1Справа № 335/9210/19 2/335/2430/2019
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
04 грудня 2019 року м. Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Воробйова А.В., за участю секретаря судового засідання Барсукової В.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради про визнання права власності на квартиру,
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради про визнання права власності на квартиру.
Реєстрація ЗМБТІ за нею права власності на квартиру не суперечила чинному законодавству. Правила державної реєстрації об`єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб, затверджені наказом Державного комітету України по житлово-комунальні господарству №56 від 13.12.1995року, зареєстровані в Міністерстві юстиції України 19.01.1996 р за №31, передбачали підставу для державної реєстрації договорів купівлі-продажу, зареєстрованих біржею.
В звязку з втратою оригіналу договору купівлі-продажу нерухомого майна, а саме, належної їй квартири АДРЕСА_1 , позивач звернулася на товарну біржу «Смарагд Південь» та отримала дублікат цього договору та звернулася до реєстраційної служби для реєстрації свого права власності на вищезазначену квартиру згідно діючого законодавства, однак, державним реєстратором прав на нерухоме майно Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради Жук Ю.В. від 11.05. 2019 року за № 46805768 їй було відмовлено у державній реєстрації права власності з тих підстав, що договори, зареєстровані на біржі, не прирівнюються до нотаріально посвідчених, обов`язковість яких в нотаріальному порядку вимагається законодавчо, вважають наданий для реєстрації договір купівлі-продажу квартири нікчемним. В звязку з постановленим державним реєстратором рішенням позивач може в повному обсязі розпоряджатися та володіти належною їй власністю, що порушує її права власника, а в інший спосіб поновити свої права вона не має змоги, тому повинна була звернутися до суду з позовом.
Позивач просить за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1
Позивач в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає, не заперечує проти розгляду справи у заочному порядку, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.
Відповідачі в судове засідання не з`явилися, причину неявки суду не сповістили, про день і місце слухання справи завчасно повідомлялися, у встановленому законом порядку, письмового відзиву до позовної заяви суду не надали, у зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідачів на підставі наявних у справі доказів.
Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, надав заяву про слухання справи за їх відсутності.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд вважає можливим, за згодою позивача, провести заочний розгляд справи на підставі матеріалів справи відповідно до ст. 280 ЦПК України, за відсутності відповідачів.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що 22 квітня 1997 року між ОСОБА_1 та відповідачкою ОСОБА_2 яка діяла від себе особисто та від імені відповідачки ОСОБА_3 був укладений договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 . Внаслідок купівлі-продажу, в власність ОСОБА_1 , згідно даного договору, перейшла вищезазначена квартира, а відповідачі отримали грошові кошти у відповідній сумі.
Договір купівлі-продажу був зареєстрований за № 353 на Херсонській Товарній біржі „Смарагд Південь, членами якої були позивач та відповідачі. На теперішній час цей договір ніким не оспорений.
Реєстрація ЗМБТІ за позивачем права власності на квартиру не суперечила чинному законодавству. Правила державної реєстрації об`єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб, затверджені наказом Державного комітету України по житлово-комунальні господарству №56 від 13.12.1995 року, зареєстровані в Міністерстві юстиції України 19.01.1996 р за №31, передбачали підставу для державної реєстрації договорів купівлі-продажу, зареєстрованих біржею.
У відповідності до п. 5 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 01.07.2004 року, право власності та інші речові права на нерухоме майно набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом визнаються державою.
Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
В звязку з втратою позивачем оригіналу договору купівлі-продажу нерухомого майна, а саме, квартири АДРЕСА_1 , позивач звернулася на товарну біржу «Смарагд Південь» та отримала дублікат цього договору та звернулася до реєстраційної служби для реєстрації свого права власності на вищезазначену квартиру згідно діючого законодавства, однак, державним реєстратором прав на нерухоме майно Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради Жук Ю.В. від 11.05. 2019 року за № 46805768 позивачу було відмовлено у державній реєстрації права власності з тих підстав, що договори, зареєстровані на біржі, не прирівнюються до нотаріально посвідчених, обов`язковість яких в нотаріальному порядку вимагається законодавчо, вважають наданий для реєстрації договір купівлі-продажу квартири нікчемним. В звязку з постановленим державним реєстратором рішенням позивач не може в повному обсязі розпоряджатися та володіти належною їй власністю, що порушує її права власника, а в інший спосіб поновити свої права позивач змоги не має.
Відповідно до ч.2 ст.41 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.
Згідно з вимогами ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Згідно ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси осіб, які звернулися до суду у спосіб, визначений законами.
Оскільки спірні правовідносини між сторонами виникли до 1 січня 2004 року, то суд вважає, що при вирішенні спору між сторонами у справі відповідно до Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року необхідно керуватися нормами Цивільного Кодексу УРСР 1963 року.
Відповідно до ст. 153 ЦК Української РСР 1963 року договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах.
За змістом статті 224 ЦК УРСР істотними умовами для укладення договору купівлi-продажу є передача продавцем майна у власність покупця i обов`язок покупця прийняти майно i сплатити за нього певну грошову суму.
Відповідно до ст.227 ЦК УРСР договір купівлі-продажу жилої квартири повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору.
За змістом ст. ст.128,153 ЦК УРСР, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в повній у належних випадках формі досягнуто згоду по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорі даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї зі сторін повинно буди досягнуто згоди.
Згідно ст. 15 Закону України «Про товарні біржі» не підлягали нотаріальному посвідченню угоди, зареєстровані на біржі, якщо вони являють собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів допущених до обігу на товарній біржі.
Відповідно до ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», яка діяла на момент укладення договору передбачено, що угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. У зв`язку з чим, після укладення вищевказаного договору, його нотаріального посвідчення мною не здійснювалось.
Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує право власності.
Відповідно до аб. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно, відповідно до закону підлягає державній реєстрації, то таке право виникає з моменту державної реєстрації.
Відповідно до п. 5 ст. З Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 1 липня 2004 року за № 1952-1 право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. На підставі цього Закону реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень здійснюється лише в разі вчинення правочинів щодо нерухомого майна, а також за заявою власника (володільця) нерухомого майна.
Оскільки покупець повністю виконала умови договору купівлі-продажу квартири, договір у відповідності з вимогами ч.2 ст. 227 ЦК УРСР(в редакції 1963 року) зареєстрований в ЗмБТІ, у передбаченому законом порядку угода купівлі-продажу з підстав недотримання нотаріальної форми судом недійсною не визнавалася. Отже, позивач набув право власності на спірне майно і правомірно володіє ним.
Оскільки існує обставина, яка не залежить від волі позивача, та з огляду на приведені та досліджені докази, суд вважає, що є всі підстави для задоволення вимог позивача щодо визнання за ней права власності на спірну квартиру.
На пiдставi ч.2 ст.41 Конституції України, Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ст.ст.47 ч.2, 153, 224, 227 ЦК УРСР 1963 р., ст.ст. 328, 344, 392 ЦК України 2004 р., керуючись ст.ст. 2, 4, 5, 10-13, 259, 263, 265, 280-282, 352, 354 ЦПК України, суд,
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради про визнання права власності на квартиру задовольнити повністю.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 право власності на квартиру АДРЕСА_1 .
Рішення суду може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Суддя А.В. Воробйов