ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 671/492/18
Провадження № 22-ц/4820/180/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Талалай О.І. (суддя-доповідач), Корніюк А.П., Пєнти І.В.,

секретар судового засідання Медведчук Н.Д.,

з участю позивача і його представника ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу №671/492/18 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Подільська зернова компанія» на рішення Волочиського районного суду Хмельницької області від 11 жовтня 2018 року (суддя Бабій О.М., повне судове рішення складено 19 жовтня 2018 року) у справі за позовом ОСОБА_5 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Подільська зернова компанія», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, Волочиська районна державна адміністрація Хмельницької області, про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, скасування запису про державну реєстрацію речового права та витребування майна з чужого незаконного володіння.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників судового процесу, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд

у с т а н о в и в :

27 березня 2018 року ОСОБА_5, звертаючись до суду з вказаним позовом, зазначав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_6 Остання за життя заповіла йому земельну ділянку площею 2,24 га кадастровий номер НОМЕР_1, яка розташована на території Гарнишівської сільської ради Волочиського району Хмельницької області. Свідоцтво про право на спадщину за заповітом отримав 05 березня 2015 року. Крім цього, він є власником земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_2 на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3. Зазначені земельні ділянки використовуються ТОВ «Агрофірма «Подільська зернова компанія» для вирощування товарної сільськогосподарської продукції.

Відповідно до листів №173 від 14 серпня 2017 року, №180 від 23 серпня

2017 року, №17 від 01 січня 2018 року (25 січня 2018 року) і №48 від 12 лютого 2018 року відповідач повідомив його про здійснення обробітку земельних ділянок на підставі договорів оренди землі. В результаті наданої інформації стало відомо про строкове платне користування земельною ділянкою кадастровий номер НОМЕР_2 на підставі договору оренди землі №243 від 20 січня 2010 року і земельною ділянкою кадастровий номер НОМЕР_1 на підставі договору оренди землі №138 від 01 жовтня 2014 року.

Проте, договір оренди землі №138 від 01 жовтня 2014 року ОСОБА_6 не могла укласти, оскільки померла ІНФОРМАЦІЯ_1. Відсутність її волевиявлення дає підстави для визнання договору оренди землі недійсним.

При підписанні додаткової угоди, яка не містила зазначення дати і договору оренди, кадастрового номера земельної ділянки, вважав, що підписує додаткову угоду до договору від 20 січня 2010 року, укладеного з ним.

Відповідач використовує земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_1 без достатніх правових підстав.

Тому, позивач просив визнати недійсним договір оренди землі площею 2,24 га, кадастровий номер НОМЕР_1, скасувати запис про державну реєстрацію речового права №7179253 від 01 жовтня 2014 року і витребувати земельну ділянку із незаконного володіння ТОВ «Агрофірма «Подільська зернова компанія».

Рішенням Волочиського районного суду Хмельницької області від 11 жовтня 2018 року позов задоволено.

Визнано недійсним договір оренди землі площею 2,24 га, кадастровий номер НОМЕР_1 (цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва), розташованої на території Гарнишівської сільської ради Волочиського району Хмельницької області, №138 від 01 жовтня 2014 року (сторони договору зазначені: Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Подільська зернова компанія» і ОСОБА_6).

Скасовано запис про державну реєстрацію речового права (права оренди земельної ділянки) №7179253 від 01 жовтня 2014 року, вчинений на підставі договору №138 від 01 жовтня 2014 року державним реєстратором Реєстраційної служби Волочиського районного управління юстиції Хмельницької області, щодо земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_1, та витребувано зазначену земельну ділянку із незаконного володіння ТОВ «Агрофірма «Подільська зернова компанія».

Вирішено питання про судові витрати.

ТОВ «Агрофірма «Подільська зернова компанія», не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в позові. Посилається на незаконність та необґрунтованість судового рішення, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права. Суд не звернув уваги на те, що умови договору оренди землі були узгоджені з ОСОБА_6 за життя і договір був підписаний до її смерті. Позивач отримує орендну плату і добровільно підписав додаткову угоду до зазначеного договору оренди землі, тобто погодився з його умовами. Земельна ділянка використовується добросовісно і на законних підставах. Суд безпідставно не застосував позовну давність.

У відзиві позивач просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на законність та обґрунтованість судового рішення. Позовна давність ним не пропущена, оскільки про порушення свого права дізнався після отримання копії оспорюваного договору 14 липня 2017 року.

У засіданні апеляційного суду ОСОБА_5 і його представник визнали апеляційну скаргу необґрунтованою у повному обсязі.

Інші учасники судового процесу не з'явилися, про розгляд справи належним чином повідомлені.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що ОСОБА_6 на праві власності належала земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,24 га з кадастровим номером НОМЕР_1, розташована на території Гарнишівської сільської ради Волочиського району Хмельницької області.

Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 ОСОБА_5 у порядку спадкування за заповітом став власником цієї земельної ділянки та 05 березня 2015 року зареєстрував право власності на неї.

Позивачеві на праві власності належить також земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,24 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером НОМЕР_2.

Зазначені земельні ділянки на праві оренди використовуються ТОВ «Агрофірма «Подільська зернова компанія» для вирощування сільськогосподарської продукції.

Наведене підтверджується матеріалами справи.

Рішення про задоволення позову суд мотивував тим, що договір оренди земельної ділянки №138 від 01 жовтня 2014 року між ОСОБА_6 і ТОВ «Агрофірма «Подільська зернова компанія» є недійсним, оскільки укладений після смерті орендодавця, що виключає можливість здійснення ОСОБА_6 волевиявлення на його укладення. Строк позовної давності для звернення до суду за захистом порушеного права позивачем не пропущений. Підписання ОСОБА_5 як правонаступником ОСОБА_6 додаткової угоди до договору оренди не свідчить про його дійсність.

Такий висновок суду відповідає обставинам справи і вимогам закону.

Згідно з ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його сторонами.

Відповідно до вимог ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо

сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди.

За змістом ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

На підставі ч. 1 ст. 14 цього Закону договір оренди землі укладається у письмовій формі.

Укладення договору оренди земельної ділянки із земель

приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи,

яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку

земельну ділянку (ч. 1 ст. 16 Закону України «Про оренду землі»).

Частинами 2 і 3 ст. 203 ЦК України визначено, що особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Отже, вільне волевиявлення особи на вчинення правочину є обов'язковою умовою його дійсності.

Моментом укладення договору оренди слід вважати момент, коли сторони досягли згоди з усіх істотних умов, який з урахуванням письмової форми і обов'язкових реквізитів визначається моментом підписання договору у зазначену у ньому дату. А право оренди земельної ділянки виникає у орендаря після державної реєстрації такого права в установленому законом порядку.

Наведене відповідає висновку, висловленому Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 07 листопада 2018 року за результатом розгляду справи №575/476/16-ц, який на підставі ч. 4 ст. 263 ЦПК України підлягає врахуванню апеляційним судом при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин.

Відповідно до ч. 4 ст. 25 і ч. 1 ст. 30 ЦК України здатність мати цивільні права та обов'язки (цивільна правоздатність) і дієздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

Згідно з ч. 2 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержанням в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

За положеннями ч. 1 і ч. 2 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Безпідставно набуте майно підлягає поверненню набувачем в натурі (ч. 1 ст. 1213 ЦК України).

Встановивши, що спірний договір оренди земельної ділянки №138 укладений 01 жовтня 2014 року, тобто після смерті ОСОБА_6 (ІНФОРМАЦІЯ_1), що виключає наявність у неї праводієздатності та волевиявлення на його укладення, суд першої інстанції зробив правильний висновок про визнання його недійсним.

Доводи апеляційної скарги про досягнення відповідачем згоди із ОСОБА_6 щодо істотних умов договору оренди та його підписання раніше дати його вчинення, з урахуванням наведених вимог закону щодо моменту вчинення правочину та його форми, є безпідставними.

Посилання ТОВ «Агрофірма «Подільська зернова компанія» на отримання ОСОБА_6 орендної плати до укладення договору оренди та в подальшому отримання ОСОБА_5 плати за користування землею як правонаступником не впливає на дійсність укладеного з порушенням вимог ст. 203 ЦК України правочину.

Аргументи відповідача про укладення між ним і ОСОБА_5 додаткової угоди від 24 липня 2017 року до договору оренди як на підставу його дійсності, належно оцінені судом першої інстанції та не можуть бути взяті до уваги, оскільки додатковий договір не може самостійно існувати, несе додатковий характер, залежить від чинності (дійсності) основного договору та не впливає на підстави визнання його недійсним.

Не можуть бути взяті до уваги і доводи апеляційної скарги про пропуск позивачем строку позовної давності.

На підставі ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно з ч. 1 і ч. 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З урахуванням наведеного, початок перебігу строку позовної давності і її сплив підлягає встановленню судом та доказуванню сторонами.

Судом установлено та відповідачем не заперечувалось, що копію спірного договору оренди позивач отримав 14 серпня 2017 року.

Зважаючи на те, що про дату договору оренди ОСОБА_5 дізнався лише після отримання копії договору, а з наявної у матеріалах справи додаткової угоди до договору оренди, підписаної позивачем (а.с.24) не можливо встановити частиною якого договору оренди вона є, висновок суду про початок перебігу строку позовної давності з 14 серпня 2017 року та відсутність підстав для застосування позовної давності, є правильним.

Посилання відповідача на те, що початок перебігу позовної давності

необхідно обчислювати з моменту реєстрації ОСОБА_5 у порядку спадкування права власності на земельну ділянку 05 березня 2015 року суперечить вимогам ст. 261 ЦК України.

З огляду на викладене, зазначені у відзиві аргументи заслуговують на увагу.

Рішення суду першої інстанції ухвалене відповідно до норм матеріального права із додержанням норм процесуального права і підстав для його скасування у межах доводів апеляційної скарги немає.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Подільська зернова компанія» залишити без задоволення.

Рішення Волочиського районного суду Хмельницької області від 11 жовтня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 31 січня 2019 року.

Суддя-доповідач /підпис/ О.І. Талалай

Суддя /підпис/ А.П. Корніюк

Суддя /підпис/ І.В. Пєнта

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду О.І.Талалай