Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"28" січня 2019 р. Справа № 608/2112/18

Номер провадження2/608/58/2019

Чортківський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Квятковської Л. Й.

участю секретаря Маришевої Г.М.,

позивача ОСОБА_1,

представників позивачки ОСОБА_2 - ОСОБА_1, ОСОБА_3,

відповідачки ОСОБА_4,

представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, органу опіки і піклування Чортківської районної державної адміністрації в особі служби у справах дітей Чортківської районної державної адміністрації Андрунишина С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чорткові цивільну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_6, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, служби у справах дітей Чортківської районної державної адміністрації про усунення перешкод у користуванні, розпорядженні власністю шляхом визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2018 року позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_6, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, служби у справах дітей Чортківської районної державної адміністрації про усунення перешкод у користуванні, розпорядженні власністю шляхом визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням. В позовній заяві позивачі вказали, що вони є співвласниками житлового будинку по АДРЕСА_1. За вказаною адресою з 11.09.2013 року зареєстровані відповідачі, які фактично понад рік в зазначеному будинку не проживають, комунальними послугами не користуються, особистих речей та іншого майна в будинку не мають. У зв'язку з цим виникають проблеми зі сплатою надмірних комунальних послуг. За таких обставин іншого способу захисту порушеного права власника, як звернутися до суду із позовом про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом, у позивачів немає.

Позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримує, просить задовольнити.

Представники позивачів ОСОБА_3 позовні вимоги підтримує, просить суд їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4, яка в судовому засіданні діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_6, в судовому засіданні позовні вимоги визнає, не заперечує проти того, що вона дійсно не проживає в спірному житлі з листопада 2016 року.Шлюб з відповідачем розірвано.У неї є інша сім'я,однак прописатись в своїх батьків чи сестри не може без їхньої згоди.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, служби у справах дітей Чортківської районної державної адміністрації Андрунишин С.М. вважає, що при задоволенні позову права дитини порушені не будуть, оскільки відповідачі проживають в іншому населеному пункті. При вирішенні справи покладається на розсуд суду.

Вислухавши позивача, представників позивачки, відповідачку, представника третьої особи, вивчивши та дослідивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити з наступних мотивів.

Згідно паспорта громадянина України серія НОМЕР_1, виданого 09.12.1997 Чортківським РВ УМВСУ у Тернопільській області, власником документа є ОСОБА_2, народжена ІНФОРМАЦІЯ_5 року в с. Нагірянка Чортківського району Тернопільської області, її зареєстроване місце проживання - с. Долина Чортківського району Тернопільської області.

Згідно паспорта громадянина України серія НОМЕР_2, виданого 17.06.1998 Чортківським РВ УМВСУ у Тернопільській області, власником документа є ОСОБА_1, народжений ІНФОРМАЦІЯ_2 року в с. Нагірянка Чортківського району Тернопільської області, його зареєстроване місце проживання - АДРЕСА_1.

Позивачам ОСОБА_2, ОСОБА_1 на праві приватної власності належить житловий будинок по АДРЕСА_1, що стверджується свідоцтвами про право на спадщину за законом, виданими 21 липня 2011 року в м. Чорткові Тернопільської області, свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, виданим 21 липня 2011 року в м. Чорткові Тернопільської області, витягами про реєстрацію в Спадковому реєстрі за НОМЕР_3, НОМЕР_4, НОМЕР_5, виданими 21 липня 2011 року.

Позивач ОСОБА_1 перебував шлюбі з ОСОБА_4, в якому в них народився син ОСОБА_6,ІНФОРМАЦІЯ_1 року згідно свідоцтва про народження. де батьками записані: ОСОБА_1, ОСОБА_4. Відповідно до рішення Чортківського районного суду Тернопільської області від 02.03.2017 року шлюб між ОСОБА_1 і ОСОБА_4 розірвано, а сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, залишено проживати з матір'ю.

Актами про встановлення факту не проживання, складеними 20.09.2017 року, 19.12.2017 року, 16.03.2018 року, 18.07.2018 року, 02.10.2018 року, комісією в складі депутата Шульганівської сільської ради, в присутності сусідів встановлено, що відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_6 по місцю реєстрації по АДРЕСА_1 не проживають, комунальними послугами не користуються, особистих речей та іншого майна в будинку не утримують з жовтня 2016 року.

В акті про обстеження житлово-побутових умов, складеному спеціалістами служби у справах дітей Чортківської районної державної адміністрації та затвердженому 11 грудня 2018 року, вказується, що по АДРЕСА_1 проживає співвласник ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2. ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 р. н., зареєстрована, але не проживає, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 р. н., зареєстрований, але не проживає. Сім'я розлучена відповідно до рішення суду від 02.03.2017 року, дитина залишена проживати з матір'ю.

В акті про обстеження житлово-побутових умов за місцем фактичного проживання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 року, по АДРЕСА_2 від 14.12.2018 року, зазначається, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 р. н., працює в МРЦ «Кримінці» МВС України масажистом, одружена вдруге, по місцю проживання характеризується з позитивної сторони, добровільно виконує батьківські обов'язки. ОСОБА_4 з листопада 2016 року проживає разом з сином ОСОБА_6 у с. Микуличин Яремчанської міської ради Івано-Франківської області в будинку батьків. Власного житла немає.

Згідно ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин.

Згідно ст. 29 Цивільного кодексу України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Відповідно до абзацу 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Тобто правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою.

Належним способом захисту цивільних прав у такому разі є пред'явлення позову про позбавлення права власності або визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, які є підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання відповідними уповноваженими органами.

Така позиція підтверджується висновками Верховного Суду України, викладеними в постанові від 16 січня 2012 року у справі № 6-57цс11 у якій зазначено, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпоряджання своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом із тим одну з таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньої; 4) про оголошення фізичної особи померлою.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому, не має значення ким саме спричинено порушення права та з яких підстав.

За змістом ч. 1 ст. 16 Цивільного України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Питання визначення місця проживання малолітніх та неповнолітніх регулюється ст. 29 Цивільного кодексу України, яка визначає місце проживання фізичної особи в залежності від її віку: відповідно до частини 4 ст. 29 Цивільного кодексу України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає. Ця норма є імперативною, тобто дитина, яка не досягла 10 років може бути зареєстрована лише з батьками, або з одним із батьків.

Таким чином, закон надає дитині право обирати самостійно місце свого проживання після досягнення 14 років, до досягнення цього віку дитина не має права вільного вибору свого місця проживання, і набуває право користування житлом за місцем проживання батьків, або одного з них, з ким вона проживає.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно з ч. 4 ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Визнання відповідачем позову в даній справі не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Враховуючи те, що відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_6 перестали були членами сім'ї позивачів, проживають в іншому населеному пункті, дитина залишена проживати з матір'ю, не користуються вказаним житлом понад рік, а тому можуть бути визнані такими, що втратили право користування жилим приміщенням по АДРЕСА_1.

Керуючись ст. 29, ст. 405 ч. 2 Цивільного кодексу України, абзацом 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст. ст. 5, 13, 76, 82, 141, 206, 258, 259, 263, 265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Усунути перешкоди у користуванні,розпорядженні власністю шляхом визнання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, такими, що втратили право користування житловим приміщенням - житловим будинком АДРЕСА_1

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги Тернопільському апеляційному суду через Чортківський районний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення буде виготовлений 01 лютого 2019 року.

Суддя:/підпис/

Копія вірна

Рішення набрало законної сили "___" ________________ 2019 р.

Оригінал рішення знаходиться в матеріалах справи №608/2112/18.

Суддя: Л. Й. Квятковська