Дата документу 18.01.2019
Справа № 334/4453/17
Провадження № 2/334/361/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2019 року м. Запоріжжя

Ленінський районний суд м. Запоріжжя в складі:

Головуючого судді Гнатюка О.М.,

за участю секретаря Алєйніковій О.В.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа: Районна адміністрація Запорізької міської ради по Дніпровському району як орган опіки та піклування про визначення місця проживання дитини, та зустрічним позовної заяви ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третя особа: Районна адміністрація Запорізької міської ради по Дніпровському району, як орган опіки та піклування про визначення місця проживання дитини, -

ВСТАНОВИВ:

До Ленінського районного суду м. Запоріжжя надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа: Районна адміністрація Запорізької міської ради по Дніпровському району як орган опіки та піклування про визначення місця проживання дитини.

В обґрунтування позову зазначено, що з 20 листопада 2004 року позивач та відповідач перебували у шлюбі, який було розірвано рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя. Від спільного подружнього життя мають спільну дитину ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Наприкінці грудня 2016 року відповідач забрав дитину і до теперішнього часу ОСОБА_5 проживає з батьком. Позивач неодноразово намагалася звязатися та зустрітися з відповідачем, проти він уникає контактів з нею. Вважає, що в інтересах дитини проживати з позивачкою, яка має всі належні умови для цілковитого виховання дитини, проте як відповідач утримує дитину у себе незаконно.

Відповідач за первісним позовом ОСОБА_3 звернувся до суду із зустрічною позовною заявою, в якій просить в задоволені первісного позову відмовити у повному обсязі та визначити місце проживання ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, з батьком за адресою: м. Запоріжжя, вул. Товариська, б. 60, кв. 124.

Позивачем за первісним позовом надано письмові пояснення щодо обставин справи, в яких просить суд прийняти рішення, виходячи з інтересів дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні звязки, місце навчання, психологічний стан тощо. В поясненнях зазначає, що відповідач за первісним позовом порушує її право на виховання, спілкування та піклування за дитиною. Одночасно, місце проживання дитини змінилось вже двічі, що може вплинути на дитину та зашкодити його здоровю чи розвитку.

Позивачка та її представник у судове засідання зявилися, надали пояснення, аналогічні позовної заяви, наполягають на задоволені позовних вимог.

У судовому засіданні відповідач та його представник заперечували проти первісного позову, надали пояснення, аналогічні зустрічного позову та наполягають на його задоволенні з урахуванням думки дитини ОСОБА_5

Представник третьої особи органу опіки та піклування районної адміністрації ЗМР по Дніпровському району ОСОБА_6 у судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі.

Допитаний 27 вересня 2018 у судовому засіданні, ОСОБА_5 надав пояснення, відповідно до яких просить встановити його місце проживання разом з батьком, оскільки не бажає проживати з матірю та її новою родиною. Відносини з вітчимом у неповнолітнього не склалися, ОСОБА_5 комфортніше проживати з батьком за адресою: АДРЕСА_1.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги за первісним позовом не підлягають задоволенню, а зустрічний позов необхідно задовольнити з наступних підстав.

Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ч.ч.7, 8 ст.7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини.

У відповідності до положень ст.ст.76-83 ЦПК України - доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до положень ч.1, ч.2 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили; суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_5, зареєстроване Хортицьким районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 900, батьком є ОСОБА_5, матірю ОСОБА_7.

11 січня 2017 року рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. Після розірвання шлюбу, залишено позивачу дошлюбне прізвище Махова.

Судом встановлено, що 22 липня 2017 року між позивачкою та ОСОБА_8 було укладено шлюб, зареєстрований Дніпровським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 307. Прізвище після державної реєстрації шлюбу позивачки - ОСОБА_8

Відповідно до свідоцтва про зміну імені, зареєстроване Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, змінив прізвище на Людвік, про що 17 березня 2016 року складено відповідний актовий запис № 10.

Згідно відповіді на запит адвоката ОСОБА_9, виданою14 червня 2017 року Запорізькою гімназією № 45 Запорізької міської ради, ОСОБА_5 навчається у даному закладі з 05.09.2016 року. Протягом І семестру 2016-2017 навчальних років ОСОБА_5 опікувалась мати ОСОБА_7, проте у ІІ семестрі дитина проживає разом з відповідачем.

З наданих пояснень ОСОБА_5 від 07.07.2017 року відділу по Дніпровському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради вбачається, що дитина проживає з батьком за адресою: АДРЕСА_2. Неповнолітній хоче проживати з батьком, відносини з чоловіком матері не склалися.

Свідоцтвом про право власності на житло №1270 від 17.12.2018 посвідчено, що квартира, яка знаходиться за адресою: 69121, АДРЕСА_3, належить на праві спільної часткової власності в рівних долях: ОСОБА_10 1/4 частка, ОСОБА_11 1/4 частка, ОСОБА_5 1/4 частка, ОСОБА_12 1/4 частка.

Характеристикою ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, видана Петропільським начально-виховним комплексом «Загальноосвітній навчальний заклад-дошкільний навчальний заклад» Запорізького району Запорізької області, встановлено, що ОСОБА_5 навчається у вказаному навчальному закладі з 1 вересня 2017 року, виховується батьком, який створив всі необхідні житлово-побутові умови для нормального розвитку дитини. За період навчання мати не проявляла жодного інтересу щодо навчання та поведінки дитини.

Відповідно до акту про обстеження умов проживання комісією відділу по Хортицькому району служби (управління) у справах дітей ЗМР, проведеною на підставі заяви ОСОБА_1 від 30.10.2018 року з метою обстеження умов, які створено для утримання дитини, встановлено, що ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, фактично не проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, проте умови для проживання дитини добрі, для дитини виділена окрема кімната з сучасним ремонтом з необхідними меблями.

Згідно акту про обстеження умов проживання комісією відділу по Дніпровському району служби (управління) у справах дітей ЗМР встановлено, що ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6. Умови проживання задовільні, для дитини виділена окрема кімната з косметичним ремонтом з необхідними меблями. За цією адресою проживає та має постійне місце реєстрації ОСОБА_3, зареєстровані, але не мешкають - ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, мешкає без реєстрації ОСОБА_5

Поясненнями ОСОБА_5 від 06.12.2018 року, надані відділу по Дніпровському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради, підтверджується, що дитина проживає з батьком за адресою: АДРЕСА_2. Неповнолітній хоче проживати з батьком, який приділяє йому вісь свій час.

Відповідно до висновку районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району № 05/01-27/1296 від 27.12.2018, орган опіки та піклування дійшов висновку про доцільність визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_7, з відповідачем за первісним позовом ОСОБА_3, так як дитина прихильна до батька та ,враховуючи результати бесід з ОСОБА_5, бажає жити з ним за власним бажанням.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю.

За ст.9 Конвенції про права дитини, дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини (ст. 141 СК України).

За нормами ст.150 СК України, виховання дитини, піклування про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, підготовка її до самостійного життя є обов'язком батьків.

Згідно із п.4 ст.18 Міжнародного пакту про громадські та політичні права від 16 грудня 1966 року, держави, які беруть участь у цьому пакті, зобов'язуються поважати свободу батьків і у відповідних випадках опікунів, забезпечувати релігійне і моральне виховання своїх дітей відповідно до своїх власних переконань.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення малолітнього, в якнайкращих інтересах дитини, суд приходить до висновку відмовити в задоволені первісного позову та задовольнити зустрічну позовну заяву.

Принципом 9 Декларації Прав Дитини передбачено «Дитина має бути захищена від усіх форм недбалого ставлення»

Крім того, під час вирішення такої категорії справ судам слід керуватись статтею 51 Конституції України, яка гарантує кожному із подружжя рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Схожа норма міститься також у частині шостій статті 7 Сімейного кодексу України, відповідно до якої рівність прав і обов'язків жінки та чоловіка у сімейних відносинах, шлюбі та сім'ї є однією із загальних засад регулювання сімейних відносин. Це узгоджується з практикою ЄСПЛ, який неодноразово наголошував, що батьки повинні мати рівні права у спорах про опіку над дітьми, і жодні презумпції, які ґрунтуються на ознаці статі не повинні братися до уваги ( Рішення ЄСПЛ у справі «Земмерфельд проти Німеччини» від 08. 07.2003 року, «Цаунеггер проти Німеччини» від 03.12.2009 року).

З урахуванням обставин справи та інтересів дитини щодо забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, діючи в якнайкращих інтересах дитини, суд приходить до висновку щодо доцільності визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_7, з батьком за адресою: АДРЕСА_1.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 10, 76-81, 263-265, 272, 273 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа: Районна адміністрація Запорізької міської ради по Дніпровському району, як орган опіки та піклування про відібрання неповнолітньої дитини та визначення місця проживання дитини.

Задовольнити зустрічну позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третя особа: Районна адміністрація Запорізької міської ради по Дніпровському району, як орган опіки та піклування про визначення місця проживання дитини.

Визначити місцем проживання дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом із батьком - ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_4.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку, шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Повний текст рішення виготовлений 18 січня 2019 року.

Суддя О.М. Гнатюк