Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31.01.2019 Справа №607/16161/17

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі головуючого судді В.М. Братасюка,

секретаря судового засідання Пушкар С.М.

представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Першої тернопільської державної нотаріальної контри про встановлення факту спільного проживання та визнання майна спільною сумісною власністю ,-

в с т а н о в и в:

В провадженні Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області перебувала на розгляді позовна заява про встановлення факту спільного проживання однією сімєю ОСОБА_4 та ОСОБА_2, визнання квартири в м. Тернополі по вул. О.Довженка 8б/46, спільною сумісною власністю та визнання за ОСОБА_2 право на спадкування разом із спадкоємцями першої черги.

В судове засідання представник відповідача ОСОБА_3 направив заяву про закриття провадження у справі, мотивуючи звернення тією обставиною, що позивач у справі померла, а спірні відносини не допускають правонаступництва.

Вирішуючи клопотання суд наголошує на наступному.

Дослідженням змісту копії свідоцтва про смерть серії 1-ИД №249361 від 29.10.2018 року, вбачається, що позивач ОСОБА_2, 22.05.1976 р.н, померла 28 жовтня 2018 року.

Згідно п.7 ч.1 ст. 255 ЦПК України, Суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

В свою чергу, смерть фізичної особи як підстава для процесуального правонаступництва має універсальний характер. При цьому необхідно враховувати, що в тих випадках, коли матеріальні правовідносини тісно пов'язані з особою суб'єкта, правонаступництва матеріального, а відтак, і процесуального не може бути. Зокрема, згідно із ст. 1219 ЦК не входять до складу спадщини права та обов'язки, що нерозривно пов'язані з особою спадкодавця, зокрема:

1) особисті немайнові права;

2) право на участь у товариствах та право членства в об'єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами;

3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я;

4) права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом;

5) права та обов'язки особи як кредитора або боржника, які випливають із зобов'язання, що пов'язане з його особою і у зв'язку з цим не може бути виконане іншою особою.

Цивільне право регулює особисті немайнові права фізичної особи, що поділяються на два види:

1) особисті немайнові права, що забезпечують природне існування фізичної особи, якими фізична особа володіє довічно:

2) особисті немайнові права, що забезпечують соціальне буття фізичної особи:

Предметом позовних вимог є встановлення факту спільного проживання однією сімєю ОСОБА_4 та ОСОБА_2, визнання квартири в м. Тернополі по вул. О.Довженка 8б/46 спільною сумісною власністю та визнання за ОСОБА_2 права на спадкування разом із спадкоємцями першої черги.

А тому, вочевидь, заявлені ОСОБА_2 у позовній заяві вимоги є взаємоповязаними і стосуються майнових прав, що переходять до спадкоємця.

Процесуальне правонаступництво ґрунтується також на нормах ст. 1276 ЦК, відповідно до змісту якої якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов'язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія).

З огляду на наведене суд не вбачає підстав вважати спірні відносини особистими немайновими, тобто такими, що не допускають правонаступництва.

Разом з тим, згідно ч.1 ст. 55 ЦПК України, у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобовязанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобовязаний зупинити провадження у справі у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, яка була стороною у справі, якщо спірні правовідносини допускають правонаступництво.

Враховуючи викладене, керуючись п. 1 ч. 1 ст. 251, ст.ст. 253, 255, 353, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

у х в а л и в :

В задоволенні клопотання представника ОСОБА_3 про закриття провадження у справі №607/16161/17, на підставі п.7 ч.1 ст. 255 ЦПК України відмовити.

Провадження у справі № 607/16161/17 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Першої тернопільської державної нотаріальної контри про встановлення факту спільного проживання визнання майна спільною сумісною власністю - зупинити до залучення до участі у справі правонаступника спадкоємця померлої ОСОБА_2.

Першій тернопільській державній нотаріальній конторі на адресу суду після закінчення шестимісячного строку для прийняття спадщини подати суду інформацію про коло спадкоємців померлої ОСОБА_2, 22.05.1976 р.н, котра померла 28 жовтня 2018 року, а також інші факти, які мають значення для розгляду справи, а саме факту посвідчення можливого заповіту, подання заяв про прийняття та відмови від спадщини після померлої ОСОБА_2.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку, визначеному п.15.5 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції, у 15-денний строк з дня проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Головуючий суддяОСОБА_5