Постанова

Іменем України

20 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 401/2734/15-ц

провадження № 61-26484св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Усика Г. І. (суддя-доповідач),

суддів: Гулейкова І. Ю., Олійник А. С., Погрібного С. О., Яремка В. В.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

представник відповідача - ОСОБА_2 ,

треті особи: Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», відділ Державної виконавчої служби Світловодського міськрайонного управління юстиції Головного управління юстиції у Кіровоградській області,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 на рішення Апеляційного суду Кіровоградської області

від 10 серпня 2017 року у складі колегії суддів: Дуковського О. Л., Єгорової С. М., Письменного О. А.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк», банк), правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (далі - ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , треті особи: Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі - ПАТ «УкрСиббанк»), відділ Державної виконавчої служби Світловодського міськрайонного управління юстиції Головного управління юстиції у Кіровоградській області (далі - ВДВС Світловодського міськрайонного УЮ ГУЮ у Кіровоградській області), про стягнення заборгованості за кредитним договором.

На обгрунтування позовних вимог зазначало, що 21 квітня 2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (далі - АКІБ «УкрСиббанк»), правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та

ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 0, відповідно до якого позичальник отримав кредит у розмірі 16 325,00 доларів США, зі сплатою 14 процентів річних за користування грошовими коштами, з кінцевим строком повернення до 21 квітня 2015 року.

08 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитними договорами, відповідно до якого ПАТ «УкрСиббанк» відступило ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитним договором від 21 квітня 2008 року № 0 до позичальника ОСОБА_1 .

У зв`язку з тим, що ОСОБА_1 зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, внаслідок чого станом на 18 червня 2015 року у нього виникла заборгованість у розмірі 257 677,18 грн, з яких: 139 046,90 грн - заборгованість за тілом кредиту, 75 020,44 грн - заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом, 40 658,84 грн - пеня, 2 950,99 грн - три проценти від простроченої заборгованості за тілом кредиту.

На виконання ухвал суду Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 29 липня 2015 року та 29 вересня 2015 року, позивач 23 жовтня

2015 року надав новий розрахунок заборгованості за кредитним договором від 21 квітня 2008 року № 0, з урахуванням сплаченої ОСОБА_1 на виконання рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 14 лютого 2011 року заборгованості за кредитним договором, відповідно до якого заборгованість позичальника за кредитним договором станом на 26 серпня 2015 року становить 231 487,27 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 6 422,42 доларів США, що еквівалентно 145 297,05 грн, заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом - 3 809,78 доларів США, що еквівалентно 86 190,22 грн.

Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій

Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області

від 07 грудня 2015 року у задоволенні позову ПАТ «Дельта Банк» відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що у відповідача відсутня заборгованість за тілом кредиту, оскільки на підставі рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 14 лютого 2011 року вона вже була стягнута з ОСОБА_1 , а тому позовні вимоги про стягнення заборгованості за тілом кредиту не підлягають задоволенню. Відсутні також і правові підстави для стягнення з відповідача заборгованості зі сплати процентів у розмірі 3 809,78 доларів США, оскільки позивач при визначенні розміру процентів не врахував розмір заборгованості присудженої та погашеної ОСОБА_1 на виконання рішення суду.

Додатковим рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 03 лютого 2016 року вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням Апеляційного суду Кіровоградської області від 06 квітня 2016 року апеляційну скаргу ПАТ «Дельта Банк» задоволено частково, рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 07 грудня 2015 року скасовано, ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ПАТ «Дельта Банк».

Рішення суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження розміру суми вимоги, яку йому відступив ПАТ «УкрСиббанк», а тому позовні вимоги до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором у заявленому банком розмірі, є необгрунтованими.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних прав від 31 травня 2017 року касаційну скаргу представника уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» Кадирова В. В. - Басуріної Г. М. задоволено частково, рішення Апеляційного суду Кіровоградської області від 06 квітня 2016 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала суду касаційної інстанції мотивована тим, що апеляційний суд дійшов помилкового висновку про відмову в задоволенні позову з підстав не надання доказів сплати ціни придбання права вимоги за договором купівлі-продажу від 08 грудня 2011 року, оскільки відповідно до зазначеного договору перехід права вимоги за кредитами пов`язаний не зі сплатою покупної ціни, а з підписанням актів приймання-передачі документів за кредитними договорами. Крім того, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України.А пеляційний суд зазначеного не урахував та не перевірив доводів апеляційної скарги щодо заборгованості зі сплати процентів, які нараховані після ухвалення рішення про стягнення заборгованості.

Рішенням Апеляційного суду Кіровоградської області від 10 серпня 2017 року апеляційну скаргу ПАТ «Дельта Банк» задоволено частково, рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 07 грудня 2015 року скасовано, ухвалено нове рішення про задоволення частково позовних вимог ПАТ «Дельта Банк».

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором від 21 квітня 2008 року, у розмірі 253 426,25 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 151 875,46 грн, заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом - 101 550,79 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення апеляційного суду мотивовано тим, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України. Позичальник ОСОБА_1 належно не виконував умови кредитного договору та своєчасно не погасив заборгованість за кредитом та процентами, а тому вимоги банку є обгрунтованими.

Узагальнені вимоги та доводи касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у серпні 2017 року, ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 , посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просили скасувати рішення Апеляційного суду Кіровоградської області від 10 серпня 2017 року та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволені позову.

Касаційна скарга обгрунтована посиланням на те, що апеляційний суд не урахував, що рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 14 лютого 2011 року стягнуто з позичальника заборгованість за кредитним договором від 21 квітня 2008 року, яке ним виконане в повному обсязі, а тому позивач не мав права на звернення до нього з вимогами про повторне стягнення заборгованості за кредитним договором. Крім того, апеляційний суд не звернув увагу на те, що банк просив стягнути значно більшу суму заборгованості ніж ту, що була визначена рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 14 лютого 2011 року.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04 жовтня 2017 року відкрито касаційне провадження та витребувано справу.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року

№ 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

16 травня 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, ЦПК України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвалою Верховного Суду від 25 вересня 2019 року заяву ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» про залучення його до участі у справі як правонаступника ПАТ «Дельта Банк» задоволено, залучено ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» до участі у справі як правонаступника ПАТ «Дельта Банк» у справі за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 , треті особи: ПАТ «УкрСиббанк», відділ ВДВС Світловодського міськрайонного УЮ ГУЮ у Кіровоградській області, про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвалою Верховного Суду від 31 жовтня 2019 року справу призначено до судового розгляду колегією у складі п`яти суддів в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у ній матеріалами.

Згідно частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши наведені у касаційній скарзі доводи, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Установлені судами фактичні обставини справи

Судами попередніх інстанцій установлено, що 21 квітня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 0, відповідно до якого позичальник отримав кредит у розмірі 16 325,00 доларів США, зі сплатою 14 процентів річних за користування грошовими коштами, з кінцевим строком повернення кредитних коштів до 21 квітня 2015 року.

08 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитними договорами, відповідно до якого ПАТ «УкрСиббанк» відступив ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитним договором від 21 квітня 2008 року № 0 до позичальника ОСОБА_1 .

Рішенням Світловодського міськрайонного суду від 14 лютого 2011 року у справі №2-168/11 позов ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором № 0, яка станом на 15 грудня 2010 року становила 17 510,88 доларів США, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 13 692,80 доларів США, заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом - 3 061,22 доларів США, пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом - 415,00 доларів США, штраф - 500,00 грн.

21 квітня 2008 року № 0, боржником ОСОБА_1 сплачено в рахунок погашення кредитної заборгованості ПАТ «Дельта Банк»

17 558,16 доларів США.

Згідно з повідомленням ВДВС Світловодського міськрайонного УЮ ГУЮ у Кіровоградській області на виконанні у зазначеного відділу Державної виконавчої служби двічі перебував виконавчий лист Світловодського міськрайонного суду від 14 лютого 2011 року № 2-168/11 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості за кредитним договором, яка становила 17 510,88 доларів США. 29 жовтня 2014 року державним виконавцем ВДВС Світловодського міськрайонного УЮ ГУЮ у Кіровоградській області винесено постанову про закінчення виконавчого провадження в зв`язку з повною сплатою боржником боргу по кредитному договору, боржником ОСОБА_1 надані квитанції про сплату боргу.

З розрахунку заборгованості убачається, що станом на 26 серпня 2015 року банком нараховано ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором від 21 квітня 2008 року № 0 у розмірі 231 487,27 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 145 297,05 грн, що еквівалентно

6 422,42 доларів США, заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом - 86 190,22 грн, що еквівалентно 3 809,78 доларів США.

Позиція Верховного Суду та нормативно-правове обгрунтування

Згідно частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

За змістом статей 525 та 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов`язання не допускається.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина перша статті 530 ЦК України).

Частиною першою статті 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою, зокрема внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Задовольняючи вимоги банку про стягнення заборгованості за кредитним договором станом на 03 грудня 2015 року у розмірі 253 426,25 грн, апеляційний суд не звернув увагу на те, що збільшення позовних вимог відбулося під час подання апеляційної скарги, а не в суді першої інстанції, де банком було заявлено вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором станом на 26 серпня 2015 року у розмірі 231 487,27 грн, а тому суд апеляційної інстанції в порушення вимог статті 303 ЦПК України 2004 року вийшов за межі позовних вимог.

Крім того, висновок апеляційного суду про доведеність наявності у позичальника, станом на 03 грудня 2015 року заборгованості за кредитним договором у розмірі 253 426,25 грн, грунтується на неправильному застосуванні норм матеріального права, якими врегульовано спірні правовідносини.

Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

З матеріалів справи убачається, що ПАТ «УкрСиббанк», звернувшись у січні

2010 року до відповідача з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором,скористалося своїм правом дострокового повернення кредиту та сплати процентів, закріпленим у частині другій статті 1050 ЦК України. Рішенням Світловодського міськрайонного суду від 14 лютого 2011 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором № 0, яка станом на 15 грудня 2010 року становила

17 510,88 доларів США, з яких: заборгованість за тілом кредиту -

13 692,80 доларів США, заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом - 3 061,22 доларів США, нарахована пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом - 415,00 доларів США, штраф - 500,00 грн.

Ураховуючи, що ОСОБА_1 виконав рішення Світловодського міськрайонного суду від 14 лютого 2011 року, сплативши на користь нового кредитора заборгованість у розмірі 17 558,16 доларів США, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про те, що позовні вимоги банку про стягнення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 6 422,42 доларів США, що еквівалентно 145 297,05 грн (станом на 26 серпня 2015 року) є безпідставними.

Крім того, звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. У такому випадку вважається таким, що настав строк виконання договору в повному обсязі, рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни.

Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку, припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені нормою частини другої статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Зазначене узгоджується з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постановах від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12-ц (провадження № 14-10цс18), від 04 липня 2018 року у справі

№ 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18).

Ураховуючи, що у зв`язку з зверненням банку 22 січня 2010 року до відповідача з позовом про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором, строк виконання зобов`язання настав, а тому ПАТ «УкрСиббанк» так само, як і його правонаступник ПАТ «Дельта Банк», не мали правових підстав для нарахування процентів за користування кредитом після закінчення строку дії кредитного договору. З огляду на наведене, висновок апеляційного суду про обгрунтованість доводів позивача про наявність у ОСОБА_1 заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом є помилковим, а тому позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк», правонаступником якого є ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія», до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом у розмірі 3 809,78 доларів США, що еквівалентно 86 190,22 грн (станом на 26 серпня 2015 року) не підлягають задоволенню у зв`язку з їх безпідставністю.

Ураховуючи, що банк не мав права нараховувати заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом після його звернення з позовом до

ОСОБА_1 про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором (22 січня 2010 року), висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні зазначених позовних вимог у зв`язку з не наданням банком належного розрахунку, що унеможливлює встановлення правильної суми заборгованості зі сплати процентів, також є помилковим.

Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини першої статті 413 ЦПК України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково, і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

Ураховуючи, що апеляційний суд помилково скасував рішення суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог ПАТ «Дельта Банк» про стягнення заборгованості за тілом кредиту, яке відповідає в цій частині вимогам закону, рішення Апеляційного суду Кіровоградської області від 10 серпня 2017 року в зазначеній частині підлягає скасуванню, з залишенням у силі в цій частині рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області

від 07 грудня 2015 року.

Згідно з частинами першою, четвертою статті 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Зважаючи на те, що суди попередніх інстанцій неправильно вирішили позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» про стягнення заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про скасування у цій частині рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 07 грудня 2015 року та рішення Апеляційного суду Кіровоградської області від 10 серпня 2017 року, з ухваленням у справі нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ПАТ «Дельта Банк» про стягнення процентів за користування кредитними коштами, за їх безпідставністю.

Щодо розподілу судових витрат

Згідно із частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина перша статті 141 ЦПК України). Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача (пункт 1 частини першої вказаної статті).

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Ураховуючи, що ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04 жовтня 2017 року відстрочено ОСОБА_1 сплату судового збору за подання касаційної скарги до її розгляду та те, що касаційна скарга ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 підлягає задоволенню частково, судовий збір, який повинен був бути сплачений за подання касаційної скарги, у розмірі 3 041,12 грн підлягає стягненню з ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія», як правонаступника ПАТ «Дельта Банк», до державного бюджету.

Керуючись статтями 141, 400, 409, 412, 413, 415, 416, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Апеляційного суду Кіровоградської області від 10 серпня 2017 року в частині вирішення позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за тілом кредиту скасувати, рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 07 грудня 2015 року у зазначеній частині залишити в силі.

Рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області

від 07 грудня 2015 року та рішення Апеляційного суду Кіровоградської області від 10 серпня 2017 року, в частині вирішення позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом скасувати, ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (адреса місцезнаходження: м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8, оф. 32, ЄДПОУ 38750239) до державного бюджету судовий збір за подання касаційної скарги у розмірі 3 041,12 грн.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий: Г. І. Усик

Судді: І. Ю. Гулейков

А. С. Олійник

С. О. Погрібний

В. В. Яремко