КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2019 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач ОніщукМ.І.,

судді Українець Л.Д., Шебуєва В.А.,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_3, подану від його імені та в його інтересах адвокатом Деркач Аліною Андріївною, яка діє на підставі договору, на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 10 жовтня 2018 року про зупинення провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про усунення перешкод у праві користування та розпорядження майном,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 10.10.2018 зупинено провадження у справі (а.с. 82-83).

Не погоджуючись з ухвалою суду представник позивача подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, що призвело до постановлення незаконної та необґрунтованої ухвали, просить ухвалу скасуватита направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції (а.с. 86-89).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 26.12.2018 поновлено строк на апеляційне оскарження, відкрито апеляційне провадження у справі та надано учасникам справи строк для подання відзиву на апеляційну скаргу (а.с. 96-97).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 04.01.2019 справу призначено до апеляційного розгляду в письмовому провадженні без повідомлення учасників справи (99-100).

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК Україниапеляційні скарги на ухвали суду про зупинення провадження у справі розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Зупиняючи провадження у справі суд першої інстанції виходив з того, що позивач у даній справі просив виселити відповідача з квартири, обгрунтовуючи позов тим, що він є власником квартири, водночас набуття позивачем права власності на квартиру є предметом спору у справі, яка на даний час розглядається Шевченківським районним судом м. Києва (№761/37287/16-ц), тому вирішення даної справи по суті залежить від вирішення питання набуття позивачем права власності на квартиру, а отже наявні підстави для зупинення провадження у даній справі до розгляду справи №761/37287/16-ц.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, суд зобов'язаний зупинити провадження у справі у разі об'єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об'єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 253 ЦПК України, провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених п. 6 ч. 1 ст. 251 цього Кодексу, - до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи.

Аналіз наведених положень закону дає підстави для висновку, що на підставі п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, суд зупиняє провадження у справі, лише у тому випадку, коли її неможливо розглянути у зв'язку з тим, що питання про наявність певних фактів, від яких залежить її вирішення, відповідно до чинного законодавства вирішується в іншій цивільній, господарській або кримінальній справі чи у справі, що розглядається в адміністративному порядку. Сам по собі розгляд питання іншим органом, не пов'язаний зі встановленням наявності чи відсутності таких фактів, не є підставою для зупинення провадження. Зупинення провадження в цивільній справі з мотивів наявності іншої справи, яка розглядається в порядку цивільного, кримінального, господарського чи адміністративного судочинства, може мати місце тільки в тому разі, коли в цій, іншій, справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав заявлених у цивільній справі вимог чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом учинення процесуальних дій під час судового розгляду з визначених у законі об'єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і передбачити усунення яких неможливо.

Вирішуючи питання про зупинення провадження у справі суду слід з'ясувати: як пов'язані справи, які розглядаються різними судами загальної юрисдикції та чим обумовлюється неможливість розгляду справи.

При цьому слід враховувати, що неможливість розгляду справи до вирішення справи іншим судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені судом самостійно у цій справі через обмеженість своєї юрисдикції щодо конкретної справи.

Підставою для зупинення провадження у справі є не лише існування іншої справи на розгляді в суді та припущення про те, що рішення по ній має значення для цивільної справи, що розглядається, а неможливість її розгляду до вирішення цієї іншої справи.

Між двома справами повинен існувати близький взаємозв'язок, який зазвичай проявляється у тому, що факти, які будуть встановлені в одній справі (яка розглядається), будуть мати преюдиційне значення у іншій справі (провадження у якій зупинене).

З матеріалів справи вбачається, що в провадженні Шевченківського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа №761/37287/16-ц за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_3, приватного нотаріуса КМНО Анохіної В.М. про визнання недійсним договору купівлі-продажу, витребування майна.

На підтвердження цього до суду першої інстанції представником відповідача надано заяву про збільшення позовних вимог у зазначеній справі. При цьому вона зазначила, що справа №761/37287/16-ц є пов'язаною з даним позовом, оскільки у справі, щодо визнання недійсним договору купівлі-продажу, витребування майна, фактично оспорюється право власності позивача на квартиру, на підставі якого позивач просить виселити відповідача.

На момент постановлення ухвали про зупинення провадження вищевказана цивільна розглянута не була.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що до набрання судовим рішенням по вищевказаній цивільній справі законної сили неможливо прийняти рішення по даній справі, оскільки на даний час існує спір про визнання недійсним договору купівлі-продажу та витребування майна.

Враховуючи вищевикладене, колегія суду приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, постановлено з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, підстав для її скасування не вбачається.

З вищенаведеного вбачається, що доводи апеляційної скарги є безпідставними, висновків суду не спростовують та на законність і обґрунтованість постановленої ухвали не впливають.

Таким чином, при апеляційному розгляді справи порушень норм матеріального і процесуального права, які є підставою для скасування ухвали, в справі не виявлено.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду вищевикладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду без змін.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, подану від його імені та в його інтересах адвокатом Деркач Аліною Андріївною, яка діє на підставі договору - залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 10 жовтня 2018 року про зупинення провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про усунення перешкод у праві користування та розпорядження майном - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач М.І. Оніщук

Судді Л.Д. Українець

В.А.Шебуєва