ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Макарова М.О.

суддів - Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.

при секретарі - Керімовій-Бандюковій Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, в інтересах якого діє ОСОБА_2 на ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 лютого 2017 року про забезпечення позову,-

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2017 року ОСОБА_3 через свого представника звернулась до суду із заявою про вжиття заходів забезпечення позову шляхом оголошення в розшук, затримання, вилучення рухомого майна, а саме: автомобілів, що належали спадкодавцю та проведення опису майна, предметів домашньої обстановки та ужитку, які знаходяться в житловому будинку та передачі зазначеного вище майна ОСОБА_3 на зберігання до вирішення справи по суті.

В обґрунтування вказаної заяви ОСОБА_3 посилається на те, що предметом позову є задоволення вимог кредиторів спадкодавця за рахунок спадкового майна. Зараз частиною спадкового майна розпоряджається третя особа - ОСОБА_2 без правових на те підстав, оскільки не є власником, спадкоємцем або відповідальним зберігачем такого майна. З ОСОБА_2 у спадкоємців склались сталі неприязні стосунки. Вона чинить перешкоди в доступі до спадкового майна. Крім того, частина рухомого майна передана в користування або продана іншим особам без їхньої згоди.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 лютого 2017 року заяву задоволено та ухвалено вжити заходи забезпечення позову шляхом оголошення в розшук, затримання, вилучення та передачі на зберігання ОСОБА_3 до вирішення справи по суті рухомого майна, а саме:

- автомобіль ВАЗ-21063, 1985 року випуску, номерний знак НОМЕР_1, кузов НОМЕР_6

- автомобіль HONDA CRV, 2008 року випуску, номерний знак НОМЕР_2, кузов НОМЕР_7;

- автомобіль MERSEDES BENZ S500, 2007 року випуску, номерний знак НОМЕР_3, кузов НОМЕР_8;

- автомобіль VOLKSWAGEN MULTIVAN, 2007 року випуску, номерний знак НОМЕР_4, кузов НОМЕР_9.

Вжити заходи забезпечення позову шляхом проведення опису майна, предметів домашньої обстановки та ужитку, які знаходяться у житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_2 та передачі його на відповідальне зберігання ОСОБА_3 (паспорт серії НОМЕР_10, виданий Павлоградським МВ УМВС України в Дніпропетровській області 10 липня 2006 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_5, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1) до вирішення справи по суті.

Ухвала суду мотивована тим, що висунуті ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, обґрунтування ОСОБА_7, документи, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до висновку про доцільність забезпечення позову зазначеним в заяві шляхом, оскільки все зазначене дає підстави припускати, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду, в разі задоволення позову. При цьому судом враховано співрозмірність заходів забезпечення позову заявленим позовним вимогам.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, в інтересах якого діє ОСОБА_2 просять ухвалу суду скасувати та ухвалити нову, якою відмовити заявнику у задоволенні її заяви про забезпечення позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржувна ухвала незаконна, та така, що не відповідає діючим нормам цивільно-процесуального законодавства України, а також висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а ухвалу суду скасувати, з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про задоволення заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що висунуті ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, обґрунтування ОСОБА_7, документи, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до висновку про доцільність забезпечення позову зазначеним в заяві шляхом, оскільки все зазначене дає підстави припускати, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду, в разі задоволення позову. При цьому судом враховано співрозмірність заходів забезпечення позову заявленим позовним вимогам.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз'яснено, що суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. При вирішенні питання щодо наявності або відсутності підстав для застосування заходів забезпечення позову судом, між іншим, підлягають встановленню: наявність або відсутність спору, наявність або відсутність реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовними вимогам, співмірність заявлених позовних вимог до майна, яким заявник просив забезпечити позов.

Крім того, відповідно до ч.1 та 2 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов'язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам.

У разі необхідності судом можуть бути застосовані інші види забезпечення позову. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Як вбачається із заяви про забезпечення позову, в обґрунтування необхідності виду забезпечення позову, позивач зазначав, що предметом позову є задоволення вимог кредиторів спадкодавця за рахунок спадкового майна. Зараз частиною спадкового майна розпоряджається третя особа - ОСОБА_2 без правових на те підстав, оскільки не є власником, спадкоємцем або відповідальним зберігачем такого майна. З ОСОБА_2 у спадкоємців склались сталі неприязні стосунки. Вона чинить перешкоди в доступі до спадкового майна. Крім того, частина рухомого майна передана в користування або продана іншим особам без їхньої згоди.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову в повному обсязі шляхом оголошення в розшук, затримання, вилучення та передачі на зберігання ОСОБА_3 до вирішення справи по суті рухомого майна, а також шляхом проведення опису майна, предметів домашньої обстановки та ужитку, які знаходяться у житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_2 та передачі його на відповідальне зберігання ОСОБА_3 суд першої інстанції не врахував роз'яснення викладені в п.п.1, 3, 4 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року та вимоги ч.3 ст.152 ЦПК України, та застосував заходи забезпечення позову які не є співмірними із заявленими позовними вимогами.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб'єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції у повному обсязі не пересвідчився в тому, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, не з'ясував обсяг позовних вимог, відповідність виду забезпечення позову, який просив застосувати позивач, позовним вимогам. В той же час, суд ухвалив неконкретне рішення, а саме оголошення в розшук, затримання, вилучення та передачі на зберігання ОСОБА_3 до вирішення справи по суті рухомого майна, а також шляхом проведення опису майна, предметів домашньої обстановки та ужитку.

Відповідно до ч.9 ст.153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог татті 151цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що при розгляді заяви, суд допустив порушення вимог процесуального закону, а тому, ухвала як незаконна підлягає скасуванню з ухваленням постанови про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, в інтересах якого діє ОСОБА_2 - задовольнити.

Ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 лютого 2017 року про забезпечення позову- скасувати.

У задоволенні заяви ОСОБА_3 про забезпечення позову - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Е.Л. Демченко

Т.Р. Куценко