Справа № 130/892/19
Провадження № 22-ц/801/1313/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Сенько Л. Ю.
Доповідач:Денишенко Т. О.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2019 рокуСправа № 130/892/19м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивіль-них справах:

судді-доповідача Денишенко Т.О.,

суддів Голоти Л.О., Рибчинського В.П.,

за участі секретаря судового засідання Топольської В.О., позивача, скаржника ОСОБА_1 , розглянувши за правилами, встановленими для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження, у відкритому судовому засідан-ні в м. Вінниці, в залі судових засідань апеляційного суду цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2

про встановлення фактів, відшкодування моральної шкоди,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу судді Жме-ринського міськрайонного суду Вінницької області від 06 травня 2019 року про відмову у відкритті провадження у справі, постановлену у приміщенні суду в м. Жмеринці Вінницької області за головування судді Сенько Л.Ю.,

В С Т А Н О В И В:

02 травня 2019 року ОСОБА_1 звернувся у Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області з позовом до ОСОБА_2 та просив: визнати, що по-зивач подав позов на підставі постанови Апеляційного суду Вінницької області від 14 грудня 2018 року, в якій зазначено право позивача на відшкодування шкоди за неправдиві свідчення відповідача; визнати, що докази, на підставі яких позивач подає позов, не були предметом дослідження під час судового розгляду кримінальної справи по обвинуваченню позивача ОСОБА_1 ; ви-знати, що згідно талона про зняття з реєстрації відповідача останній був знятий з реєстрації за адресою його проживання на момент конфлікту 26 лютого 2016 року, за наслідками якого позивача засуджено вироком суду; визнати відсут-ність права власності на земельну ділянку, будинок у відповідача; визнати, що позивач не впускав відповідача в будинок свого проживання; визнати, що вис-новком судово - медичної експертизи зафіксована відсутність будь-яких ушко-джень на обличчі відповідача; визнати, що в карті швидкої допомоги, яка лягла в основу висновку експерта, на другій сторінці зазначено про відсутність будь-яких пошкоджень на обличчі відповідача; стягнути з відповідача 100 000,00 гривень у відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою судді Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 06 травня 2019 року ОСОБА_1 відмовлено у відкритті провадження у спра-ві на підставі пункту першого частини першої статті 186 ЦПК України, оскіль-ки позовна заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Не погоджуючись з постановленою суддею суду першої інстанції ухвалою, ОСОБА_1 оскаржує її в апеляційному порядку, просить визнати, що суддею навмисно не виконується постанова апеляційного суду від 14 лютого 2019 року, на підставі якої ним подана дана позовна заява, визнати порушення його права на доступ до правосуддя, постановити окрему ухвалу відносно судді щодо нав-мисної недбалості, скасувати оскаржувану ухвалу судді суду першої інстанції, справу направити для продовження розгляду. Вважає помилковим висновок су-ду першої інстанції щодо оскарження ним вироку суду, оскільки свою позовну заяву він подав на підставі саме його законності та зазначених у ньому фактів.

Правом подання відзиву на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_2 не скористався.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення по апеляційній скарзі скаржника ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, проаналізувавши наяв-ні в ній докази в їх сукупності, перевіривши законність, обґрунтованість оскар-жуваної судової ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляцій-ний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції, керу-ючись нормами пункту першого частини першої статті 186 ЦПК України, вихо-див з того, що зі змісту позовної заяви убачається незаконність, на думку пози-вача, вироку Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 04 жовтня 2017 року, який є наслідком неправдивих свідчень ОСОБА_2 , яки-ми йому заподіяна моральна шкода. Звертаючись до суду з позовною заявою про встановлення ряду фактів, що стосуються вирішення кримінальної справи, відшкодування моральної шкоди, ОСОБА_1 фактично намагається оскаржи-ти вирок суду, що набрав законної сили.

Проте з таким висновком суду погодитися не можна з огляду на наступне.

Відповідно до статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, вста-новленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, не-визнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтерсів. Відмова від пра-ва на звернення до суду за захистом є недійсною. Жодна особа не може бути позбавлена права на участь у розгляді своєї справи у визначеному цим Кодек-сом порядку.

Статтею 19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку ци-вільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійсню-ється в порядку іншого судочинства.

Згідно статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого ци-вільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним заса-дам цивільного законодавства, має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у визначений цією статтею спосіб.

Як убачається із матеріалів справи, а саме змісту позовної заяви ОСОБА_1 , ним заявлено ряд окремих позовних вимог, а саме: визнати, що позов пода-ний на підставі постанови Апеляційного суду Вінницької області від 14 грудня 2018 року, де зазначено право позивача на відшкодування шкоди за неправдиві свідчення відповідача; визнати, що докази, на підставі яких позивач подає по-зов, не були предметом дослідження під час розгляду кримінальної справи по обвинуваченню позивача ОСОБА_1 ; визнати, що згідно талона про зняття з реєстрації відповідача останній був знятий з реєстрації за адресою його прожи-вання на момент конфлікту 26 лютого 2016 року, за яким позивача засуджено до кримінального покарання; визнати відсутність у відповідача права власності на земельну ділянку, будинок; визнати, що позивач не впускав відповідача в бу-динок свого проживання; визнати, що висновком судово - медичної експертизи зазначена відсутність будь-яких ушкоджень на обличчі відповідача; визнати, що в карті швидкої допомоги, яка покладена в основу висновку експерта, на другій сторінці зазначено про відсутність будь-яких ушкоджень на обличчі від-повідача; стягнути з відповідача 100 000,00 гривень моральної шкоди.

Статтею 175 ЦПК України визначені вимоги щодо форми та змісту позовної заяви. За нормами статей 13, 175 ЦПК України позивач на власний розсуд об-ґрунтовує свої вимоги з викладом відповідних обставин та зазначенням доказів, що підтверджують такі обставини. Як наслідок висновок суду першої інстанції щодо фактичного оскарження ОСОБА_1 вироку Жмеринського міськра-йонного суду Вінницької області від 04 жовтня 2017 року є помилковим, дещо передчасним, оскільки вимоги позовної заяви є відмінними між собою та стосу-ються в тому числі особистих немайнових прав позивача щодо стягнення мо-ральної шкоди.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випад-ків, встановлених цим Кодексом ( частина третя статті 12 ЦПК України ).

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в ме-жах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Обов`язок щодо доказування покладений на сторони у справі, у тому числі на позивача щодо доведення обставин, які мають значення для справи і на які він посилається як на підставу своїх вимог, тому суд повинен роз`яснити сторо-нам їхні процесуальні права щодо подання доказів та в подальшому вирішити спір на підставі наявних у матеріалах справи доказів і встановлених обставин. При цьому не зазначення позивачем певних доказів, не подання окремих з них разом із позовною заявою не є підставою для залишення позову без руху з по-дальшим повернення його заявнику, оскільки питання щодо доказів, які можуть бути подані стороною на певному етапі процесуального провадження у справі, суд вирішує відповідно до положень статті 83 ЦПК України.

Колегія суддів також вбачає доцільним звернути увагу суду першої інстан-ції на норми глави 3 ЦПК України, яка визначає завдання підготовчого прова-дження, де, зокрема, конкретно зазначено, що визначення обставин справи, які підлягають встановленню, зібрання відповідних доказів є одним з елементів на-лежної підготовки справи для розгляду по суті. Саме у підготовчому прова-дженні вчиняються судом дії з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.

Пунктом першим статті шостої Конвенції про захист прав людини і осново-положних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публіч-ний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безсторон-нім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов-язків цивільного характеру.

Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна дер-жава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити су-довий процес у безладний рух. Разом із тим не повинно бути занадто формаль-ного ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним ( рішення Європейського су-ду з прав людини у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року ).

У справі «Беллет проти Франції» Європейський суд з прав людини зазначив, що «стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з ас-пектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодав-ством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб до-ступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскар-жити дії, які становлять втручання у її права».

Відповідно до пункту шостого частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і напра-вити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно зі статтею 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом об-ставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають зна-чення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповід-ність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального пра-ва чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до по-становлення помилкової ухвали.

З урахуванням наведеного, відмова у відкритті провадження у цій цивільній справі за наведених судом першої інстанції в оскаржуваній ухвалі підстав нара-зі є формальною, такою, що порушає права позивача на доступ до суду. Оскар-жувана судова ухвала на задоволення апеляційної скарги підлягає скасуванню з направленням справи в суд першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись нормами статей 367, 374, 379, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити.

Ухвалу судді Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 06 травня 2019 року про відмову у відкритті провадження у цивільній справі за по-зовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про від-шкодування моральної шкоди - скасувати, справу направити в суд першої ін-станції для продовження розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, од-нак вона може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду про-тягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 26 червня 2019 року.

Суддя-доповідач Т.О. Денишенко

Судді Л.О. Голота

В.П. Рибчинський