Білоцерківський міськрайонний суд Київської області
У Х В А Л А

іменем України

13 грудня 2019 року cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Орєхов О. І. розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

В С Т А Н О В И В:

10 грудня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», треті особи: приватний нотаріус Ірпінського міського нотаріального округу Кондратюк Віктор Станіславович, приватний виконавець Голяченко Іван Павлович, в якому просив визнати виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 3851 від 23.11.2019 року, вчинений приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Кондратюком Віктором Станіславовичем таким, що не підлягає виконанню.

Одночасно з позовом, позивачем ОСОБА_1 було подано до суду заяву про забезпечення позову шляхом зупинення виконавчого провадження № 60738436 від 27.11.2019 року, яке відкрито приватним виконавцем Голяченко Іваном Павловичем (посвідчення приватного виконавця № 0366 від 14.06.2019 року) та будь-якому іншому приватному чи державному виконавцю проводити стягнення на підставі виконавчого напису, який вчинений приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області від 23.11.2019 року за реєстровим номером 3851.

В обґрунтування зазначив наступне.

Він, ОСОБА_1 , є власником легкового автомобіля TOYOTA AVENSIS д.н.з. НОМЕР_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_2 , який він придбав у 2007 році частково за кредитні кошти. Кредит він отримав за договором про надання споживчого кредиту від 10.08.2007 року, який був укладений із банком «УкрСиббанк».

08.12.2011 р. між ПАТ « УкрСиббанк» та ПАТ « Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого ПАТ «Дельта Банк» замінив кредитора ПАТ « УкрСиббанк» у зазначених зобов`язаннях, став новим кредитором та набув право вимоги до боржника вимагати повного, належного та реального виконання зобов`язань за кредитними та забезпечувальними договорами.

У 2016 році ПАТ «Дельта Банк» звернувся до суду із позовними вимогами про стягнення заборгованості за кредитним договором.

20.07.2016 року рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області у справі № 357/11080/13-ц відмовлено у задоволенні позовних вимог ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором № 0 з підстав пропуску строку позовної давності. Рішення суду набрало законної сили 02.09.2016 року.

У 2019 році до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області звернулося ТОВ «Вердикт Капітал» із позовом до нього про стягнення заборгованості за кредитом, мотивуючи тим, що 22.10.2018 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено Договір про відступлення прав вимоги, в тому числі до ОСОБА_1 за кредитним договором № 0.

На момент укладення 22.10.2018 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Вердикт Капітал» договору про відступлення прав вимоги, ТОВ «Вердикт Капітал» не набув права вимоги за кредитним договором до нього за договором кредиту №0, адже строк кредитного договору закінчився.

23 вересня 2019 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області ухвалив рішення, яким повністю відмовив ТОВ «Вердикт Капітал» у задоволенні позовних вимог.

Станом на 28.11.2019 року рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області не набуло законної сили, адже оскаржується в апеляційному порядку.

Вранці, 28.11.2019 року, коли він вийшов із квартири АДРЕСА_1 та побачив, що його автомобіля TOYOTA AVENSIS д.н.з НОМЕР_1 чорного кольору немає. Він одразу ж викликав поліцію та написав заяву про викрадення мого автомобіля. Потім, працівники поліції повідомили йому, що викрадення автомобіля не відбулося, адже його забрав приватний виконавець. Приватний виконавець, будучи під його домом, не повідомив йому про здійснення виконавчих дій, не запропонував бути присутнім під час опису та арешту його автомобіля. Тобто, діяв в даному випадку не у передбачений Законом спосіб, що призвело до викрадення його автомобіля. Ключі від автомобіля та свідоцтво про реєстрацію знаходяться у позивача. Приватний виконавець разом з іншими особами погрузили його автомобіль на спецтранспорт та вивезли у невідомому напрямку.

Повідомляє, що станом на 28.11.2019 року йому не було відомо про існування будь-яких виконавчих проваджень відносно нього. 30.11.2019 року засобами поштового зв`язку він отримав два листа від приватного виконавця Голяченко Івана Павловича.

У першому листі містилася постанова приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження ВП 60738436 від 27.11.2019 року. Виконавче провадження було відкрито на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Ірпінського міського нотаріального округу Київської області від 23.11.2019 року за реєстровим номером 3851. За виконавчим написом, нотаріус запропонував стягнути заборгованість за період з 30.11.2016 року по 09.10.2019 року в сумі 226877,50 грн., яка складається із суми штрафних санкцій. У виконавчому написі нотаріуса не зазначено, що сума заборгованості стягується за рахунок автомобіля.

У другому листі за трек номером 096, містилася копія постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника від 28.11.2019 року, складена об 06 годині 30 хвилин. В постанові було зазначено, що його автомобіль передано на зберігання представнику ДП «СЕТАМ» ОСОБА_2 Віталію ОСОБА_3 . В постанові зазначено, що він (боржник) був відсутній.

Виконавче провадження в Україні здійснюється у відповідності до Закону України «Про виконавче провадження», Інструкції з організації примусового виконання рішень. Дії, вчинені приватним виконавцем, які призвели до неправомірного заволодіння його транспортним засобом, не відповідають вимогам чинного Законодавства.

За його заявою до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про кримінальне правопорушення за №0003606.

Вважає, що необхідно вжити заходи забезпечення позову шляхом зупинення виконавчих дій приватним виконавцем. Адже у разі, якщо до закінчення розгляду справи за його позовом приватним виконавцем буде примусово реалізовано майно на прилюдних торгах, то він не зможе захистити або поновити свої права в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду, що істотно унеможливить поновлення його порушених чи оспорюваних прав або інтересів. Також, вважає, що існує небезпека в заподіянні шкоди правам, свободам та інтересам третіх осіб, які придбають майно на торгах до вирішення спору по суті та набрання рішенням законної сили.

Суд, перевіривши матеріали справи, вважає необхідним заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, задовольнити частково, з таких підстав.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Забезпечення позову є цивільно-процесуальним заходом, що вживається судом та направлений на охорону матеріально-правових інтересів позивача, що гарантують за його позовом реальне виконання судового рішення. Він застосовується лише до позовів про визнання і про присудження.

Згідно ч.1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Частиною 2 статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову,так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч.1-2 ст.150 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії, встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Відповідно до ч.1-2 ст.150 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії, встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Частина 3 ст. 150 ЦПК України передбачає, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, чи майнових наслідків заборони відповідачу, іншим особам здійснювати певні дії.

Частина 1 ст. 151 ЦПК України передбачає, що заява про забезпечення позову повинна містити: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Згідно ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», суд (суддя), розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд може брати до уваги інтереси не тільки позивача, та й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Аналіз наведених норм діючого законодавства призводить до висновку, що забезпечення позову можливе лише при наявності між сторонами спору та наявності реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Частиною 10 вказаної постанови передбачено, що заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Відповідно до ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, кожен, чиї права та свободи, визнанні в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть, якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З наданих до суду матеріалів убачається, що 23.11.2019 року приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Кондратюком Віктором Станіславовичем було вчинено виконавчий напис нотаріуса, зареєстрований в реєстрі за № 3851, відповідно до якого запропоновано стягнути з ОСОБА_1 заборгованість по Кредитному договору № 0 від 10.08.2007 року на користь ТОВ «Вердикт Капітал» в сумі 226877,50 грн., яка складається із суми штрафних санкцій за період з 30.11.2016 року по 09.10.2019 року.

27.11.2019 року приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Голяченко Іваном Павловичем було постановлено постанову про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого напису № 3851, виданого 23.11.2019 року, приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюком Віктором Станіславовичем, ВП № 60738439.

З зазначеної постанови убачається, що боржником є ОСОБА_1 .

Заявник ОСОБА_1 не погоджуючись з виконавчим написом, вчиненим 23.11.2019 року приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюком В.С., вважаючи, що даний виконавчий напис вчинений з порушенням чинного законодавства, звернувся до суду з позовною заявою про визнання вищезазначеного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Звертаючись з заявою про вжиття відповідних заходів забезпечення позову, ОСОБА_1 надав копію постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника по ВП № 60738436 від 28.11.2019 року, з якої вбачається, що легковий автомобіль TOYOTA AVENSIS д.н.з. НОМЕР_1 , який зареєстрований за ОСОБА_1 описано, накладено арешт приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Голяченко Іваном Павловичем та передано його на зберігання ДП «Сетам».

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що в даному випадку між сторонами дійсно виник спір та не вчинення зазначених дій, у разі реалізації рухомого майна, існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Підстав для зустрічного забезпечення судом не встановлено.

Отже, враховуючи обставини справи, а також те, що на даний час заявником ОСОБА_1 оскаржується виконавчий напис нотаріуса, на підставі якого проводиться стягнення грошових коштів, та на виконання якого приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Голяченко І.П. вже арештовано автомобіль, який перебуває у приватній власності заявника, суд приходить до висновку, що заява про забезпечення позову в частині зупинення виконання ( стягнення ) на підставі виконавчого напису нотаріуса, вчиненого 23 листопада 2019 року приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області, зареєстрованого в реєстрі за № 3851 підлягає задоволенню, оскільки не вжиття зазначених заходів та у разі подальшого відчуження зазначеного рухомого майна третім особам, може в подальшому ще більше ускладнить або унеможливить виконання рішення суду.

Стосовно вимог заявника щодо забезпечення позову шляхом будь-якому іншому приватному чи державному виконавцю проводити стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса, вчиненого 23 листопада 2019 року приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області, зареєстрованого в реєстрі за № 3851, то такі вимоги не підлягають задоволенню, оскільки є такими, що не ґрунтуються на вимогах закону.

Слід зазначити, що ухвала суду про забезпечення позову згідно з ст. 258 ЦПК України є видом судового рішення, яке відповідно до ст. 124 Конституції України та ст. 18 ЦПК України є обов`язковим для виконання всіма державними органами, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями та посадовими особами на всій території України.

А відтак, вимогу ст. 157 ЦПК України про те, що ухвала про забезпечення позову виконується в порядку, встановленому для виконання судових рішень, можна цілком обґрунтовано розглядати як загальну вимогу про обов`язковість судових рішень, встановлену ст. 124 Конституції України та ст. 18 ЦПК України.

Таким чином, ухвала про забезпечення позову є обов`язковою до виконання всіма суб`єктами, кому вона адресована та кого вона стосується і повинна бути виконана цими суб`єктами самостійно, тобто без залучення державної виконавчої служби.

На підставі викладено та керуючись Постановою Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», ст. ст. 12, 18, 81, 149, 150, 153, 157, 258, 353, 354 ЦПК України, Конституцією України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, - задовольнити частково.

Вжити заходи по забезпеченню позову, шляхом зупинення виконання ( стягнення ) на підставі виконавчого напису нотаріуса, вчиненого 23 листопада 2019 року приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області, зареєстрованого в реєстрі за № 3851.

В частині вимог про забезпечення позову шляхом будь-якому іншому приватному чи державному виконавцю проводити стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса, вчиненого 23 листопада 2019 року приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області, зареєстрованого в реєстрі за № 3851,- відмовити.

Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Ухвала суду про забезпечення позову виконується негайно з дня її постановлення в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Київського апеляційного суду через Білоцерківській міськрайонний суд Київської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Особи, які не були присутніми в судовому засіданні при оголошенні ухвали мають право на її оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня її отримання.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала надрукована в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

СуддяО. І. Орєхов