Житомирський апеляційний суд
Справа №279/3528/18 Головуючий у 1-й інст. Шульга О. М.
Категорія 69 Доповідач Миніч Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2019 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Миніч Т.І.,

суддів: Павицької Т.М.,

Трояновської Г.С.

секретаря

судового засідання Кучерявого О.В.,

з участю сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_3

на ухвалу Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 09 листопада 2018 року, постановлену під головуванням судді Шульги О.М. у м.Коростені

у цивільній справі №279/3528/18 за заявою ОСОБА_3, заінтересовані особи Коростенський районний відділ ДМС України в Житомирській області, Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області про встановлення факту постійного проживання на території України,

в с т а н о в и в :

У серпні 2018 року ОСОБА_3 звернувся до суду із зазначеною заявою. Просив встановити факт, що він, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, постійно, безвиїзно проживав на території України станом на 24.08.1991 року та 13.11.1991 року. В обґрунтування заяви зазначав, що 04.08.1970 року народився в с.Холосне Коростенського району Житомирської області, навчався у Холосенській СШ до 3 класу. В подальшому переїхав разом із батьками до м.Коростеня, де закінчив Коростенську СШ, та ПТУ №15 у 1988 році. Потім був призваний до лав Радянської Армії та направлений до Республіки Казахстан у м.Семипалатінськ для проходження строкової військової служби. Після демобілізації повернувся до м.Коростеня та став на облік у Коростенському військкоматі.Був зареєстрований та проживав за адресою АДРЕСА_1. Зазначив, що паспорт громадянина СРСР серії НОМЕР_1 на паспорт громадянина України не поміняв, оскільки втратив його, до відповідних органів із заявою про відновлення паспорта не звертався, постійно та безвиїзно проживав на території м.Коростеня у друзів та знайомих, працював на сезонних і тимчасових роботах, а тому необхідності отримати паспорт не було. Зазначав, що батьки є громадянами України та постійно проживають на території України. Виходячи із наведеного, просив задовольнити його заяву в повному обсязі.

Ухвалою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 09 листопада 2018 року заяву ОСОБА_3 залишено без розгляду на підставі ч.6 ст.294 ЦПК України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить ухвалу суду скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду. Вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність спору, оскільки спір виникає тоді, коли одна сторона стверджує про наявність у неї такого права, а інша -про відсутність. Проте, в даному випадку між ним та УДМС України в Житомирській області не може бути спору про право, а тому його заява повинна розглядатися за правилами окремого провадження.

Станом на час розгляду справи у апеляційному суді відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвалу суду першої інстанції в межах, визначених ст.367 ЦПК України, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.6 ст.294 ЦПК України якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає таку заяву без розгляду і роз'яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Залишаючи заяву ОСОБА_3 без розгляду, суд першої інстанції взяв до уваги заперечення УДМС України в Житомирській області щодо доказів постійного проживання заявника на території України, відсутність його реєстрації та дійшов висновку про наявність спору між сторонами.

Колегія суддів погоджується із такими висновками суду першої інстанції, виходячи із наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає у порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Частиною 1,2 ст. 315 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім'ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України є підставою для оформлення належності до громадянства України відповідно до п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про громадянство України».

Так, у п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про громадянство України» передбачено, що громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України.

За таких обставин юридичне значення має факт постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року), який дасть право відповідним органам вирішувати питання про надання громадянства України і встановлення такого факту породжує для заявника право на набуття громадянства України, від чого залежить й вирішення питання паспортизації.

Поряд з цим, якщо при розгляді справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов'язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз'яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах.

Із матеріалів справи вбачається, що заінтересованою особою - Управлінням Державної міграційної служби України в Житомирській області як під час розгляду справи в суді першої інстанції було оспорене право ОСОБА_3 на набуття громадянства України шляхом встановлення факту проживання останнього на території України з огляду на відсутність реєстрації місця проживання на території м.Коростеня та взагалі у Житомирській області(а.с. 40-47).

Відповідно до положень ч. 4 ст. 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Виходячи із наведеного, апеляційний суд вважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена із дотриманням норм чинного законодавства, а тому підстав для її скасування немає.

суд вважає за можливе оголосити в даному судовому засіданні вступну та резолютивну частини постанови, відклавши складання повного судового рішення на п»ять днів.

Керуючись ст. 268,367,368,374,375,381-384 ЦПК України суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Ухвалу Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 09 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: Судді:

Повний текст постанови складено 30 січня 2019 року.