ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2019 року

м.Суми

Справа №589/1714/16-ц

Номер провадження 22-ц/816/5427/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Кононенко О. Ю. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Ткачук С. С.

з участю секретаря судового засідання -Кияненко Н.М.,

сторони:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

третя особа - ТОВ «Технопринт»,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану через представника ОСОБА_3 ,

на ухвалу Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 03 жовтня 2019 року, в складі судді Євдокімової О.П., постановлену у м. Шостка,

в с т а н о в и в :

У березні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа ТОВ «Технопринт», про визнання договору купівлі продажу корпоративних прав недійсним.

Ухвалою Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 03 жовтня 2019 року провадження у справі закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неправильне встановлення обставин справи, просить скасувати ухвалу про закриття провадження у справі, як таку, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про підвідомчість справи господарському суду, оскільки на час звернення з позовом - березень 2016 року, законодавчо було чітко встановлено, що залежно від суб`єктного складу сторін спори, які виникають з корпоративних прав, розглядаються загальними або господарськими судами. Вказує, що сторонами спірного договору купівлі-продажу корпоративних прав є фізичні особи, корпоративними є відносини, пов`язані з реалізацією корпоративних прав, а відносини, пов`язані з купівлею-продажем частки у статутному капіталі, до корпоративних прав не належать, тому справа підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства..

Відзивів на апеляційну скаргу відповідачем та третьою особою не направлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, заперечення проти скарги представника ОСОБА_2 - адвоката Сібільова В.В., дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Закриваючи провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд першої інстанції виходив з того, що позов пред`явлено відносно укладеного договору про відчуження корпоративних прав, правовідносини, які виникли між сторонами, є господарсько-правовими, тому справа підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Суд дійшов до висновку про те, що Шосткинський міськрайонний суд не є «судом, встановленим законом» для розгляду зазначеного спору, оскільки спір підвідомчий судам не цивільної, а господарської юрисдикції

Колегія суддів погоджується із висновком суду, виходячи з наступного.

Підстави для закриття провадження в справі визначені ст. 255 ЦПК України.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України визначено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, зокрема, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Вирішуючи питання про наявність підстав для закриття провадження в справі згідно з п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України підлягає з`ясуванню чи належить справа до юрисдикції суду загальної юрисдикції згідно з ст. 19 ЦПК України. Відповідно, підставою для закриття провадження в справі згідно з вказаною нормою, є віднесення розгляду справи в порядку іншого судочинства.

Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦПК України у редакції, чинній на час звернення позивача до суду, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних та інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

ЦПК України у редакції, чинній на час розгляду справи судом першої інстанцій, також встановлює, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають, зокрема, з цивільних правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства (частина перша статті 19).

Господарський процесуальний кодекс України у редакції, чинній на час звернення позивача до суду, встановлював юрисдикцію господарських судів у вирішенні, зокрема, справ, що виникають з корпоративних відносин у спорах між юридичною особою та її учасниками (засновниками, акціонерами, членами), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи, пов`язаними із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності такої особи, правами та обов`язками учасників (засновників, акціонерів, членів) такої особи, крім трудових спорів (пункт 4 частини 2 статті 12).

ГПК України у редакції, що набрала чинності 15 грудня 2017 року, передбачає, що господарські суди розглядають справи у спорах, які виникають, зокрема, у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів (пункт 3 частини першої статті 20).

У п. 2 Постанови Пленуму № 13 від 24.10.2008 року «Про практику розгляду судами корпоративних спорів» Верховний Суд України роз`яснив, що до підвідомчості господарських судів віднесено справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між господарським товариством та його учасником (засновником, акціонером), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами) господарських товариств, що пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності цього товариства, крім трудових спорів.

При визначенні підвідомчості (підсудності) справ цієї категорії судам необхідно керуватися поняттям корпоративних прав, визначеним ч. 1 ст. 167 ГК України, згідно з якою корпоративними є права особи, частка якої визначається у статутному фонді (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Таким чином, під корпоративними відносинами маються на увазі відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав.

Позовні вимоги ОСОБА_1 ґрунтуються на захисті її корпоративного права, як учасника товариства, а саме: визнання недійсним договору купівлі-продажу корпоративних прав від 14 березня 2014 року, за умовами якого її право власності на частку (49%) статутного капіталу ТОВ «Технопринт» перейшло до відповідача.

У позовній заяві сама позивач вказує, що продаж учасником господарського товариства частки у статутному капіталі є одним із корпоративних прав.

Реалізація учасником господарського товариства передбачених законом прав учасника господарського товариства відбувається в межах корпоративних відносин.

Таким чином, спір виник із корпоративних відносин позивача з відповідачем щодо захисту прав, пов`язаних з реалізацією корпоративного права на розпорядження часткою у статутному капіталі товариства, цей спір має розглядатись за правилами господарського, а не цивільного судочинства.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що справа підлягає розгляду за правилами господарського судочинства та вважає заперечення позивача щодо юрисдикції суду необґрунтованими.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції щодо закриття провадження у справі.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає порушень судом першої інстанції норм процесуального права, які б стали підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

Керуючись ст. ст. 367 - 369, ч. 1 п. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 03 жовтня 2019 року про закриття провадження у справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і на неї може бути подана касаційна скарга протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Судді : О.Ю. Кононенко

С.С. Ткачук

В.І. Криворотенко