Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №348/456/18

29 січня 2019 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого - судді Флоряк Д.В.,

секретаря Буратчук О.В.,

з участю позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Надвірна справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - служба у справах дітей Надвірнянської РДА,про позбавлення батьківських прав,-

в с т а н о в и в :

05 березня 2018 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - служба у справах дітей Надвірнянської РДА,про позбавлення батьківських прав.

Свої вимоги мотивує тим, що вона перебувала з відповідачем по справі в зареєстрованому шлюбі, який між ними розірвано згідно рішення Тлумацького районного суду Івано-Франківської області 17 лютого 2015 року. В даному шлюбі в них народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає разом з нею. Рішенням Тлумацького районного суду 17.11.2015 року з відповідача стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_3 в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісячно до досягнення ним повноліття, але не менше як 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Однак, призначені судом в примусовому порядку аліменти відповідач в повному розмірі не сплачує, а починаючи з червня місяця 2017 року по даний час він їх не сплачує взагалі і має заборгованість по сплаті аліментів станом на 01.03.2018 року 9168,10 грн. З часу реєстрації шлюбу відповідач на забезпечував сім'ю, ніде не працював і не бажав працевлаштовуватись, на лікування сина кошти не давав, проживали тільки на її заощадження. Відповідач останній раз приїздив до сина на перший день народження дитини - 15 липня 2014 року, і з того часу взагалі не цікавиться дитиною, не приймає жодної участі ні у його вихованні, ні в матеріальному утриманні, переклавши всі обов'язки по вихованню і утриманню дитини на неї (позивача). Також зазначає, що вона з сином проживає у будинку своїх батьків в с.Королівка Тлумацького району, дитина забезпечена гідними умовами проживання та гармонійною атмосферою оточення. Відсутність щонайменшої батьківської турботи відповідача по відношенню до сина ОСОБА_3 сильно морально його травмує, хлопчик про наявність в нього батька практично не знає, так як ніколи його не бачив. В зв'язку з цим просить суд постановити рішення, яким позбавити відповідача ОСОБА_2 батьківських прав стосовно малолітньої дитини - сина ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с. Королівка, Тлумацького району, Івано-Франківської області.

В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги щодо позбавлення відповідача ОСОБА_2 батьківських прав підтримала в повному об'ємі з підстав, наведених в позовній заяві. Зазначила, що ОСОБА_2 за всі роки окремого життя з нею жодного разу не поцікавився сином, його розвитком, взагалі не брав участі в його вихованні чи утриманні. Позбавлення відповідача батьківських прав в першу чергу є способом захисту прав та інтересів сина, тому просить позов задоволити, позбавити відповідача ОСОБА_2 батьківських прав стосовно малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Представник служби у справах дітей Надвірнянської районної державної адміністрації, як представник органу опіки та піклування в останнє судове засідання не з"явилася, однак в судовому засіданні 21 грудня 2018 року вказала, що відповідача ОСОБА_2 слід позбавити батьківських прав щодо малолітньго сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та що в даному випадку повністю відповідає інтересам дитини.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про день та час слухання справи повідомлений шляхом надсилання судових повісток та розміщення оголошення на сайті Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 12 листопада 2018 року, заяви про причини неявки чи слухання справи в його відсутність суду не подавав. Відзив на позов також не подавав.

Учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв'язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з'явилися в судове засідання без поважних причин.

За згоди позивача суд прийшов до висновку про ухвалення рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Вислухавши пояснення позивача, свідків, висновок представника органу опіки та піклування, дослідивши докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.81 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення позовних вимог та з'ясувавши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 164 СК України підставами для позбавлення батьківських прав батьків є: якщо мати, батько не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Згідно із ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 76 - 81 ЦПК України.

Пленум Верховного Суду України в п. п. 15, 16 Постанови від 30 березня 2007 року N3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками.

Судом встановлено, що сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі, який між ними розірвано 17 лютого 2015 року, що підтверджується копією рішення Тлумацького районного суду Івано-Франківської області (а.с.5). В шлюбі в сторін народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.(а.с.11)

Стаття 141 Сімейного кодексу України зазначає, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. А ст. 150 Сімейного Кодексу України прямо передбачено, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

В судовому засіданні також встановлено, що з 2014 року малолітня дитина проживає разом з позивачем, відповідач будь-якої участі у вихованні дитини не приймає, не цікавиться ні станом здоров'я, ні загальним її розвитком, фактично переклавши батьківські обов'язки на позивача по справі. Даний факт підтверджується свідченнями допитаних в судовому засіданні свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6

З копії виконавчого листа №353/1420/14-ц виданого Тлумацьким районним судом Івано-Франківської області вбачається, що рішенням Тлумацького районного суду Івано-Франківської області 17 лютого 2015 року вирішено стягувати аліменти на утримання сина ОСОБА_3 в твердій грошовій сумі в розмірі 500 гривень на дитину щомісячно до досягнення ним повноліття, але не менше як 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку .(а.с.6-7)

А також у судовому засіданні досліджено, що відповідач ОСОБА_2 не сплачує регулярно присуджені аліменти на утримання сина ОСОБА_3, остання проплата була в червні 2017 року, в зв"язку з чим виникла заборгованість по аліментах в сумі 9168,10 грн.(а.с.8-9)

Позбавлення батьківських прав є, з одного боку, засобом захисту прав дитини, а з другого заходом впливу на батьків, які ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків стосовно дитини.

Проте, між інтересами дитини та заходом впливу на батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над застосуванням такого крайнього заходу впливу на відповідача, як позбавлення батьківських прав.

Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Факт ухилення від належного виконання батьківських обов'язків відповідача підтверджується також висновком органу опіки та піклування Надвірнянської РДА від 28.01.2019 року №04-32/3, з якого вбачається за доцільне позбавити батьківських прав відповідача щодо його малолітнього сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. (а.с.106-107).

Згідно ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Це означає, що мати чи батько вважаються такими, що ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків, якщо вони за станом свого психічного здоров'я усвідомлюють значення своїх дій та можуть керувати ними, а також якщо вони мають юридичну і фактичну можливість до вчинення відповідних дій, які становлять зміст батьківського обов'язку. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Таким правом відповідач ОСОБА_2 не користується, самоусунувшись від нього.

Ухилення від виконання юридичного обов'язку, це завжди акт свідомої поведінки, оскільки відповідач має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій, оскільки батько дітей практично з ними не спілкується, не проявляє щонайменшої батьківської турботи.

Як вже зазначалося, відповідач з позивачем та сином не проживає, участі у вихованні та утриманні сина не приймає, що також підтверджується копією акту обстеження матеріально - побутових умов проживання, виданими соціальним інспектором Уповноваженого представника сім"ї Тлумацької міської ради об"єднаної територіальної громади Івано-Франківської області. (а.с. 12).

Вважаючи поведінку відповідача винною та свідоме нехтування ним протягом тривалого часу батьківськими обов'язками відносно свого сина ОСОБА_3, суд дійшов висновку про необхідність застосування крайнього заходу у вигляді позбавлення відповідача батьківських прав.

Таким чином, узагальнюючи досліджені обставини справи, суд приходить до висновку, що відповідач не бере жодної часті у житті дитинп і таке відношення відповідача стало результатом свідомого нехтування ним своїми обов'язками, і першочергово виходячи з інтересів дитини та враховуючи, що дії (бездіяльність) відповідача негативно впливають на нормальний розвиток та виховання дитини, суд прийшов до висновку щодо наявності правових підстав для задоволення позову ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав ОСОБА_3

На підставі наведеного, ст. ст. 141, 155, 164 Сімейного кодексу України, керуючись ст.ст.4, 19, 247, 263- 265, 268, 280-282, 289 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 задоволити .

Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця АДРЕСА_1, батьківських прав стосовно малолітньої дитини - сина ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с. Королівка, Тлумацького району, Івано-Франківської області.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Надвірнянський районний суд.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Суддя Флоряк Д.В.

Повний текст рішення виготовлено 31.01.2019 року