КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№22-ц/824/921/2019 Головуючий в суді 1 інстанції - Клочко І.В.
Унікальний №754/6531/16-ц Суддя-доповідач - Желепа О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача - ЖелепиО.В.

суддів - Рубан С.М., Іванченка М.М.

при секретарі - Задерей І.В., Гордійчук Ж.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Преміум» на ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 01 жовтня 2018 року (у складі судді Клочко І.В. повний текст ухвали складено 10.10.2018 року) про розстрочку виконання рішення суду в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Преміум» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2018 року ОСОБА_3 звернувся до суду з заявою про розстрочку виконання рішення Деснянського районного суду м. Києва від 21 травня 2018 року.

Свою заяву мотивував тим, що зазначеним судовим рішення з нього на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРЕМІУМ» стягнуто заборгованість в розмірі 1 507 061,26 грн. та судовий збір в розмірі 24 555,92 грн. Постановою Київського апеляційного суду від 02.08.2018 року вказане рішення залишено без змін і воно набрало законної сили 02.08.2018 року.

Як зазначав заявник, він має намір добровільно виплачувати вказану заборгованість, що підтверджується частковим погашенням боргу як під час розгляду справи, так і після набрання рішенням законної сили, зокрема 07.08.2018 року сплачено 200 000,00 грн. Однак, в зв'язку з фінансовими труднощами він не має можливості виконати рішення в найкоротший строк та одним платежем.

Заявник послався також на те, що він є єдиним працюючим членом родини, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Заявник вважає, що за вказаних обставин у випадку накладення арешту на рахунки та майно, такий арешт та наступне стягнення призведе до суттєвого порушення прав неповнолітніх дітей.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 01 жовтня 2018 року заяву ОСОБА_3 задоволено. Розстрочено на 11 місяців виконання рішення Деснянського районного суду м. Києва від 21 травня 2018 року, згідно якого стягнуто з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРЕМІУМ» суму заборгованості за кредитним договором №8/КЛ/13 від 26.04.2013р. в розмірі 1507061,26 грн. та судовий збір в розмірі 24555,92 грн.

Зобов'язано ОСОБА_3, вносити на розрахункові рахунки Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПРЕМІУМ» заборгованість наступним чином:

до 09 жовтня 2018 року суму заборгованості в розмірі 217602,90 грн.;

до 09 листопада 2018 року суму заборгованості в розмірі 108801,43 грн.;

до 09 грудня 2018 року суму заборгованості в розмірі 108801,43 грн.;

до 09 січня 2019 року суму заборгованості в розмірі 108801,43 грн.;

до 09 лютого 2019 року суму заборгованості в розмірі 108801,43 грн.;

до 09 березня 2019 року суму заборгованості в розмірі 108801,43 грн.;

до 09 квітня 2019 року суму заборгованості в розмірі 108801,43 грн.;

до 09 травня 2019 року суму заборгованості в розмірі 108801,43 грн.;

до 09 червня 2019 року суму заборгованості в розмірі 108801,43 грн.;

до 09 липня 2019 року суму заборгованості в розмірі 108801,43 грн.;

до 09 серпня 2019 року суму заборгованості в розмірі 108801,43 грн.

Не погоджуючись з ухвалою, 07 листопада 2018 року Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «ПРЕМІУМ» звернулось з апеляційною скаргою, в якій просило її скасувати та постановити нову, якою відмовити ОСОБА_3 у задоволенні заяви про розстрочку виконання рішення суду.

Скаржник послався на те, що відповідач протягом тривалого терміну(понад чотири роки) не виконує взяті на себе фінансові зобов'язання, маючи у власності достатньо нерухомого майна, стягнення на яке може бути звернуте в рахунок погашення відповідної заборгованості. При цьому, Банк зазначає, що будь-які права неповнолітніх дітей порушені не будуть, оскільки останні не проживають та не зареєстровані в житловому будинку, який передано в іпотеку на забезпечення виконання ОСОБА_3 взятих на себе зобов'язань. Також, позивач послався на те, що допускаючи розстрочку виконання рішення, суд не з'ясував, з яких джерел та за які кошти відповідач буде погашати існуючу заборговано сіть, враховуючи той факт, що в заяві ОСОБА_3 посилався на відсутність у нього грошових коштів взагалі.

В судовому засіданні апеляційного суду представник банку доводи скарги підтримав. просив відмовити в задоволенні заяви, так як боржник має достатньо майна за рахунок. якого може виконати рішення суду, без будь-якої розстрочки.

ОСОБА_3 просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги, вказував на те, що він виконує ухвалу суду, яка була постановлена з дотриманням вимог закону, погашає борг частинами , а нерухоме майно, яке може бути швидко реалізоване в нього відсутнє.

Заслухавши доповідь судді Желепи О.В., з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, рішенням Деснянського районного суду м.Києва від 21.05.2018 року ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРЕМІУМ» стягнуто кредитну заборгованість в розмірі 1 507 061,26 грн. та судовий збір в розмірі 24 555,92 грн.

Постановою Апеляційного суду м. Києва від 02.08.2018 року вказане рішення залишено без змін, з огляду на що рішення суду першої інстанції набрало законної сили, а стягувачеві видано виконавчі листи.

05.09.2018 року приватним виконавцем було відкрито виконавче провадження, а 21.09.2018 року - описано та накладено арешт на нерухоме майно, а саме: дві земельні ділянки та житловий будинок з надвірними будівлями в с.Кийлів Бориспільського району Київської області.

Звертаючись до суду з заявою про розстрочку виконання указаного вище судового рішення, заявник посилався на бажання виконати рішення суду добровільно, однак, враховуючи майновий та сімейний стан боржника, з розстрочкою на 11 місяців.

Задовольняючи указану заяву, суд першої інстанції, з висновками якого погоджується колегія суддів, виходив з доцільності проведення розстрочки виконання рішення суду, враховуючи сімейний та майновий стан боржника, а також необхідність захисту прав та інтересів неповнолітніх дітей.

Так, відповідно до положень ст. 435 ЦПК України, підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Згідно до ч.5 ст. 435 ЦПК України, розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Статтею 33 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.

Пунктом 10 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» № 14 від 26.12.2003 р. зазначено, що при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, суду потрібно мати на увазі, що їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Системне тлумачення ст.435 ЦПК України та ст.33 Закону України «Про виконавче провадження», дає підстави дійти висновку, що у виняткових випадках, за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, з заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу і порядку виконання. Відстрочка виконання рішення суду може бути надана у виняткових випадках, що обумовлюють об'єктивні ускладнення, при виконанні судового рішення або наявність яких робить його виконання неможливим та на строк не більше один рік.

Розстрочка, виходячи з положень вказаної статті - це надання боржникові права проводити виконання рішення у частинах і в строки, встановлені судом.

Законом встановлено, що критерієм визначення підстав для розстрочки виконання рішення є обставини, які утруднюють виконання судового рішення, надаючи суду можливість у кожному конкретному випадку вирішити питання про їх наявність з урахуванням всіх обставин справи, а також прав та законних інтересів сторін виконавчого провадження.

Підстави, які зумовлюють необхідність розстрочки виконання рішення, мають оціночний характер, так як законодавцем не надано його вичерпного переліку.

Обставинами, які утруднюють виконання рішення, можуть бути тільки ті обставини, які існують насправді і які безпосередньо не дозволяють виконати судове рішення в обсязі, строки та в порядку, визначеному в ньому.

Вирішуючи питання розстрочки виконання рішення, суд повинен виходити із засад доцільності та необхідності захисту інтересів, насамперед, стягувача, права якого підтверджені судовим рішенням.

Судом першої інстанції при вирішенні питання про розстрочку виконання судового рішення встановлено, що заявник - ОСОБА_3 та ОСОБА_7 мають трьох малолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Мати дітей, ОСОБА_7, перебуває у декретній відпустці до досягнення дитиною трьох років з 01.01.2017 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 (копія наказу ТОВ «Енергетично-Інвестиційна компанія» від 30.12.2016 року № 26).

Як слідує з довідки Головурівської сільської ради Бориспільського району Київської області від 06.08.2018 року № 2-11-607, ОСОБА_7 разом з донькою ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрована та проживає в будинку по АДРЕСА_1 власником особового рахунку в якому є ОСОБА_3 Також, у вказаному будинку проживають, але не зареєстровані заявник ОСОБА_3 та двоє малолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5.

Таким чином, колегією суддів не можуть бути прийняті доводи апеляційної скарги щодо не проживання в будинку, який є предметом іпотеки, неповнолітніх дітей відповідача, оскільки вони спростовуються наявними матеріалами справи.

Тобто, звернення стягнення на указане майно в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_3 впливатиме на права та інтереси малолітніх дітей останнього. Посилання на можливість реалізації земельних ділянок, також є недоведеною, оскільки боржник пояснив, що арештовані земельні ділянки, це ділянки на яких розташований будинок і вони не можуть бути реалізовані окремо від будинку, а також одна із земельних ділянок є забезпеченням виконання іншого зобов'язання, обтяження з якої не знімається, незважаючи на те, що борг вже погашений і з приводу цього існує спір, який ще не вирішений.

Крім того, колегія погоджується з висновком суду першої інстанції в тій частині, що представником позивача не надано доказів на підтвердження вартості зазначеного майна. А відсутність таких доказів, в свою чергу, позбавляє суд можливості з'ясувати реальність виконання рішення суду шляхом реалізації майна.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що ПАТ «КБ «Преміум» не звертався до суду з позовом про звернення стягнення на іпотечне майно, а обрав спосіб захисту власного порушеного права шляхом стягнення з відповідача на свою користь грошових коштів.

Колегія акцентує увагу також на тому, що боржник не ухиляється від виконання рішення суду, а просить розстрочити його виконання у грошовій формі з метою уникнення необхідності відчуження нерухомого майна, право користування яким мають малолітні діти.

Зокрема, з матеріалів справи вбачається, що після набрання рішенням суду законної сили заявником було сплачено позивачу в рахунок погашення заборгованості 200 000,00 грн. Відтак, розмір боргу заявника зменшився до 1 305 617,118 грн.

Крім того, разом з відзивом на апеляційну скаргу боржником на виконання ухвали суду першої інстанції про розстрочку виконання рішення суду надано квитанції про сплату останнім заборгованості перед ПАТ «КБ «Преміум» на загальну суму 439 000 грн., що додатково свідчить про відсутність факту ухилення відповідача від виконання судового рішення та добросовісність намірів останнього. До судового засіданні 29 січня 2019 року оплачено іще 120 000 грн., що не заперечувалось представником стягувача.

Колегія суддів не приймає доводи апеляційної скарги в частині не з'ясування судом джерела походження грошових коштів, з яких боржник має намір погашати заборгованість, оскільки в своїй заяві ОСОБА_3 чітко зазначив про те, що доходи від його підприємницької діяльності не дозволяють йому погасити заборгованість одноразово та у найкоротший термін, однак, у випадку розстрочення судом виконання рішення суду на 11 місяців, відповідач матиме можливість не допустити порушення прав стягувача.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала постановлена з дотриманням вимог чинного законодавства, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Преміум» залишити без задоволення, а ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 01 жовтня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови виготовлено 30 січня 2019 року .

Суддя-доповідач

Судді