Єдиний унікальний номер 234/4411/19 Номер провадження 22-ц/804/1773/19
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2019 року

м. Бахмут

справа № 234/4411/19

провадження № 22-ц/804/1773/19

Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :

головуючого - Тимченко О.О.,

суддів: Корчистої О.І., Санікової О.С.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство Банк «ТРАСТ» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства Банк «ТРАСТ» Кухарева Володимира Валентиновича,

відповідач - ОСОБА_1

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін в приміщенні Донецького апеляційного суду в м. Бахмуті цивільну справу № 234/4411/19 за позовом Публічного акціонерного товариства Банк «ТРАСТ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Банк «ТРАСТ» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства Банк «ТРАСТ» Кухарева Володимира Валентиновича,

на заочне рішення Краматорського міського суду Донецької області від 02 травня 2019 року (суддя Пікалова Н.М.), ухваленого в приміщенні Краматорського міського суду Донецької області, повне судове рішення складено 02 травня 2019 року,-

В С Т А Н О В И В:

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

В березні 2019 року ПАТ Банк «ТРАСТ» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ Банк «Траст» Кухарева В.В., звернувся до суду з зазначеним позовом, в обґрунтування якого послався на те, що 25 квітня 2013 року між ПАТ Банк «ТРАСТ» та ОСОБА_1 укладено договір R161.0025811, відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредит в сумі 53 100 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 6,49% річних та 1,37% щомісячної комісії за обслуговування кредиту, строком на 36 місяці, з щомісячною сплатою частини кредиту, відсотків та комісії за користування кредитом. 25 квітня 2013 року ОСОБА_1 отримав грошові кошти в сумі 53 100 грн., що підтверджується меморіальним ордером Loan-30765 від 25 квітня 2013 року. Відповідач в порушення умов договору не виконав в повному обсязі взяті на себе обов`язки та порушив умови кредитного договору, в наслідок чого утворилася заборгованість станом на 31 січня 2019 року в розмірі 74 381,69 грн., яка складається з: 35 884,86 грн. - прострочена заборгованість за кредитом, 2 344,96 грн. - прострочені відсотки, 16 004,34 грн. - прострочена комісія, 20 147,53 грн. - пеня. Просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ Банк «Траст» заборгованість за кредитним договором № R161.002511 від 25 квітня 2013 року в розмірі 74 381,69 грн., а також витрати з оплати судового збору в сумі 1 921 грн.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Заочним рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 02 травня 2019 року позовні вимоги ПАТ Банк «ТРАСТ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково: стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ Банк «ТРАСТ» заборгованість за кредитним договором R161.0025811 від 25 квітня 2013 року, яка утворилася станом на 31 січня 2019 року, в розмірі 37 785,54 грн., яка складається з: 35 884,86 грн. - прострочена заборгованість за кредитом, 2344,96 грн. - прострочені відсотки. В частині стягнення пені та комісії відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ Банк «ТРАСТ» судовий збір у сумі 1 921,00 грн.

Судове рішення мотивоване тим, що відповідач належним чином не виконував умови кредитного договору, чим порушив законне право позивача на отримання кредиту і процентів за користування ним, яке підлягає захисту у судовому порядку шляхом стягнення заборгованості за кредитом, процентів за користування кредитом. Підстави для стягнення пені відсутні, оскільки ОСОБА_1 зареєстрований у м. Краматорську, тобто у населеному пункті, де проводилася антитерористична операція. Крім того, комісія за послуги, що супроводжують кредит є незаконною, оскільки позивач не зазначив, які саме послуги за вказану комісію надаються відповідачу.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

У апеляційній скарзі, поданій до Апеляційного суду позивач, посилається на неправильне застосування судом норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ОСОБИ, ЯКА ПОДАЛА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом неправильно застосовано Закон України «Про захист прав споживачів», умови кредитного договору не містять несправедливих умов, дисбаланс відсутній, а тому не порушують норми ЦК України, Закону України «Про захист прав споживачів» та Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року №168.

Зазначає, що плата за кредит це проценти та комісія, які позичальник сплачує банку за надання та обслуговування кредиту згідно умов кредитного договору. Відповідно ч.14 ст.47 Закону України «Про банки і банківську діяльність», банк самостійно встановлює процентні ставки та комісійну винагороду за надані послуги. Отже, банкам надано право нараховувати як відсотки так і комісію, якщо вона передбачена договором.

Фактично доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з рішенням суду в частині відмови в задоволені позовних вимог про стягнення простроченої комісії.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ ІНШІХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Відзив на апеляційну скаргу відповідачем не надано.

Відповідно до ч.3 ст. 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

25 квітня 2013 року між ПАТ Банк «ТРАСТ» та ОСОБА_1 укладено договір R161.0025811, відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредит в сумі 53 100 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 6,49% річних та 1,37% щомісячної комісії за обслуговування кредиту, строком на 36 місяці з щомісячною сплатою частини кредиту, відсотків та комісії за користування кредитом, що підтверджується заявою-анкетою позивальника, пам`яткою Клієнта про основні параметри споживчого кредитування ПАТ Банк «ТРАСТ», Умовами надання та обслуговування кредитів на споживчі цілі, заявою про надання кредиту на споживчі цілі (а.с.11-22).

З меморіального ордеру Loan-30765 від 25 квітня 2013 року вбачається, що ПАТ Банк «ТРАСТ» відповідно до кредитного договору R161.0025811 від 25.04.2013 року видало ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 53100 грн. (а.с. 23).

Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором R161.0025811 від 25квітня 2013 року заборгованість складає в сумі 74 381,69 грн, яка складається з: 35 884,86 грн. - прострочена заборгованість за кредитом, 2 344,96 грн. - прострочені відсотки, 16 004,34 грн. - прострочена комісія, 20 147,53 грн. - пеня (а.с.24-25).

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до п. 15 постанови Пленум Верховного Суду України від 24.10.2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

Позивачем рішення суду оскаржується лише в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення простроченої комісії, тому в іншій частині апеляційний судом не перевіряється.

Апеляційна скарга ПАТ Банк «ТРАСТ» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства Банк «ТРАСТ» Кухарева В.В. підлягає частковому задоволенню.

МОТИВИ З ЯКИХ ВИХОДИВ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД, ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Частиною 4 статті 19 ЦПК України передбачено, що спрощене провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до частини 1 статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Відповідно до ч. 3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою стаття 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічного з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам закону рішення суду першої інстанції в частині розподілу судових витрат в повній мірі не відповідає.

Відмовляючи задоволенні позовних вимог про стягнення простроченої комісії, суд першої інстанції виходив з того, що комісія за послуги, що супроводжують кредит, а саме компенсація сукупних послуг банку за рахунок позивача, є незаконною, оскільки позивач не зазначив, які саме послуги за вказану комісію надаються відповідачу.

Такий висновок суду першої інстанції відповідає фактичним обставинам справи та вимогам матеріального закону.

Відповідно до умов кредитного договору R161.0025811 від 25 квітня 2013 року, що укладений між сторонами, банк надав позичальнику кредит на споживчі цілі, особливості регулювання відносин сторін визначаються Законом України «Про захист прав споживачів».

Відповідно до статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

Рішенням Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011 вбачається, що положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» з подальшими змінами у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.

За положеннями частини п`ятої статті 11, частин першої, другої, п`ятої, сьомої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки.

Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема щодо плати за обслуговування кредиту, і це є підставою для визнання таких положень недійсними.

Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо).

Згідно пункту 2.6 заяви та додатку № 2 до кредитного договору № R161.0025811 від 25 квітня 2013 року, щомісячна комісія за супроводження кредиту (за обслуговування кредитної заборгованості) становить 1,37 %,тобто 727,47 грн. щомісяця.

Таким чином, суд першої інстанції відмовляючи в частині стягнення комісії дійшов обґрунтованого висновку про те, що, встановивши в кредитному договорі сплату щомісячної комісії за супроводження кредиту, ПАТ банк «Траст» не зазначив, які саме послуги за вказану комісію надаються відповідачу. При цьому позивач нараховував комісію за послуги, що супроводжують кредит, а саме за супроводження кредиту (за обслуговування кредитної заборгованості), такі умови призводять до зміни у витратах позичальника, що є незаконним в силу частини п`ятої статті 11, частин першої, другої, п`ятої, сьомої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів».

Доводи апеляційної скарги стосовно нарахування комісії є необґрунтованими та висновків суду першої інстанції не спростовують.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що при розподілу судових витрат, судом першої інстанції порушено норми процесуального права, що є підставою для зміни рішення в цій частині.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Апеляційний суд вважає за необхідне змінити рішення суду першої інстанції в частині розподілу судових витрат між сторонами.

Відповідно до підпункту "б" пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання щодо нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до роз`яснень викладених в п. 36 Постанови Пленуму вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17 жовтня 2017 року № 10, вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір, (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом № 3674-VI).

Суд першої інстанції при розподілі судових витрат не врахував зазначенні норми, та дійшов помилкового висновку про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ Банк «Траст» судового збору у сумі 1921 грн.

Враховуючи, що позовні вимоги задоволено частково, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір пропорційно до розміру задоволених вимог.

Позивачем за подання позовної заяви сплачено судовий збір у розмірі 1 921 грн. (а.с. 6).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ Банк «Траст» судовий збір у розмірі 975,86 грн. (1921*37785,54грн./74381,69 грн.) за подання позовної заяви.

Рішення суду першої інстанції в частині розподілу судових витрат підлягає зміні.

Керуючись статтями 7, 19, 367, 368,369, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Банк «ТРАСТ» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства Банк «ТРАСТ» Кухарева Володимира Валентиновича задовольнити частково.

Заочне рішення Краматорського міського суду Донецької області від 02 травня 2019 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Банк «ТРАСТ» про стягнення простроченої комісії, залишити без змін.

Заочне рішення Краматорського міського суду Донецької області від 02 травня 2019 року в частині розподілу судових витрат, змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Банк «ТРАСТ» судові витрати, понесені у зв`язку з розглядом справи в суді першої інстанції в розмірі 975 ( дев`ятсот сімдесят п`ять) гривень 86 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених підпунктами а-г пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий О.О.Тимченко

Судді: О.І. Корчиста

О.С. Санікова