Житомирський апеляційний суд
Справа №280/1052/18 Головуючий у 1-й інст. Василенко Р. О.
Категорія 61 Доповідач Шевчук А. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2019 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,

суддів: Талько О.Б., Коломієць О.С.,

з участю секретаря судового засідання Баліцької Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі

цивільну справу №280/1052/18 за позовом Коростишівської міської ради до ОСОБА_1 про зобов`язання знесення самочинного будівництва

за апеляційною скаргою Коростишівської міської ради

на рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 08 квітня 2019 року, яке ухвалене під головуванням судді Василенка Р.О. у м. Коростишеві,

в с т а н о в и в:

У липні 2018 року Коростишівська міська рада звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 . Просила з підстав, передбачених ст.376 ЦК України, Законом України «Про місцеве самоврядування», ст.ст.38,41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», Порядком здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2011 року №553, зобов`язати відповідача знести самочинно збудовану прибудову до господарської будівлі у АДРЕСА_1 , за рахунок особи, яка здійснила самочинне будівництво. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що відділом з питань державного архітектурно-будівельного контролю виконкому Коростишівської міської ради (надалі - відділ з питань ДАБК) 25 травня 2017 року проведено позапланову перевірку вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил за адресою: АДРЕСА_1 . Під час перевірки виявлено самовільне влаштування прибудови до існуючої господарської будівлі. Суб`єкт містобудування - ОСОБА_1 . За наслідками перевірки складено акт, протоколи про адміністративне правопорушення та видано обов`язковий до виконання припис про усунення порушень до 25 вересня 2017 року. Після спливу терміну виконання припису ОСОБА_1 не повідомив відділ з питань ДАБК про добровільне виконання. Для проведення перевірки виконання припису посадовій особі відділу з питань ДАБК було видано направлення для проведення позапланової перевірки у період з 25 по 29 вересня 2017 року. ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про проведення позапланової перевірки, але на об`єкті не з`явився. Оскільки перевірка має проводитися у присутності суб`єкта містобудування, то відділом було надіслано звернення до Національної поліції щодо сприяння у забезпеченні особистої присутності ОСОБА_1 на об`єкті під час здійснення позапланової перевірки виконання вимог припису в термін з 23 по 27 жовтня 2017 року, але відповідач на об`єкті не з`явився. Під час виходів на об`єкт за вищезазначеною адресою за наслідками візуального огляду посадовою особою відділу з питань ДАБК виявлено та зафіксовано на фото, що об`єкт самочинного будівництва залишився у попередньому стані.

Рішенням Коростишівського районного суду Житомирської області від 08 квітня 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, Коростишівсько міська рада подала апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити. Зазначає, що висновок суду про те, що позивачем не надані докази порушення відповідачем будівельних норм і правил не відповідає обставинам справи. Відділом з питань державного архітектурно-будівельного контролю виконкому Коростишівської міської ради порушення встановлені та документально зафіксовані. Окрім того, суд не надав належної оцінки заявам громадян ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , у яких зазначено, що з покрівлі самочинної прибудови до господарської будівлі по АДРЕСА_1 , взимку та навесні падає сніг і брили льоду, які створюють незручності та загрожують життю і здоров`ю людей, які проходять поруч.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду доходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що будівельні роботи проведені без подання повідомлення про їх початок. Власником домоволодіння по АДРЕСА_1 зареєстрований ОСОБА_4 , який помер, а ОСОБА_1 мав намір оформити спадщину, але дані обставини позивачем не перевірялися. Отже, суду не надано доказів того, що будівельні роботи проведені відповідачем із істотним порушенням будівельних норм і правил, які б загрожували життю чи здоров`ю людини або впливали на міцність і безпечність будівель, а зазначені у акті порушення щодо відсутності дозвільних документів не є істотними порушеннями будівельних норм і правил, які б мали наслідком необхідність знесення вказаної прибудови. Суду не надано доказів того, що при самочинному будівництві істотно порушені будівельні норми і правила, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб і вищевказані порушення будівельних норм не є підтвердженням визначених ч.7 ст.376 ЦК України підстав для проведення перебудови чи знесення самочинного будівництва, а також відсутні докази, що проведення перебудови неможливе.

Колегія суддів не може погодитися із висновком суду першої інстанції, оскільки суд першої інстанції не звернув уваги на юрисдикційність спору або вид судочинства та помилково розглянув спір за правилами цивільного судочинства, який підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, а відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності й спеціалізації та визначається законом.

За вимогами частини першої статті 18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Із метою якісної та чіткої роботи судової системи міжнародним і національним законодавством передбачено принцип спеціалізації судів. Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних і юридичних осіб, державних та суспільних інтересів. Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різні види судочинства - цивільне, кримінальне, господарське та адміністративне.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, окрім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а, по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, в якому однією із сторін є, як правило, фізична особа.

Предметна юрисдикція - це розмежування компетенції цивільних, кримінальних, господарських та адміністративних судів. Кожен суд має право розглядати і вирішувати лише ті справи (спори), які віднесені до їх відання законодавчими актами, тобто діяти в межах встановленої компетенції.

При визначені предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

За правилами речення першого частини першої ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

У частині першій статті 1 ЦК України вказано, що цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.

Отже, у порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

Згідно з частиною першою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Разом із тим, за приписами частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин із метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Публічно-правовий спір - спір, у якому, зокрема, хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій (пункт 2 частини першої статті 4 КАС України).

Публічно-правовий характер спору визначається тим, що вказані суб`єкти наділені владно-управлінськими повноваженнями у сфері реалізації публічного інтересу.

Характерною ознакою публічно-правових спорів є сфера їх виникнення - публічно-правові відносини, тобто передбачені нормами публічного права суспільні відносини, що виражаються у взаємних правах та обов`язках їх учасників у різних сферах діяльності суспільства, зокрема пов`язаних із реалізацією публічної влади.

Публічно-правовим вважається також спір, який виник з позовних вимог, що ґрунтується на нормах публічного права, де держава в особі відповідних органів виступає щодо громадянина не як рівноправна сторона у правовідносинах, а як носій суверенної влади, який може вказувати або забороняти особі певну поведінку, надавати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо.

Суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ним владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).

Разом із тим, юрисдикція адміністративних судів поширюється, зокрема, на спори за зверненням суб`єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб`єкту законом (п.5 частини першої ст.19 КАС України).

За змістом пункту 8 частини першої статті 4 КАС України позивачем у адміністративній справі є особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду, а також суб`єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подано позов до адміністративного суду.

Відповідно до частини четвертої ст.5 КАС України суб`єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду виключно у випадках, визначених Конституцією та законами України.

Стаття 46 КАС України визначає сторони в адміністративному процесі, якими є позивач та відповідач. Позивачем в адміністративній справі можуть бути громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, підприємства, установи, організації (юридичні особи), суб`єкти владних повноважень. Громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, громадські об`єднання, юридичні особи, які не є суб`єктами владних повноважень, можуть бути відповідачами лише за адміністративним позовом суб`єкта владних повноважень в інших випадках, коли право звернення до суду надано суб`єкту владних повноважень законом (частини перша та друга, п.5 частини п`ятої зазначеної статті).

За таких обставин, визначальними критеріями віднесення справи до справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору та наявність стороною у справі суб`єкта владних повноважень і виконання ним у спірних відносинах управлінських функцій.

Звертаючись із цим позовом до ОСОБА_1 про зобов`язання знести самочинно збудовану прибудову до господарської будівлі за вищевказаною адресою, Коростишівська міська рада Житомирської області підставою вимоги зазначала, що до відділу з питань ДАБК виконкому Коростишівської міської ради передано звернення громадян щодо перевірки об`єкта будівництва. Позаплановою перевіркою виявлено, що будівельні роботи проводилися з порушенням вимог будівельних норм та без набуття права на виконання будівельних робіт. Відділом з питань ДАБК видано припис про усуненні виявлених порушень шляхом знесення самовільної прибудови до 25 вересня 2017 року, але об`єкт самочинного будівництва залишився у попередньому стані. У апеляційній скарзі наголошується на тому, що з покрівлі добудованого гаражу восени, взимку та навесні падає сніг та шматки льоду, чим створюються незручності та загроза життю людям, які проходять до сусіднього будинку. Позов обґрунтовано порушенням вимог статті 376 ЦК України, Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст.ст.38,41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та Прядку здійснення державною архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою КМУ від 23 травня 2011 року №553.

Державне регулювання та управління у сфері містобудування здійснюється Верховною Радою України, Кабінетом Міністрів України, Верховною Радою та Радою міністрів Автономної Республіки Крим, місцевими державними адміністраціями, органами місцевого самоврядування, а також центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері містобудування, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю, іншими органами в порядку, встановленому законодавством (стаття 7 Закону України «Про основи містобудування»).

До органів державного архітектурно-будівельного контролю належать виконавчі органи з питань державного архітектурно-будівельного контролю сільських, селищних, міських рад. Управлення у сфері містобудівельної діяльності та архітектурно-будівельного контролю (зміст) здійснює шляхом, зокрема, надання (отримання, реєстрації), відмови у видачі чи анулювання (скасування) документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт, прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів: виконавчими органами з питань державного архітектурно-будівельного контролю сільських, селищних, міських рад (крім міських рад населених пунктів, які є адміністративними центрами областей, та міських рад населених пунктів з чисельністю населення понад 50 тисяч) - щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів за незначними наслідками (СС1), розташованих у межах відповідних населених пунктів (п.2 ч.3 ст.6, п.7 ч.1 ст.7 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»).

За змістом положень ст.31 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать делеговані повноваження у галузі будівництва - щодо здійснення державного архітектурно-будівельного контролю.

Виконавчими органами міських рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створені радами виконавчі органи. Виконавчі органи міських рад є підконтрольними і підзвітними відповідним радам, а з питань здійснення делегованих їм повноважень, органів виконавчої влади - також підконтрольними відповідним органам виконавчої влади (стаття 11 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

Як убачається із матеріалів справи до виконкому Коростишівської міської ради 19 травня 2017 року надійшла заява від мешканців м. Коростишева гр. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.6). У зверненні до постійного діючого органу місцевого самоврядування дописувачі посилалися на те, що є власниками домогосподарства АДРЕСА_2 . Просили перевірити на відповідність плану забудови та архітектурно-будівельним нормам домоволодіння АДРЕСА_1 , а також просили змусити знести добудований гараж, із покрівлі якого восени, взимку та навесні падає сніг та шматки льоду, що створює незручності та небезпеку для життя людей, які проходять до їх будинку.

На підставі свідоцтва про право на спадщину за ОСОБА_4 у 2008 році зареєстровано право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 (а.с.10).

Відповідно до Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою КМУ від 23 травня 2011 року №553, начальником відділу з питань державного архітектурно-будівельного контролю виконкому Коростишівської міської ради 19 травня 2017 року видано направлення про проведення позапланово перевірки із 19 по 25 травня 2017 року будівництва за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.12).

Актом перевірки від 25 травня 2017 року встановлено влаштування прибудови до існуючої господарської будівлі. На час проведення перевірки будівельні роботи не проводилися. При цьому відсутня інформація про реєстрацію документів, які дають право на виконання будівельних робіт. Даний факт свідчить про виконання будівельних робіт без подання повідомлення про початок виконання зазначених робіт. Самочинну прибудову до існуючої господарської будівлі виконано з порушенням вимог ДБН, а саме: для догляду за будівлями і здійснення їх поточного ремонту відстань до межі сусідньої ділянки від найбільш виступної конструкції стіни треба приймати не менше 1 м. При цьому повинно бути забезпечене влаштування необхідних інженерно-технічних заходів, що запобігатимуть стіканню атмосферних опадів з покрівель та карнизів будівель на території суміжних ділянок (а.с.18-19).

Начальником відділу з питань ДАБК виконкому Коростишівської міської ради 25 травня 2017 року складено протокол про адміністративне правопорушення відповідно до ст.41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» стосовно ОСОБА_1 , оскільки виявлено виконання будівельних робіт без подання повідомлення про початок виконання робіт (а.с.13-14).

25 травня 2017 року начальником відділу з питань ДАБК виконкому Коростишівської міської ради винесено припис із вимогою усунути виявлені порушення шляхом знесення самовільної прибудови до господарської будівлі до 25 вересня 2017 року (а.с.17).

У акті, протоколі та приписі вказано, що відповідач відмовився від отримання примірників відповідних документів.

Постановою від 02 червня 2017 року №007/08-10/063/17 начальник відділу з питань ДАБК виконкому Коростишівської міської ради визнав ОСОБА_1 винним за частинами першою, п`ятою ст.96 КУпАП та наклав на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу, яка спрямована до виконавчої служби для примусового виконання (а.с.20-23).

Направленнями від 25 вересня 2017 року та від 23 жовтня 2017 року виданими начальником відділу з питань ДАБК виконкому Коростишівської міської ради, для проведення позапланових перевірок із 25 до 29 вересня 2017 року та з 23 до 27 жовтня 2017 року на вищевказаний об`єкт направлявся головний спеціаліст даного відділу, який не зміг провести перевірки у зв`язку із тим, що відповідач на об`єкт не з`являвся. У позові зазначено, що об`єкт самочинного будівництва залишився у попередньому стані.

За таких обставин, позов Коростишівської міської ради про знесення самочинно збудованої прибудови до господарської будівлі обумовлений реалізацію передбачених законами України повноважень суб`єкта владних повноважень щодо здійснення державного контролю за дотриманням законодавства у сфері містобудівної діяльності. Здійснення такого державного контролю означає обов`язковість прийнятих за його результатами рішень для підконтрольного суб`єкта, що свідчить про владно-управлінський характер, а відтак і публічно-правову природу таких правовідносин.

У постановах Великої Палати Верховного Суду від 10 та 11 квітня 2018 року в справах №1519/2-787/11 та №161/14920/16-а викладено висновки про те, що спори, які виникають за участю суб`єкта владних повноважень з метою реалізації у спірних відносинах наданих йому законодавством владних управлінських функцій, є публічно-правовими, а тому спори за зверненням суб`єкта владних повноважень про знесення самочинного будівництва підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

У постанові Великої Палати Верхового Суду від 10 квітня 208 року в справі №1519/2-787/11 (провадження №14-48цс18) міститься висновок про те, що спір, який є предметом даного розгляду не пов`язаний з вирішенням питання щодо речового права, а є публічно-правовим, оскільки виник за участю суб`єкта владних повноважень, який реалізовував у спірних правовідносинах надані йому чинним законодавством владні управлінські функції стосовно виявлення факту самочинного будівництва та усунення порушень шляхом знесення самочинно збудованих об`єктів містобудування. Справа за позовом такого суб`єкта належить до компетенції адміністративних судів.

Отже, метою знесення об`єктів самочинного будівництва за позовом суб`єкта владних повноважень є не перехід права власності на ці об`єкти, а приведення будівництва у відповідність до імперативних вимог публічно-правових норм, направлених на захист суспільних інтересів. Спір, який є предметом даного розгляду, не пов`язаний з вирішенням питання щодо речового права, виник за участю суб`єкта владних повноважень з метою реалізації у спірних відносинах наданих йому законодавством владних управлінських функцій, є публічно-правовим. Цей спір відноситься до кола спорів, які підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до пункту 1 частини першої ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За приписами частини першої та другої ст.377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю з закриттям провадження у справі з підстав, передбачених статтею 255 ЦПК України. Порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19-22 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів апеляційної скарги.

Із огляду на вищевикладене, колегія суддів апеляційного суду скасовує рішення суду першої інстанції та закриває цивільне провадження, оскільки спір належало розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Керуючись п.1ч.1ст.255,ст.ст.259,268,367-368,374,377,381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Коростишівської міської ради задовольнити частково.

Рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 08 квітня 2019 року скасувати.

Провадження у справі за позовом Коростишівської міської ради до ОСОБА_1 про зобов`язання знесення самочинного будівництва закрити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді:

Повний текст постанови складений 16 грудня 2019 року.