципальна інвестиційна управляюча компанія». Повноваження полягали у активній взаємодії з КП «МІУК» для комунікації між мешканцями будинку і цією управляючою компанією щодо підтримування належного стану будинку. Так, ОСОБА_9 домоглась разом з жильцями збору необхідних підписів для здійснення ремонту даху, облагородження двору. Велика робота була зроблена уповноваженою ОСОБА_9 стосовно заборони заїзду важкого вантажного транспорту у двір для розгрузки товару до магазину «Вопак», а також щодо закриття нічних кафе на 1-му поверсі будинку АДРЕСА_1 . Уповноваженою ОСОБА_4 проводилась робота щодо облагородження двору, зокрема, направлено звернення та нагадування про включення в план даних робіт. Як результат зрізано аварійне дерево біля 3-го під`їзду будинку. ОСОБА_4 , як уповноваженою співвласників будинку АДРЕСА_1 , велись переговори з адміністрацією магазину «Вопак», який розташований на першому поверсі будинку, щодо сприяння ремонту даху, а також з даного приводу зверталась до органів місцевого самоврядування. На час дії договорів, укладених 01 липня 2016 року та 03 травня 2018 року КП «Муніципальна інвестиційна управляюча компанія», зокрема, були виконані наступні роботи: замінено труби холодної води в підвалі будинку АДРЕСА_1 та відкачано воду з даного підвалу після опалювального сезону, замінено труби у правому стояці в 3-му під`їзді будинку АДРЕСА_1 , встановлено якісні витяжні системи, а також водостічні ринви. Будь-яку оплату за організаційну роботу уповноважені особи не отримували. Уповноважені особи не готували акти виконаних робіт і платіжні документи, а також не підписували їх.

У судовому засіданні 06 червня 2019 року представник КП «МІУК» подав заяву про уточнення позовних вимог у якій зазначив, що заявлена у зустрічному позові сума заборгованості за надані послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в розмірі 4 792 грн. 30 коп. нарахована за період з 01 квітня 2015 року по 30 вересня 2018 року.

ОСОБА_1 та її представник у судовому засіданні 10 грудня 2019 року первісний позов підтримала та просила суд відмовити у задоволенні зустрічного позову.

Представник КП «Муніципальна інвестиційна управляюча компанія» у судовому засіданні 10 грудня 2019 року просив відмовити у задоволенні первісного позову та задовольнити зустрічний позов.

Представник третьої особи ОСОБА_4 - ОСОБА_7 у підготовчому засіданні вимоги первісного позову не визнав. У судові засідання третя особа ОСОБА_4 та її представник не з`являлись. Від ОСОБА_4 до суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутності. У заяві також зазначила, що вимоги позивача за первісним позовом вона не визнає, при цьому визнає вимоги зустрічного позову.

Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши письмові докази, судом встановлено наступне .

ОСОБА_1 є власниками квартири АДРЕСА_3 , що підтверджується довідкою КП «МІУК» від 29 жовтня 2018 року та визнано сторонами.

КП «Муніципальна інвестиційна управляюча компанія» після прийняття будинку АДРЕСА_1 на баланс 01 грудня 2011 року, розпочало надавати послуги відповідно до структури та періодичності, строків їх надання, затвердженої рішенням Івано-Франківської міської ради від 15 вересня 2011 року зі змінами.

Протоколом зборів співвласників будинку АДРЕСА_1 від 22 червня 2016 року визначено управителем будинку КП «Муніципальна інвестиційна управляюча компанія», а також погоджено схему відповідальності за прибудинкову територію і доступ до підвалу (для ремонту мереж) між співвласниками будинку та керівництвом магазину «Вопак».

01 липня 2016 року між співвласниками будинку АДРЕСА_1 в особі уповноваженого ОСОБА_9 та КП «Муніципальна інвестиційна управляюча компанія» укладено договір № 04-24/119 про надання послуг з управління будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд.

03 травня 2018 року вказаний договір переукладений із ОСОБА_4 .

Спірні правовідносини між сторонами склались в період дії Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-IV від 24 червня 2004 року (який втратив чинність) та Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII від 09 листопада 2017 року, який набрав чинності 10 грудня 2017 року.

Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-IV від 24 червня 2004 року передбачалось право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Аналогічні положення стосовно прав та обов`язків споживача визначено у ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII від 09 листопада 2017 року.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Дана правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду України від 30 жовтня 2013 року у справі № 6-59цс13

Окрім того ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII від 09 листопада 2017 року встановлено, що споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Таким чином відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг між ОСОБА_1 та КП «МІУК» не може бути підставою для звільнення її від сплати фактично наданих послуг.

Твердження позивача за первісним позовом про те, що КП «МІУК» неналежно надавало послуги з утримання будинку є безпідставним, оскільки КП «МІУК» надано суду належні докази нарахування таких послуг та укладення відповідних договорів по обслуговуванню будинків, споруд та прибудинкових територій, акти приймання-передачі виконаних робіт.

За змістом п. 4 ст. 1 ЗУ «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» прибудинкова територія - територія навколо багатоквартирного будинку, визначена на підставі відповідної містобудівної та землевпорядної документації, у межах земельної ділянки, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди, що необхідна для обслуговування багатоквартирного будинку та задоволення житлових, соціальних і побутових потреб власників (співвласників та наймачів (орендарів) квартир, а також нежитлових приміщень, розташованих у багатоквартирному будинку.

За підставу позовних вимог ОСОБА_1 зазначає про відсутність кадастрового номеру земельної ділянки та документу у якому визначено розмір прибудинкової території будинку АДРЕСА_1 .

Згідно п. 6 ст. 1 ЗУ «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» спільне майно багатоквартирного будинку - приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди і його прибудинкова територія.

Неприсвоєння земельній ділянці на якій знаходиться прибудинкова територія багатоквартирного будинку кадастрового номера та відсутність державної реєстрації такої земельної ділянки не свідчить про її фактичну відсутність та неможливість її обслуговувати управителем багатоквартирного будинку.

В даному випадку співвласники багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 самостійно узгодили схему відповідальності за прибирання прибудинкової території, що оформили протоколом зборів від 22 червня 2016 року.

Остаточна площа та конфігурація прибудинкової території затверджена Актом № 03-13/04-35 від 02 липня 2013 року огляду прибудинкової території житлового будинку.

Доводи позивача за первісним позовом про те, що сторони договору № 04-24/119 не погодили вартість наданих послуг не може бути підставою для звільнення від їх сплати, оскільки згідно ст. 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII від 09 листопада 2017 року вартість послуг з управління багатоквартирним будинком визначається за домовленістю сторін, крім випадку обрання управителя органом місцевого самоврядування.

Встановлення цін/тарифів на комунальні послуги відповідно до закону входить в коло повноважень органів місцевого самоврядування (ч. 3 ст. 4ст. 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII від 09 листопада 2017 року).

Твердження позивача за первісним позовом, про те, що оскаржувані договори не містять усіх істотних умов договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, спростовується змістом вказаних договорів.

Рішення адміністративної колегії Івано-Франківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 14 грудня 2016 року № 41 не може бути підставою для задоволення позовних вимог, оскільки висновки даного рішення не стосуються підстав заявленого ОСОБА_1 позову.

Наведене в сукупності свідчить що вимоги первісного позову, з урахуванням зміни їх предмету, є безпідставними, а тому в задоволенні первісного позову слід відмовити.

Вирішуючи вимоги зустрічного позову суд звертає увагу на наступне.

В силу дії п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-IV від 24 червня 2004 року власники квартир багатоквартирних будинків зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки встановлені договором або законом.

За змістом п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII від 09 листопада 2017 року індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 цього закону споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.

У відповідності до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до вказівок договору або закону.

ОСОБА_1 , як власник квартири АДРЕСА_3 належним чином зобов`язання з оплати житлово-комунальних послуг не виконувала, у зв`язку із чим КП «Муніципальна інвестиційна управляюча компанія» нараховано їй заборгованість за період з 01 квітня 2015 року по 30 вересня 2018 року в розмірі 4 792 грн. 30 коп.

Відповідно до вимог ст. 156 ЖК України, члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

За згодою власника будинку (квартири) член його сім`ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім`ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. Члени сім`ї власника будинку зобов`язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім`ї власника зобов`язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту.

Згідноп. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII від 09 листопада 2017 року індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Відповідно до ч. 3 ст. 9 вказаного закону дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Згідно довідки № 02-02/03552 від 29 жовтня 2018 року, яка видана КП «Муніципальна інвестиційна управляюча компанія», в квартирі АДРЕСА_3 зареєстровано двоє осіб: власник квартири ОСОБА_1 та її син ОСОБА_10 .

Тому в силу закону вони несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання (ст. 541 ЦК України).

За змістом ч. 1 ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

У даному випадку кредитор КП «Муніципальна інвестиційна управляюча компанія» пред`явив вимогу про виконання зобов`язання із оплати житлово-комунальних послуг у судовому порядку тільки до боржника ОСОБА_1 , як власника квартири АДРЕСА_3 .

Відповідачем за зустрічним позовом заявлено про застосування строку позовної давності до вимог про стягнення із неї заборгованості за послуги з управління будинком.

Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Зі змісту позовних вимог зустрічного позову та розрахунку заборгованості встановлено, що 4 792 грн. 30 коп. боргу за комунальні послуги ОСОБА_1 нараховано за період з 01 квітня 2015 року по 30 вересня 2018 року.

Із зустрічним позовом КП «Муніципальна інвестиційна управляюча компанія» звернулось до суду 19 листопада 2018 року.

Враховуючи що обов`язок з оплати за послуги з управління багатоквартирним будинком існує у формі здійснення щомісячних платежів, тому сума заборгованості до листопада 2015 року позивачем за зустрічним позовом нарахована поза межами загального строку позовної давності.

Виходячи із довідки про розрахунки за надані послуги, борг за період з 01 листопада 2015 року по 30 вересня 2018 року, складає 4376 грн. 58 коп.

Наведене свідчить про часткову обґрунтованість вимог зустрічного позову. Тому із ОСОБА_1 слід стягнути борг в сумі 4376 грн. 58 коп., що становить нараховану зустрічним позивачем заборгованість за житлово-комунальні послуги в межах загального строку позовної давності.

Відповідно до вимог ст. 12 Цивільного процесуального кодексу України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

КП «Муніципальна інвестиційна управляюча компанія» понесло витрати на правничу допомогу в розмірі 3 000 (три тисячі) гривень, що підтверджується платіжними дорученнями на суму 2 400 грн., 300 грн. та 300 грн. (т. 2 а.с. 132, 135, 147), а також актами прийому-передачі наданих послуг (т. 2 а.с. 133, 134, 148).

Клопотання про зменшення розміру даних витрат ОСОБА_1 не заявлено.

Тому вказану суму слід стягнути з ОСОБА_1 у користь КП «Муніципальна інвестиційна управляюча компанія».

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Тому із ОСОБА_1 слід стягнути 1 762 гривні судового збору на користь позивача за зустрічним позовом.

На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 7, 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст. 156 ЖК України, ст. 267, 541, 543 526 Цивільного Кодексу України, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 133, 141, 247, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Муніципальна інвестиційна управляюча компанія», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_4 , про визнання недійсними договорів, визнання незаконними вимоги про оплату послуг та зобов`язання провести перерахунок вартості послуг - відмовити.

Зустрічний позов Комунального підприємства «Муніципальна інвестиційна управляюча компанія» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги - задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в користь комунального підприємства Івано-Франківської міської ради «Муніципальна інвестиційна управляюча компанія», - 4376 (чотири тисячі триста сімдесят шість) гривень 58 копійок заборгованості за надані послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за період з 01 листопада 2015 року по 30 вересня 2018 року, 1 762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві гривні) витрат по оплаті судового збору та 3000 (три тисячі) гривень понесених витрат пов`язаних з правничою допомогою.

В задоволенні решти вимог зустрічного позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду через Івано-Франківський міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Бабій О.М.

Повний текст рішення складено та підписано 18 грудня 2019 року.