Дата документу 30.01.2019
Справа № 501/2519/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2019 року м. Чорноморськ Одеської області

Іллічівський міський суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Смирнова В.В.,

за участю:

секретаря судового засідання - Крамського Д.О., Кочкіної О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чорноморськ цивільну справу № 501/2519/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл сумісного нажитого майна та зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розподіл сумісно нажитого майна

представники учасників справи не з'явилися

негайно після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив рішення про наступне:

І. Стислий виклад позиції позивача та відповідача.

15.11.2017 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі відповідач) з вимогою про визнання права власності на 1/2 частину квартири в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя.

Позов обґрунтований тим, що з 20 грудня 2003 року позивач та відповідач перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого є спільна дитина, син - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В сторін виникло питання про розподіл квартири за адресою АДРЕСА_1, яка була набута в період їх шлюбних відносин та за сумісні кошти шляхом укладення договору купівлі-продажу від 31.01.2014 року, де набувачем значиться відповідач, яка і зареєстрована за нею.

Виходячи з наведених обставин позивач просить:

Визнати об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 квартири АДРЕСА_2;

Поділити спільну сумісну власність подружжя наступним чином: визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2, визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2.

Відповідач ОСОБА_1 надала до суду зустрічну позовну заяву про розподіл сумісно нажитого майна подружжя. В обґрунтування позову зазначила, що шлюб між сторонами було розірвано від 07.11.2017 року, але позивач за первинним позовом ОСОБА_1 не зазначив все майно, придбане за час шлюбу, а саме, транспортний засіб - автомобіль марки GEELY модель MK CROSS, 2014 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2 за який під час шлюбу був виплачений кредит, кошти на виплату якого були спільні. Крім того, зазначила що відповідно розписки 28.11.2015 року ОСОБА_1, сплатив ОСОБА_5 за транспортний засіб, а саме автомобіль НОМЕР_3 грошові кошти в розмірі 8500 доларів США. Просила суд:

- с тягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 компенсацію (1/2) вартості автомобіля НОМЕР_3 у розмірі - 113 985 гривень;

Здійснити поділ майна, що є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, а саме визнати право власності на 1/2 автомобіля марки GEELY модель MK CROSS, 2014 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_6 ОСОБА_2.

Судові витрати покласти на відповідача по зустрічному позову.

Від 17.05.2018 року уточнила зустрічну позовну заяву, просила суд до попередніх вимог визнати за ОСОБА_2 право особистої власності на квартиру АДРЕСА_2 (а.с. 38-41, 60-65).

ІІ. Заяви ( клопотання) учасників справи.

Позивач в судове засідання не з'явилася, надіслала заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав (а.с. 94).

Відповідач в судове засідання не з'явився, сповіщався належним чином, про причини неявки суд не повідомив (а.с. 84, 91).

ІІІ. Інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 21.11.2017 року відкрито провадження по справі (а.с. 22).

Від 30.11.2017 року ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області накладено арешт на майно (а.с. 24).

Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 05.02.2018 року відмовлено в задоволенні заяви про забезпечення позову (а.с. 36).

Від 01.03.2018 року ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області витребувано докази (а.с. 52).

Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 01.03.2018 року об'єднано позов з зустрічним позовом (а.с. 53)

Від 17.05.2018 року ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області справу після підготовчого призначено до загального порядку (а.с. 74).

Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК, у зв'язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

IV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.

Позивач та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі з 20 грудня 2003 року, відповідно свідоцтва про одруження № 189492 (а.с. 8).

Шлюб між сторонами розірваний від 07.11.2017 року (а.с. 38).

Договором купівлі-продажу квартири від 31.01.2014 року підтверджується придбання квартири, яка знаходяться за адресою: АДРЕСА_3 на ім'я ОСОБА_2 (а.с.5-7)

Від шлюбу сторно мають дитину, сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.9, 69).

Згідно довідки про склад сім'ї від 21.08.2017 року за адресою: АДРЕСА_3 зареєстровано ОСОБА_2 та ОСОБА_6 (а.с. 68).

Відповідно довідки АТ «КРЕДОБАНК» ввід 13.11.2015 року ОСОБА_1 виконав зобов'язання по кредитному договору та знята заборона на обтяження майна - автомобіля марки GEELY модель MK CROSS, 2014 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2 (а.с.35, 43).

Згідно розписки від 28.11.2015 року ОСОБА_1, сплатив ОСОБА_5 за транспортний засіб, а саме автомобіль НОМЕР_3 грошові кошти в розмірі 8500 доларів США (а.с. 45).

Відповідно договору дарування грошей, ОСОБА_2 подарував ОСОБА_7 тридцять тисяч доларів США на придбання житла (а.с.47).

Згідно відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, ОСОБА_1 є власником 1/3 частки квартири за адресою: АДРЕСА_4 (а.с. 67).

Відповідно перепустки, виписаної на ім'я ОСОБА_1 на автотранспорт № НОМЕР_5 (а.с. 70).

Згідно свідоцтва № НОМЕР_7 про проведення імплантації препарату «Алкоголь блокатор» ОСОБА_1 від 09.01.2017 року було строком на 1 рік введено препарат (а.с. 71).

V. Оцінка Суду.

Основою майнових відносин подружжя є положення про те, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу); вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя (стаття 60 Сімейного кодексу України (далі СК)).

В сімейних правовідносинах при поділі спільного майна подружжя передбачено презумпцію віднесення придбаного під час шлюбу майна до спільної сумісної власності подружжя. У такому разі позивач звільняється від доведення цієї обставини, яка має значення для правильного вирішення справи, а відповідач, якщо заперечує проти цього, має довести протилежне (спростувати матеріально-правову презумпцію) (див. наприклад постанова Верховного Суду від 7 лютого 2018 року у справі № 654/5243/14-ц, постанова Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі 6-843цс17.

Суд звертає увагу, що в даних правовідносинах позивачем доведено те, що спірне майно можна віднести до спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до частини першої статті 61 СК об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентовано статтею 63 СК, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Розпоряджання спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя.

Зокрема, право подружжя на поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 СК.

У зв'язку із наведеним, в даній конкретній ситуації спірне майно, яке є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, підлягає поділу між позивачем та відповідачем, оскільки вказане майно було придбано в період шлюбу, за рахунок спільних коштів подружжя та в його інтересах, а позивач має право на половину такого майна.

Виходячи з вищевикладеного, Суд розглянувши справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача за первинним позовом підлягають задоволенню, в задоволенні позовних вимог позивача за зустрічним позовом відмовити.

З цих підстав, керуючись статтями 2, 5, 10-13, 18, 206, 258-259, 263 - 265 Цивільно процесуального кодексу України, Суд,

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл сумісного нажитого майна- задовольнити.

Визнати об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 квартири АДРЕСА_2;

Поділити спільну сумісну власність подружжя наступним чином: визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2, визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2.

В зустрічному позові ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розподіл сумісно нажитого майна - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя Іллічівського міського суду

Одеської області В.В. Смирнова