Справа № 471/383/17-ц
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.07.2019 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі :

головуючого судді Явіци І.В.

з участю секретаря судового засідання Андросової А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Арбузинка подання приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Довгань В.В. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 ,-

ВСТАНОВИВ:

Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається

Приватний виконавець виконавчого округу Миколаївської області Довгань В.В. внесла на розгляд суду вказане подання, умотивувавши його тим, що у неї на примусовому виконанні знаходиться виконавчий лист №471/383/17-ц, виданий Братським районним судом Миколаївської області 07 вересня 2017 року, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 63 240, 51 грн. та судового збору у розмірі 1600,00 грн.

У зверненні вказано, що боржник стягнуту судом заборгованість не погашає, на виклик приватного виконавця не з`явився.

До того ж, за вказаною у виконавчому документі адресою боржник не проживає, працює в Росії, у той час, як будь якого майна, рухомого чи нерухомого, на яке можливо звернути стягнення, на праві власності не має.

Тож, вважаючи, що обмеження у праві виїзду за межі України є єдиним заходом впливу на боржника, приватний виконавець просила суд тимчасово обмежити ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, як то, до повного виконання усіх зобов`язань перед стягувачем.

Позиція учасників справи

Заявник в судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце розгляду внесеного нею подання повідомлена належно, направила до суду заяву, якою просила розглядати його за її відсутності, задовольнити висунуті вимоги з підстав, що викладені у зверненні.

Між тим, суд звертає увагу, що такого роду звернення за нормою ч.4 ст. 441 ЦПК України, розглядається за участю заявника.

Між тим, дії суду у таких випадках цивільним процесуальним законом не регламентовані, а тому суд вважає за можливе розглянути подання по суті за відсутності його автора.

Боржник ОСОБА_2 та стягував про час і місце розгляду вказаного подання повідомлені належно, в судове засідання не прибули, причин своєї неявки не вказали, будь яких заяв чи то клопотань до суду не направляли.

Встановлені фактичні обставини та мотиви суду

У свою чергу, суд, перевіривши доводи і обгрнутованість внесеного на його розгляд клопотання, дослідивши надані заявником докази та оцінивши їх з точки зору належності і допустимості, також достатності, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому дослідженні доказів, з огляду на правову аксіому «Atrium habet se intromittere indicia prae se» (суд має справу з тими доказами, які перед ним), керуючись законом, виходив із такого.

Обставини щодо перебування на примусового виконанні у приватного виконавця Довгань В.В. виконавчого листа № 471/383/17-ц, виданого Братським районним судом Миколаївської області 07 вересня 2017 року, а також здійснення нею в межах цього виконавчого провадження ряду дій, спрямованих на виконання судового рішення, як то, запитів щодо наявності у боржника майна та встановлення його місцязнаходження і накладення арешту на майно, є дійсними і підтверджуються матеріалами справи.

Втім, такого роду втручання у права і свободи особи, як тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, наразі є передчасним і необгрунтованим.

Зокрема, перед тим, як дійти такого висновку, суд керувався наступним.

Так, відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.
Згідно до п. 5 ч. 1, ч. 2 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду і в`їзду в Україну громадян України», громадянинові який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов`язань. При цьому паспорт може бути тимчасово затримано чи вилучено у випадках, передбачених пунктами 1-9 частини першої цієї статті, або в разі використання паспорта для вчинення злочину, або виявлення у ньому підробки, а також у випадках припинення громадянства України. Тимчасове затримання або вилучення паспорта у таких випадках здійснюється судом, органами прокуратури, внутрішніх справ, служби безпеки, Державної прикордонної служби України, військовими комісаріатами та консульською службою України.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду України щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України"ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)", вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону № 3857-XII та у п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону № 606-XIV, означає з об`єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов`язків. У зв`язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.
Особа, яка має невиконані зобов`язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.
За положеннями ч. 3 ст. 12 ЦПК України, наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб`єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови «доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання».
Ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань є оціночним поняттям. Теоретично їх невиконання може бути зумовлене об`єктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження, важкої хвороби тощо. Однак воно може мати й принципово інше походження, суб`єктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання - має змогу виконати зобов`язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин.
Саме невиконання боржником самостійно зобов`язань протягом строку, який вказує приватний виконавець в постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків.
Поняття «ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).
Пунктом 15 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 57 від 27 січня 1995 року передбачено, що громадянину може бути відмовлено у виїзді з України, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням.
Відповідно до п. 8 ст. 19 Закону України «Про Державну прикордонну службу України»на Державну прикордонну службу України відповідно до визначених законом завдань покладаються запобігання та недопущення перетинання державного кордону України особами, яким згідно із законодавством не дозволяється в`їзд в Україну або яких тимчасово обмежено у праві виїзду з України, у тому числі згідно з дорученнями правоохоронних органів; розшук у пунктах пропуску через державний кордон осіб, які переховуються від органів досудового розслідування та суду, ухиляються від відбуття кримінальних покарань; виконання в установленому порядку інших доручень правоохоронних органів.
Відповідно до роз`яснень Верховного суду України від 01 лютого 2013 року, викладених у судовій практиці щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання. У зв`язку з цим з метою всебічного і повного з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин, суду належить з`ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання в повному обсязі або частково.
Подання державного виконавця повинно бути обґрунтованим, тобто містити зазначення обставин, що підтверджують необхідність обмежити право особи на виїзд за межі України. Відкриття виконавчого провадження не може розглядатись як достатня підстава для застосування судом саме такого заходу, як обмеження права виїзду за межі України.
Під час розгляду заяви про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України відповідно до ст. 441 ЦПК України доказуванню підлягають факти ухилення боржника від виконання рішення суду, можливість виїзду за межі України з метою ухилення від виконання рішення суду, в тому числі наявність закордонного паспорта громадянина України, вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішення суду відповідно ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження».
Та у цьому випадку, будь яких достовірних доказів про те, що боржником ОСОБА_1 отримано постанову про відкриття виконавчого провадження, суд у своєму розпорядження не мав.

Натомість, матеріали справи містять конверт із зворотнім повідомленням про те, що боржник відсутній, за адресою, на яку йому було направлено вказану постанову.

У той час, як акт приватного виконавця про відсутність боржника за адресою, що вказана у виконавчому документі, датовано 12 грудня 2017 року.

А тому будь які відомості про те, що боржника на даний час дійсно немає за відомою приватному виконавцю адресою у суду відсутні.

Фактично, приватним виконавцем не перевірено факт проживання/непроживання боржника на цей час, а також можливість/неможливість здійснення його примусового приводу, як заходу, яким меншою мірою обмежуються права.

При цьому, сама по собі неявки на виклик виконавця, без з`ясування причин неприбуття на нього, не може вважатись ухиленням у розумінні цих дій, що наведене судом вище.

А тому, дане клопотання є передчасним, позаяк, заявником не з`ясоване місцеперебування боржника на даний час, і, як наслідок, у задоволенні цього подання слід відмовити.

Відмовляючи у задоволенні подання, суд зазначає, що обмеження у праві виїзду за межі країни є суттєвим втручанням у приватне життя особи у розумінні ст.8 Конвенції про захист прав і основоположних свобод ( Рим, 04.ХІ.2950 р.), і тому має бути легітимним, виправданим та пропорційним цілям, які мали бути досягнуті. Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини, висловлену у п.33 рішення ЄСПЛ у справі "Фельдман проти України", за яким будь-яке втручання у право особи на повагу до її приватного та сімейного життя становитиме порушення статті 8 Конвенції, якщо воно не здійснювалося «згідно із законом», не переслідувало легітимну ціль та було «необхідним у демократичному суспільстві» у тому сенсі, що воно було пропорційним цілям, які мали бути досягнуті.
З цих мотивів, керуючись ст.ст. 258 -261, 441 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Довгань В.В. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 відмовити.

Роз`яснити заявнику право повторного звернення до суду із таким самим поданням, у разі, якщо відпадуть обставини, що стали підставою для відмови у його задоволенні.

Ухвала може бути оскаржена учасниками справи, а також особами, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду через Арбузинський районний суд Миколаївської області протягом 15 (п`ятнадцяти) днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 (п`ятнадцяти) днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя І.В. Явіца