Провадження № 2/263/258/2019
28 січня 2019 року м. Маріуполь
Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області в складі:
головуючого судді Кулика С.В.,
з участю секретаря судового засідання Чапни А.К.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку,
Позивач звернувся до суду з позовом про визнання відповідача ОСОБА_2 таким, що втратив право користування жилим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1, та зняття його з реєстрації за вказаною адресою.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він є власником квартири квартири АДРЕСА_1. У належній йому квартирі зареєстрований відповідач ОСОБА_2, який є його онуком. Відповідач вже п'ять років у квартирі не мешкає, виїхав на постійне місце проживання до РФ. Його особистих речей у квартирі немає, за комунальні послуги відповідач не сплачує. Реєстрація відповідача у належній йому квартирі порушує його права власника, він позбавлений права розпорядитися належним йому майном, змушений сплачувати квартирну плату та комунальні послуги у більшому розмірі, що ставить його у скрутне матеріальне становище. У добровільному порядку відповідач не знявся з реєстраційного обліку за вказаною адресою. У зв'язку з наведеним просить визнати відповідача ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 та зняти відповідача з реєстраційного обліку за вказаною адресою.
Ухвалою від 21.08.2018 року відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою від 19.09.2018 року закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до розгляду.
Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позов підтримав повністю з викладених у позові відстав. Додатково зазначив, що внук ОСОБА_2 не мешкає у належній йому квартирі з 2012 року, а у 2017 році виїхав у м. Таганрог, Росія, де мешкає по теперішній час.
Окрім того, позивачем надана суду заяву, у якій він просить в подальшому розглядати справу за його відсутності, не заперечував проти заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився, про причини неявки суду не повідомив, про день та час слухання справи був повідомлений своєчасно і належним чином в порядку ст. 128 ЦПК України.
Свідок ОСОБА_3 у судовому засіданні пояснила, що мешкає у сусідній квартирі. Квартира АДРЕСА_1 належить позивачеві. В цій квартирі мешкають його дружина та дочка. Онук ОСОБА_2 у квартирі не проживає вже майже п'ять років.
У зв'язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки, суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення.
Суд, вислухавши позивача, свідка, дослідивши надані позивачем докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності № НОМЕР_2 від 25.02.2014 року належить квартира АДРЕСА_1 (Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 18233617 від 25.02.2014 року, виданий Реєстраційною службою Маріупольського МУЮ Донецької області).
Згідно з інформаційною довідкою Відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради від 22.06.2018 року № 12-126-1259 відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1.
Згідно з довідкою ЖБК «Жовтневий-169» від 26.07.2018 року ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, проте у квартирі не мешкає.
Згідно зі ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Таким чином, суд дійшов обґрунтованого висновку, що позивачем надані належні докази того, що відповідачем порушені його права власника жилого приміщення - квартири АДРЕСА_1, у зв'язку з чим позовні вимоги в частині визнання відповідача таким, що втратив право користування житлом - квартирою АДРЕСА_1, підлягають задоволенню.
Разом з тим, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог в частині зняття відповідача з реєстрації за вказаною адресою, оскільки рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, є підставою для зняття особи з реєстраційного обліку відповідно до Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» і зазначення про це у рішенні суду є зайвим.
Відповідно до ст.ст. 7, 11 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Крім того, відповідно до Закону України «Про свободу пересування і вільний вибір місця проживання», зняття особи з реєстраційного обліку проводиться компетентними, уповноваженими на це органами, зокрема, на підставі рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням і лише в разі відмови цього органу здійснити зняття особи з реєстраційного обліку на підставі рішення суду, такі дії можуть бути оскаржені до суду із залученням компетентного органу в якості відповідача.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 704,80 грн.
На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 247, 263-265, 280-283 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку, задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування жилим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1.
У задоволенні іншої частини позову відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 704,80 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
На рішення суду позивачем може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до Донецького апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_1; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1.
Відповідач - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1.
Суддя С.В.Кулик