Постанова

Іменем України

11 грудня 2019 року

м. Київ

справа № 487/3774/16-ц

провадження № 61-42083св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С.,

суддів: Грушицького А. І., Литвиненко І. В. (суддя-доповідач), Сердюка В. В., Фаловської І. М.,

учасники справи:

заявник - Публічне акціонерне товариство «Миколаївобленерго»,

суб`єкт оскарження - головний державний виконавець Заводського відділу Державної виконавчої служби міста Миколаєва Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Асафатова Дар`я Олександрівна,

розглянув у порядку письмового провадження справу за скаргою Публічного акціонерного товариства «Миколаївобленерго» на дії головного державного виконавця Заводського відділу Державної виконавчої служби міста Миколаєва Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Асафатової Дар`ї Олександрівни щодо повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, за касаційною скаргою Акціонерного товариства «Миколаївобленерго», яке є правонаступником Публічного акціонерного товариства «Миколаївобленерго», на ухвалу Заводського районного суду міста Миколаєва від 25 квітня 2018 року у складі судді Біцюк А. В. та постанову Апеляційного суду Миколаївської області від 25 липня 2018 року у складі колегії суддів: Крамаренко Т. В., Бондаренко Т. З., Темнікової В. І.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст скарги

У березні 2018 року Публічне акціонерне товариство «Миколаївобленерго» (далі - ПАТ «Миколаївобленерго») звернулося до суду із зазначеною скаргою, посилаючись на те, що 15 березня 2017 року ним було направлено до Заводського відділу Державної виконавчої служби міста Миколаєва Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області (далі - Заводський ВДВС міста Миколаєва ГТУЮ у Миколаївській області) судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на його користь боргу у сумі 462,75 грн та судового збору у сумі 689 грн.

22 лютого 2018 року на адресу стягувача надійшло повідомлення від 14 лютого 2018 року про повернення виконавчого документа від 07 грудня 2016 року № 2-н/487/241/16 без прийняття до виконання у зв`язку з відсутністю реєстраційного номеру облікової картки боржника - фізичної особи та дати народження боржника.

Вважають, що відсутність у судовому наказі певних даних про особу боржника не є підставою для відмови державним виконавцем у відкритті виконавчого провадження, оскільки при здійсненні виконавчого провадження виконавець має право одержувати пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі і конфіденційну.

Враховуючи викладене, ПАТ «Миколаївобленерго» просило визнати неправомірним рішення державного виконавця про повернення виконавчого документа від 07 грудня 2016 року № 2-н/487/241/16 без прийняття до виконання та скасувати повідомлення державного виконавця про повернення виконавчого документа від 07 грудня 2016 року № 2-н/487/241/16 без прийняття до виконання від 14 лютого 2018 року.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Ухвалою Заводського районного суду міста Миколаєва від 25 квітня 2018 року в задоволенні скарги відмовлено.

Судове рішення місцевого суду мотивоване тим, що виконавчий документ не відповідав вимогам Закону України «Про виконавче провадження», а тому повернувши його стягувачу державний виконавець діяв відповідно до закону та в межах своєї компетенції.

Постановою Апеляційного суду Миколаївської області від 25 липня 2018 року апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Миколаївобленерго» (далі - АТ «Миколаївобленерго») залишено без задоволення, а ухвалу Заводського районного суду міста Миколаєва від 25 квітня 2018 року залишено без змін.

Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що висновок суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні скарги на дії державного виконавця ґрунтується на нормах діючого законодавства та відповідає матеріалам справи.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У серпні 2018 року АТ «Миколаївобленерго», яке є правонаступником ПАТ «Миколаївобленерго», подало касаційну скаргу на ухвалу Заводського районного суду міста Миколаєва від 25 квітня 2018 року та постанову Апеляційного суду Миколаївської області від 25 липня 2018 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило скасувати оскаржувані судові рішення і прийняти нову постанову про задоволення скарги.

Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що судами попередніх інстанцій не враховано, що стягувач обмежений у праві самостійно витребовувати конфіденційну інформацію щодо боржника. За змістом Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим законом заходів щодо примусового виконання рішень, зокрема має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати інформацію, в тому числі конфіденційну, яка стосується особи боржника та його майнового стану.

Повертаючи виконавчий документ без прийняття до виконання з підстав відсутності певних даних про особу боржника, державний виконавець навіть не намагався скористатися своїми правами та захистити порушені майнові інтереси стягувача.

Суди попередніх інстанцій не врахували правові висновки Верховного Суду України, викладені у постанові від 21 травня 2014 року у справі № 6-45цс14.

Відзив на касаційну скаргу іншими учасниками справи не подано

Фактичні обставини справи, встановлені судами

02 серпня 2016 року Заводським районним судом міста Миколаєва за заявою ПАТ «Миколаївобленерго» видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Миколаївобленерго» заборгованість за спожиту електричну енергію в сумі 462,75 грн та судовий збір у сумі 689 грн.

07 грудня 2016 року ПАТ «Миколаївобленерго» отримало зазначений судовий наказ, а 15 березня 2017 року направило його до Заводського ВДВС міста Миколаєва ГТУЮ у Миколаївській області разом із заявою про відкриття виконавчого провадження для стягнення заборгованості в примусовому порядку.

14 лютого 2018 головним державним виконавцем Асафатовою Д. О. на підставі частини першої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» судовий наказ повернуто стягувачу, у зв`язку із невідповідністю його вимогам пункту 6 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження», а саме у ньому не вказано дату народження боржника та реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи.

Рух справи в суді касаційної інстанції.

Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду від 20 серпня 2018 року відкрито провадження у цій справі та витребувано її матеріали із Заводського районного суду міста Миколаєва.

04 червня 2019 року справа № 487/3774/16-ц надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 грудня 2019 року справу призначено до судового розгляду Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в кількості п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (частина перша статті 263 ЦПК України).

Під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною першою статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За змістом статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини першої статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону оскаржувані судові рішення у повній мірі не відповідають, з огляду на таке.

За змістом частини п`ятої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У статті 447 ЦПК України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до частини другої статті 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

У статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» вказано, що у виконавчому документі зазначаються: назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); строк пред`явлення рішення до виконання.

Виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону.

Разом з тим, згідно з частинами першою та другою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 3 частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Враховуючи викладене, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, відмовляючи у задоволенні скарги на зазначене вище уваги не звернули та не врахували те, що відсутність у виконавчому листі відомостей про дату народження боржника та реєстраційного номеру облікової картки платника податків - фізичної особи не є підставою для повернення державним виконавцем виконавчих документів без прийняття до виконання, оскільки відповідно до пункту 3 частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження»виконавець може одержувати таку інформацію у відповідних органах.

Враховуючи викладене, скарга підлягає задоволенню.

З огляду на викладене, оскаржувані судові рішення ґрунтуються на неправильному застосуванні вищенаведених норм матеріального права та ухвалені з порушенням норм процесуального права.

Відповідно до статті 412 ЦПК Українипідставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Зважаючи на те, що у справі не вимагається збирання або додаткової перевірки чи оцінки доказів, обставини справи встановлені судами повно, але допущено неправильне застосування норм матеріального права, оскаржувані судові рішення підлягають скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення скарги.

Керуючись статтями 400, 409, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Акціонерного товариства «Миколаївобленерго», яке є правонаступником Публічного акціонерного товариства «Миколаївобленерго», задовольнити.

Ухвалу Заводського районного суду міста Миколаєва від 25 квітня 2018 року та постанову Апеляційного суду Миколаївської області від 25 липня 2018 року скасувати і прийняти нову постанову.

Скаргу Публічного акціонерного товариства «Миколаївобленерго» на дії головного державного виконавця Заводського відділу Державної виконавчої служби міста Миколаєва Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Асафатової Дар`ї Олександрівни щодо повернення виконавчого документу без прийняття до виконання задовольнити.

Визнати неправомірним та скасувати повідомлення головного державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби міста Миколаєва Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Асафатової Дар`ї Олександрівни від 14 лютого 2018 року про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, а саме судового наказу № 487/3774/16-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Миколаївобленерго» заборгованості за спожиту електроенергію в розмірі 462 гривні 75 копійок та судового збору в розмірі 689 гривень.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ. С. Висоцька

Судді:А. І. Грушицький

І. В. Литвиненко
В. В. Сердюк І. М. Фаловська