Справа № 201/906/16-ц
Провадження № 2/201/287/2019
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2019р. Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого - судді - Ткаченко Н.В.

за участю секретаря - Іващенко Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі цивільну справу за позовом акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

В провадження Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 22.01.2016р. надійшла позовна заява ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.01.2016р. суддею визначено Черновського Г.В. (а.с. № 1 т.№ 1).

Ухвалою судді Черновського Г.В. від 21.04.2016р. було об`єднано в одне провадження позов ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та позов ОСОБА_1 до ПАТ «УкрСиббанк» (третя особа - ОСОБА_2 ) про визнання недійсним кредитного договору (а.с. № 84 т. № 1).

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.10.2016р. суддею визначено суддю Наумову О.С. у зв`язку із виходом судді Черновського Г.В. у відставку (а.с. № 189 т. № 1).

Ухвалою суду від 22.11.2016 р. (під головуванням судді Наумової О.С.) позовна заява ОСОБА_1 до ПАТ «УкрСиббанк» (третя особа - ОСОБА_2 ) про визнання недійсним кредитного договору була залишена без розгляду на підставі п. 5 ч.1 ст. 207 ЦПК України ( а.с.№ 205 т. № 1).

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.03.2017р. суддею визначено суддю Ткаченко Н.В. у зв`язку зі спливом 5-ти річного терміну повноважень судді Наумової О.С. (а.с. № 47 т. № 2).

Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 14.03.2017р. прийнята до провадження цивільна справа за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості (а.с. № 49 т.№2).

Ухвалою суду від 12.12.2017р. по справі було призначено судово-економічну експертизу та на час проведення експертизи провадження по справі зупинено (а.с. № 145 т. №2).

Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 21.12.2018р., після надходження висновку на виконання ухвали суду суд 12.12.2017р., провадження по справі було відновлено (а.с. № 207 т. № 2).

Ухвалою суду від 02.04.2019р. (постановленої без виходу до нарадчої кімнати) з огляду на зміну найменування позивача, що підтверджується відомостями у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, було змінено найменування позивача з публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на акціонерне товариство «УкрСиббанк» (а.с. № 228 т. № 2).

30.09.2019р. відповідачем ОСОБА_2 до канцелярії суду подана заява про відвід судді Ткаченко Н.В. з тих підстав, що нею тривалий час розглядається цивільна справа (а.с. № 245 т. № 2).

Ухвалою суду від 01.10.2019р. під головуванням судді Демидової С.О.) в задоволенні заяви про відвід судді Ткаченко Н.В. відмовлено (а.с. № 260-261 т. № 2).

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 04.08.2008р. між АКІБ «УкрСиббанк» ( з 21.12.2009р. змінено назву банку на ПАТ «УкрСиббанк») і ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, на підставі якого було видано кредит у валюті - 84 000 дол. США, зі строком повернення не пізніше 03.08.2018р., згідно з графіком погашення кредиту та сплати за користування кредитом проценти у розмірі 15,00 %. Погашення нарахованих процентів відповідно до умов договору повинно було відбуватись з 01 по 10 число кожного місяця, а додатковою угодою № 1 від 19.12.2008р. було перенесено щомісячний строк сплати процентів з 01 по 25 число кожного місяця. Для забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_1 за договором про надання споживчого кредиту було укладено договір поруки № 221651 від 04.08.2008р. між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 , за яким поручитель взяв на себе зобов`язання відповідати перед кредитором за повне та своєчасне виконання позичальником його боргових зобов`язань та несе солідарну відповідальність разом з позичальником.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачкою зобов`язань за кредитним договором, станом на 13.01.2016р. утворилася заборгованість за кредитом в сумі 40 031,22 дол. США, яка складається з заборгованості за простроченим кредитом у розмірі 34 300 дол. США та заборгованість по простроченим процентам у розмірі 5 731,22 дол. США та суми боргу по сплати пені в розмірі 57 554грн.52коп.,яка складається з пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом у розмірі 34 978, 78 грн. та пені за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам у розмірі 22 575 грн. 74 коп. 17.10.2015р. відповідачам було направлено вимоги про погашення простроченої заборгованості, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення, однак відповідачі свої зобов`язання щодо погашення заборгованості по кредиту та сплаті процентів за користування ним не виконали.

Враховуючи викладене, посилаючись на норми ст.ст. 525, 526, 530,543, 546, 553, 554, 1050 ЦК України, положеннями договору, просив стягнути суми боргу по поверненню кредитних коштів та відсотків за користування кредитом в сумі 40 031,22 дол. США та суми боргу по сплаті пені в розмірі 57 554грн.52коп.

Представник позивача - Трубіна Т.В. (діє на підставі довіреності від 03.01.2019р. - а.с. № 10 т. № 3) 05.12.2019р. надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі та додатково зазначила, що станом на 05.12.2019р. відповідачами заборгованість за кредитним договором не сплачувалась, просила розглядати справу без її участі та без фіксування процесу технічними засобами (а.с. № 8-9 т. № 3).

Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , після відновлення провадження по справі 21.12.2018р., в судові засідання, які призначалися на 20.02.2019р., 02.04.2019р., 27.05.2019р., 30.09.2019р. та 05.12.2019р. жодного разу не з`явилися. Про дати судових засідань по справі кожного разу були повідомлені належним чином, про що в матеріалах справи є відповідні докази.

Так, відповідачка ОСОБА_1 в судове засідання, яке було призначене до розгляду на 02.04.2019р. , надала заяву про відкладення слухання справи у зв`язку із зайнятістю представника ( а.с. № 223 т. № 2). В судове засідання, яке було призначене до розгляду на 27.05.2019р., надала заяву про відкладення слухання справи у зв`язку з врегулюванням спору в досудовому порядку (а.с. № 239 том № 2). У судове засідання, призначене до розгляду на 30.09.2019р. від представника відповідачки ОСОБА_1 - ОСОБА_3 (діє на підставі ордеру від 27.05.2019р. - а.с. № 243 т. № 2) до суду надійшла заява про відкладення слухання справи у зв`язку із зайнятістю представника в іншому судовому процесі (а.с. № 250 т. № 2). Судова повістка, яка була надіслана відповідачці у судове засідання на 05.12.2019р., повернулась до суду з позначкою «за закінченням терміну зберігання» (а.с. № 5-6 т. № 3), про причини неявки відповідачка суд не сповістила, заяв про відкладення слухання справи або неможливість явки в судове засідання не надала. Окрім того, судом на офіційному сайті «Судова влада України» було розміщене оголошення про виклик відповідачки в судові засідання на 05.12.2019р., на яке відповідачка також не відреагувала (а.с. № 7 т. № 3)

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання, призначене до розгляду на 20.02.2019р. не з`явився, від представника ОСОБА_4 ( діє на підставі довіреності від 09.02.2019р. - а.с. № 226 т. № 2) надійшла надала заяву про відкладення слухання справи у зв`язку з необхідністю ознайомлення з висновком експерта (а.с. № 218 т. № 2). Судова повістка у судове засідання на 02.04.2019р. була вручена через представника відповідача ( а.с. № 220 т. № 2). В судове засідання, яке було призначене до розгляду на 27.05.2019р., представник відповідача ОСОБА_4 надав заяву про відкладення слухання справи у зв`язку із зайнятістю в іншому судовому процесі (а.с. № 235 т. № 2). Судові повістки у судові засідання на 30.09.2019р. та 05.12.2019р. були вручені відповідачу особисто, що підтверджується поштовими повідомленнями про вручення (а.с. № 245 т. №2, а.с. № 9 т. № 3), про причини неявки відповідач суд не сповістив. Окрім того, судом на офіційному сайті «Судова влада України» було розміщене оголошення про виклик відповідача в судові засідання на 05.12.2019р., на яке відповідач також не відреагував (а.с. № 7 т. № 3).

Згідно до ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Оскільки представник позивача надала заяву про розгляд справи 05.12.2019р. без її участі, інші сторони (їх представники) в судове засідання не з`явилися при належному повідомленні, то на підставі ст. 223, ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд розглянув справу за відсутності усіх сторін (їх представників) і без фіксування процесу технічними засобами.

З огляду на те, що з матеріалів справи вбачається незгода принаймні одного з відповідачів з позовом , а саме відповідачки ОСОБА_1 (це підтверджується раніше поданої нею позовною заяво. до ПАТ «УкрСиббанк» (третя особа - ОСОБА_2 ) про визнання недійсним кредитного договору, яка в подальшому була залишена без розгляду за заявою позивачки), суд вважає за можливе ухвалити у справі рішення на загальних підставах, оскільки відсутня сукупність умов для винесення заочного рішення, яка передбачена ч.1 ст. 280 ЦПК України.

Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази у справі за принципами, які встановлені ст. 89 ЦПК України, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст. 4 ЦПК України).

Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1. ст. 13 ЦПК України).

При розгляді справи встановлені наступні обставини та відповідні правовідносини.

Так судом було встановлено, що 04.08.2008р. між АКІБ «УкрСиббанк» (з 21.12.2009р. змінено назву банку на ПАТ «УкрСиббанк») і ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, на підставі якого банк зобов`язався надати позичальнику кредитні кошти в іноземній валюті в сумі 84 000 дол. США, зі строком повернення не пізніше 03.08.2018р. Процентна ставка встановлена у розмірі 15,00 % річних ( а.с. № 7-11 т. № 1).

19.12.2008р. між сторонами - АКІБ «УкрСиббанк» (з 21.12.2009р. змінено назву банку на ПАТ «УкрСиббанк») і ОСОБА_1 було укладено додаткова угода № 1 до договору споживчого кредиту № 0 від 04.08.2008р., яким сторони перенесли щомісячний строк сплати процентів з 01 по 25 число кожного місяця. (а.с.№ 12 т. №1).

04.08.2008р. між АКІБ «УкрСиббанк» (з 21.12.2009р. змінено назву банку на ПАТ «УкрСиббанк») і ОСОБА_2 був укладений договір поруки № 221651, відповідно до умов якого поручитель, зобов`язався перед кредитором відповідати за виконання ОСОБА_1 усіх зобов`язань, що виникли з договору про надання споживчого кредиту№ 0 від 04.08.2008р. за кредитним договором №228/16 від 28.12.2016р. Відповідно до договору, відповідальність поручителя і боржника є солідарною.

Згідно умов п.2.2 договору поруки, у випадку невиконання зобов`язань, кредитор має право пред`явити свої вимоги безпосередньо до поручителя (а.с. №14-15 т. № 1) .

Кредитні кошти в розмірі 84 000 дол. США (гривневий еквівалент 406 988 грн.40коп.) 04.08.2008р. були отримані позичальником, що підтверджується випискою за особовим рахунком (а.с. № 237 т. № 1, заявою на видачу готівки - а.с. № 247 т. № 1, меморіальним ордером № - а.с.№ 248 т. №1).

Крім того, відповідачами факт отримання грошових коштів не спростовувався, платежі, які вносились, відповідно до розрахунку, лише підтверджують факт укладення кредитного договору та отримання грошових коштів.

15.10.2015р. відповідачам було направлено вимоги про погашення простроченої заборгованості, які були отримані ними 20.10.2015р. та 26.10.2015р. відповідно (а.с. № 33,34 т. № 1), однак відповідачі свої зобов`язання щодо погашення заборгованості по кредиту та сплаті процентів за користування ним не виконали.

За змістом ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк, інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до умов договору кредиту, позичальник зобов`язується в порядку та на умовах, що визначені договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором і графіком погашення кредиту.

п.4 1. Кредитного договору, за порушення відповідачем термінів погашення будь-яких своїх грошових зобов`язань, передбачених кредитним договором, зокрема термінів повернення кредиту та/або термінів сплати процентів та/або комісій, позивач має право вимагати від відповідача додатково сплатити позивачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, сума якого розраховується за офіційним обмінним курсом НБУ гривні до валюти заборгованості станом на дату нарахування такої пені.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися порукою.

Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до п. 1.3. договору поруки, поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що і боржник, за всіма зобов`язаннями останнього за основним договором, включаючи повернення основної суми боргу, сплату процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами кредитного договору.

Крім того, п.2.1. договору поруки встановлено, що у випадку зміни умов основного договору поручитель, підписанням цього договору, підтверджує свою згоду на здійснення таких змін. Сторони погодили, що зміни, які здійснюються відповідно до умов цього пункту договору не потребують додаткового укладення сторонами угод щодо внесення змін.

В позовній заяві позивачем зазначено, що внаслідок неналежного виконання позичальником взятих на себе зобов`язань за кредитним договором№ 0 від 04.08.2008р. ОСОБА_1 має борг по поверненню кредитних коштів та відсотків за користування кредитом в сумі 40 031,22 дол. США та суми боргу по сплаті пені в розмірі 57 554грн.52коп.

Відповідний розмір заборгованості позивачем визначений згідно до детальної довідки- розрахунку заборгованості (а.с.№16-25 т. № 1), який долучений до позовної заяви та виконаний з урахуванням здійснених позичальником погашень заборгованості, а також підтверджується випискою за кредитним договором ( а.с. № 1-27 т. № 2).

Представник відповідачки ОСОБА_1 - ОСОБА_5 (діє на підставі довіреності від 29.02.2016р.) не погодившись з виписками по рахункам, які в тому числі вказують на істотне збільшення реальної вартості кредиту, яка зазначена в договорі, просив по справі призначити судову економічну експертизу. Ухвалою суду від 12.12.2017р. по справі було призначено судово-економічну експертизу, проведення якої доручено Дніпропетровському науково дослідному інституту судових експертиз, висновок якої надійшов до суду 12.12.2018р.

Згідно висновку експерта № 6245/6246-17 від 22.11.2018р., складеного судовим експертом Ватченко Б.С., встановлено по першому питанню, що в частині заборгованості за кредитом та заборгованості по відсоткам за користування кредитом відповідає умовам укладеного між сторонами договору про надання споживчого кредиту, а в частині заборгованості за пенею за несвоєчасне погашення заборгованості не відповідає умовам договору та розбіжність між даними проведеного експертом дослідження та розрахунком банку складає 2 204грн. 62коп. По другому питанню, а саме дослідження щодо погашення кредиту, процентів, за користування кредитом та дати погашення, експертом у додатку № 1 до висновку надано розрахунок, який відповідає довідці-розрахунку заборгованості за кредитом та довідці -розрахунку заборгованості по процентам, які надані позивачем. По третьому питанню, за даними дослідження сукупна вартість кредиту у вигляді реальної відсоткової ставки за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 04.08.2008р. складає 18,051% та абсолютного значення подорожчання кредиту в розмірі 70 349,43 дол. США, що за курсом НБУ 4,8451 грн./дол. США складає 340 850грн.02коп. Таким чином, дані графіку платежів по кредитному договору № 0 від 04.08.2008р. в частині щомісячної сплати кредиту та процентів за користування кредитом в розмірі 15% відповідають даним дослідження. По четвертому питанню, підтверджується документально обґрунтований щомісячний платіж в перерахунку доларів США на гривні (курс НБУ 4,8451 грн./дол. США станом на 04.08.2008р.) складає: за кредитом - 3 391 грн.57коп., комісією 8 139грн.77коп., страховим платежем - 1745 грн.51коп. (а.с. № 161-205 т. №2).

В наданих до суду 05.12.2019р. письмових поясненнях представник позивача ОСОБА_6 по третьому питанню, яке було поставлено на вирішення експерта відповідно до ухвали суду від 12.12.2017р., та яке було викладено експертом в іншій редакції, додатково зазначила, що діючим цивільним законодавством не передбачені такі істотні умови кредитного договору, як значення реальної процентної ставки та значення абсолютного подорожчання кредиту. Ці значення, не є величинами постійними і тому не можуть бути істотними умовами кредитного договору. В договорі зазначається саме річна, а не реальна процентна ставка. По іншим питанням представник позивача, відповідно до висновку експерта, розбіжностей не виявила.

Таким чином, вимоги позивача, знайшли свої підтвердження у висновку експерта, за виключенням розрахунку суми пені.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли підтвердження під час розгляду та підлягають задоволенню.

Між тим, при винесенні рішення, при визначенні розміру пені, суд бере до уваги саме розрахунок, наданий експертом, а не розрахунок наданий позивачем. Таким чином, з відповідачів підлягає стягненню заборгованість по пені у розмірі 55 349грн.90коп.

На підставі вищевикладеного, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити частково та стягнути солідарно з відповідачів суму боргу по поверненню кредитних коштів та відсотків за користування кредитом станом на 13.01.2016р. в сумі 40 031,22 дол. США та суми боргу по сплаті пені в розмірі 55 349грн.90коп.

При прийнятті даного рішення, судом також враховано, що рішенням Подільського районного суду м. Києва від 11.01.2017р. у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ПАТ «УкрСиббанк», третя особа - ОСОБА_2 про визнання кредитного договору недійсним було відмовлено (а.с. № 110-114 т. № 2) та ухвалою апеляційного суду м. Києва від 15.05.2017р. дане рішення залишено без змін (а.с. № 115-117 т. № 2).

Згідно зі ст. 524 ЦК України зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Відповідно до ч. 1 ст. 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Отже, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України.

Разом з тим, ч. 2 ст. 524 та ч. 2 ст. 533 ЦК України допускають, що сторони можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті.

У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов`язанням, визначається в гривнях за офіційним курсом Національного банку України встановленим для відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Отже, гривня як національна валюта, є єдиним законним платіжним засобом на території України.

Вищевказане узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду України від 01.03.2017р. у справі № 6-284ц17.

Частиною 2 п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009р. № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» передбачено, що у разі пред`явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті, суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом НБУ на день ухвалення рішення.

Згідно офіційного курсу НБУ станом на 05.12.2019р. - 1 дол.США складає 2393,0282грн. (а.с. № 31 т. № 2). Отже, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню суму боргу по поверненню кредитних коштів та відсотків за користування кредитом станом на 13.01.2016р. в сумі 40 031,22 дол. США, що становить 957 947грн.10коп. (з розрахунку 40 031,22 дол.США х 23,93грн.).

Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, з урахуванням часткового задоволення позову, суд вважає за можливе стягнути з відповідачів на користь позивача судові витрати по сплаті при подачі позову судового збору пропорційно до задоволеної частини позовних вимог в розмірі 15 199 грн.46 коп., тобто по 7 599 грн. 73коп. з кожного відповідача (1 013 297 грн. - сума задоволених позовних * 14 834грн.27коп. - сума судового збору, сплачена при подачі позову за ставками 2016р. : 988 951грн.23коп. - ціна позову = 15 199 грн. 46 коп.).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 525, 526, 546, 554, 1054, 1048 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009р. № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», постановою Верховного Суду України від 01.03.2017р. у справі № 6-284ц17, ст.ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76-81, 89, 128-131, 141, 223, ч.2 ст. 247, ст.ст. 259, 263-265 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «УкрСиббанк» суму боргу по поверненню кредитних коштів та відсотків за користування кредитом за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 04.08.2008р. станом на 13.01.2016р. в розмірі 40 031,22 дол. США, що становить 957 947грн.10коп.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «УкрСиббанк» суму боргу по сплаті пені за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 04.08.2008р. в розмірі 55 349грн.90коп.

В задоволенні іншої частини позовних вимог Акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «УкрСиббанк» судові витрати по сплаті судового збору у розмірі в розмірі 15 199 грн.46 коп., тобто по 7 599 грн. 73коп. з кожного.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя Ткаченко Н.В.