Постанова

Іменем України

07 серпня 2019 року

м. Київ

справа № 756/4060/16-ц

провадження №61-21673св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С. (суддя-доповідач),

суддів: Грушицького А. І., Литвиненко І. В., Сердюка В. В., Фаловської І. М.,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 20 січня 2017 року у складі судді Камбулова Д. Г. та рішення Апеляційного суду м. Києва від 07 червня 2017 року у складі колегії суддів: Слюсар Т. А., Панченка М. М., Волошиної В. М.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

1. У березні 2016 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , у якому просило стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 87 324,11 грн.

2. Позовна заява мотивована тим, що з метою отримання кредитних послуг ОСОБА_1 12 січня 2012 року підписав заяву, згідно якої отримав кредит у розмірі 15 000 грн, у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

3. Відповідач зобов`язання за договором належним чином не виконував, картковий рахунок вчасно не поповнював, чим допустив утворення заборгованості, яку позивач просив стягнути в судовому порядку.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

4. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 20 січня 2017 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 12 січня 2012 року у розмірі 87 324,11 грн, яка складається з: 13 864,94 грн заборгованості за кредитом; 65 731,76 грн заборгованості по відсоткам за користування кредитом; 3 092,93 грн заборгованості за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до умов та правил надання банківських послуг: 500 штраф (фіксована частина);

4 134,48 грн штраф (процентна складова). Вирішено питання розподілу судових витрат.

5. Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що між сторонами виникли зобов`язання, що випливають з кредитного договору. Оскільки позичальник виконував обов`язки, покладені даним договором, неналежним чином, позивач має право на повернення коштів у судовому порядку.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

6. Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 07 червня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 20 січня 2017 року в частині вимог про стягнення штрафів скасовано, у цій частині ухвалено нове рішення про відмову в позові. Загальну суму заборгованості, що підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь

ПАТ КБ «ПриватБанк», визначено в сумі 82 689,63 грн. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

7. Рішення апеляційного суду мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що матеріалами справи доведено неналежне виконання ОСОБА_1 взятих на себе зобов`язань, а тому боргові зобов`язання підлягають до виконання.

8. Водночас, апеляційний суд не погодився з висновками суду першої інстанції про наявність правових підстав до стягнення штрафів і пені, оскільки такі види цивільно-правової відповідальності є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

9. У касаційній скарзі, поданій у липні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_1 просить скасувати ухвалені у справі судові рішення, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу

10. Касаційна скарга мотивована тим, що при ухваленні оскаржених судових рішень неправильно оцінені докази в їх належності, допустимості, достовірності кожного з них окремо та в їх сукупності. Суди не врахували, що при укладенні договору сторонами не було досягнуто істотної умови договору, а саме, на підставі якої надається та використовується спеціальний платіжний засіб - банківська картка. Надана апеляційному суду фотографія про отримання картки не є належним та допустимим доказом, оскільки за нею не можна встановити номер картки та особу, яка на ній зображена.

11. Наявні в матеріалах справи дві анкети - заяви: від 12 січня 2012 року та від 15 червня 2012 року за своєю суттю протирічить обставинам і фактам, викладеним у позовній заяві.

12. Заявник також указує на підставне посилання суду на те, що на час отримання кредитних коштів відповідач обіймав посаду керівника відділення

ПАТ КБ «ПриватБанк», оскільки на посаду начальника відділення він був прийнятий 01 лютого 2012 року, а предметом судового є заява від 12 січня 2012 року.

Доводи інших учасників справи

13. Позивач письмових заперечень щодо вимог і змісту касаційної скарги до суду не направив.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

14. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05 липня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі, справу витребувано з суду першої інстанції.

15. Відповідно до підпункту 4 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

16. Згідно із статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

17. У травні 2018 року цивільна справа надійшла до Верховного Суду.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція Верховного Суду

18. Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

19. Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

20. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

21. Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

22. 12 січня 2012 року ОСОБА_1 підписав заяву, згідно якої у

ПАТ КБ «ПриватБанк» отримав кредит у розмірі 15 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

23. У заяві зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилась та погодилась з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді.

24. До кредитного договору банк додав Витяг з Тарифів по картках «Універсальна», «Універсальна» Contract, «Універсальна ГОЛД» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

25. Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду вирішення справи.

26. Відповідно до вимог частин першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

27. Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

28. Предметом позову у справі, яка переглядається, є стягнення з

ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором, укладеним 12 січня 2012 року, яка утворилась станом на 29 лютого 2016 року та складає

87 324,11 грн, із яких: 13 864,94 грн заборгованість за кредитом; 65 731,76 грн заборгованість по процентам за користування кредитом; 3 092,93 грн заборгованість за пенею та комісією та штрафи: 500 грн фіксована частина, 4 134,48 грн процентна складова. На підтвердження доводів позовної заяви надано розрахунок заборгованості.

29. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

30. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

31. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

32. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

33. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

34. Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

35. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

36. Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

37. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

38. Додані до позовної заяви Умови та Правила надання банківських послуг не містять підпису позичальника.

39. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

40. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

41. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

42. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

43. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

44. Таким чином, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

45. У заяві позичальника від 12 січня 2012 року, на яку посилається банк у позовній заяві, процентна ставка не зазначена.

46. У наведеній заяві, підписаній сторонами, також відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

47. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту, стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками на поточну і прострочену заборгованість за користування кредитними коштами, а також пеню і штрафи за несвоєчасну сплату кредиту і процентів за користування кредитними коштами.

48. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 05 червня 2012 року, посилався на Умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», 55 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку як невід`ємні частини спірного договору.

49. Разом із тим, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Умови кредитування розумів відповідач, був ознайомлений і погодилася з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

50. У постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17

(провадження № 14-131цс19) Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що не підписані Умови та Правила надання банківських послуг не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного шляхом підписання заяви-анкети. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді сплату процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

51. У наведеній постанові Велика Палата Верховного Суду також указала на мінливість Правил надання банківських послуг ПриватБанку, тому їх не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

52. Без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

53. Спростовуючи доводи апеляційної скарги про те, що в підписаній анкеті-заяві не міститься відомостей щодо типу платіжної картки та будь-яких посилань чи положень, які б підтверджували одержання банківської картки відповідачем, апеляційний суд зіслався на заяву (без номера та дати), яка містить відповідну інформацію, докази отримання боржником вказаної картки.

54. Проаналізувавши докази у справі, апеляційний суд дійшов висновку, що відповідач ОСОБА_1 активно користувався послугами банку, проте на виконання умов кредитного договору останній платіж здійснив у червні 2014 року, у зв`язку з чим виникла заборгованість.

55. З пояснень представників сторін, апеляційний суд установив, що на час отримання кредитних коштів, відповідач обіймав посаду керівника відділення ПАТ КБ «ПриватБанк», де й отримував банківську картку. У долученій до справи копії анкети - заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг ОСОБА_1 вказав, що обіймає посаду керівника відділення й виявив бажання отримати платіжну картку «кредитка універсальна» (а. с. 130). Факт отримання відповідачем картки зафіксовано на долученій до справи фотографії (а. с. 131).

56. Разом із тим, зіславшись на наведені матеріали, апеляційний суд залишив поза увагою той факт, що наявна на а. с. 130 анкета - заява про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг датована 15 червня 2012 року і у даній заяві ОСОБА_1 виявив бажання оформити зарплатний пакет.

57. Разом із тим, анкета-заяві, на яку посилається банк у позовній заяві, датована 12 січня 2012 року, у ній позичальник ОСОБА_1 вказав, що тимчасово не працює. У даній заяві також відсутня відмітка, яка підтверджувала одержання позичальником будь-якої банківської картки

(а. с. 14).

58. З доданої до матеріалів справи фотографії неможливо достовірно встановити дату отримання такої карточки та її номер.

59. Крім того, анкета - заява про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг та фотографія, на які зіслався суд апеляційної інстанції, не були предметом дослідження місцевим судом.

60. Наведені суперечності вказують на неповне встановлення фактичних справи, які мають суттєве значення для правильного вирішення спору.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

61. У силу положень статті 400 ЦПК України касаційний суд позбавлений процесуальної можливості встановлювати нові обставини, які не були встановлені судами попередніх інстанції, та давати оцінку доказам, які судами не досліджено, а відтак, не має можливості вирішити спір по суті за результатами касаційного перегляду.

62. Згідно з пунктами 1, 2 частини третьою статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

63. За таких обставин, коли фактичні обставини для правильного вирішення справи судом апеляційної не встановлені, рішення апеляційного суду не може вважатись законною і обґрунтованою та в силу статті 411 ЦПК України підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 400, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ :

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

2. Рішення Апеляційного суду м. Києва від 07 червня 2017 року скасувати.

3. Справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. С. Висоцька

Судді А. І. Грушицький

І. В. Литвиненко

В. В. Сердюк

І. М. Фаловська