Справа № 175/3738/18
Провадження № 2/175/1196/18
РІШЕННЯ

Іменем України

20 березня 2019 року смт. Слобожанське

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Бойка О.М.

при секретарі Сотник Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Підгородненської міської ради Дніпровського району Дніпропетровської області про визнання права власності на житловий будинок у порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача та просила визнати за нею право власності у порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 на домоволодіння АДРЕСА_1 .

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що після смерті її матері ОСОБА_2 відкрилася спадщина у вигляді домоволодіння АДРЕСА_1 , на яке спадкоємицею за життя не було оформлено у встановленому законом порядку правоуставчі документи, у зв`язку з чим відповідною постановою нотаріуса було видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку з тим, що спадкодавцем за життя не було оформлено документ, що підтверджує право власності на спірний житловий будинок.

Позивачка у судове засідання надала письмову заяву у якій підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити з підстав викладених у позові.

Представник відповідача Підгородненської міської ради Дніпровського району Дніпропетровської області у судове засідання не з`явився, надавши письмову заяву про можливість розгляду справи за їх відсутності та ухвалення рішення на розсуд суду.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Встановлено, що позивачка ОСОБА_1 є спадкоємцем за законом першої черги після смерті своєї матері ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 ).

Так, після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина у вигляді домоволодіння АДРЕСА_1 .

Зокрема, відповідно до витягу з рішення №91 виконкому Підгородненської ради від 21 травня 1986 року ОСОБА_2 дозволено будівництво літньої кухні з гаражем та сараєм по АДРЕСА_1 .

У свою чергу, факт будівництва підтверджується проектом будівництва господарських будівель від 24 квітня 1986 року, актом розбивки будівель в натурі від 24 квітня 1986 року.

Відповідно до Витягу з рішення від 20 серпня 1997 року №179 ОСОБА_2 передано у безкоштовну приватну власність та постійне користування земельну ділянку по АДРЕСА_1 .

Факт передачі ОСОБА_2 у безкоштовну приватну власність та постійне користування земельної ділянки по АДРЕСА_1 також підтверджується актом встановлення меж земельної ділянки від 31 серпня 1997 року, Планом земельної ділянки, довідкою про визначення нормативної ціни земельної ділянки та Довідкою про надання земельної ділянки у приватну власність.

Враховуючи вищевказані обставини, суд приходить до висновку, що спадкодавцем з додержанням всіх процедурних вимог збудовано домоволодіння по АДРЕСА_1 , однак за життя не оформлено правоустановчих документів на завершене будівництво.

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ст. 1268 ЦК України).

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст.1270 ЦК України).

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ст. 1268 ЦК).

Як встановлено судом, ОСОБА_1 подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_2 , на підставі чого 09 грудня 2017 року державним нотаріусом Дніпровської районної державної нотаріальної контори на ім`я ОСОБА_1 видано два свідоцтва про право на спадщину за законом (зареєстровані в реєстрі за №1-4349 та №1-4352) на земельні ділянки площею 0,1000 га та 0,0030 га по АДРЕСА_1 .

Однак, оформити своє право на спадкове майно у вигляді домоволодіння по АДРЕСА_1 , позивачка не має можливості, про що державним нотаріусом Дніпровської районної державної нотаріальної контори 09.12.2017 року видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку з тим, що спадкодавцем за життя не було оформлено документ, що підтверджує право власності на спірний житловий будинок.

Так, відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відсутність у спадкоємця свідоцтва про право на спадщину не може бути підставою для відмови у відкритті провадження у справі.

У випадку неприйняття ніким зі спадкоємців даного нерухомого майна воно може перейти у власність територіальної громади, тому відповідачем по справі є Обухівська селищна рада Дніпровського району Дніпропетровської області.

Відповідно до ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Відповідно до п.11 ст.346 ЦК України право власності фізичної особи припиняється з моменту його смерті.

Позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. (ст. 30 ЦПК України), тому справа підсудна Дніпропетровському районному суду Дніпропетровської області.

Згідно зі ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути зокрема примусове виконання обов`язку в натурі та відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом (ст. 16 ЦК України).

Відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до даного Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

При реєстрації права власності на житлові будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди побудовані до 05 серпня 1992 року введення їх в експлуатацію не вимагається. Натомість, документами необхідними для реєстрації права власності, є технічний паспорт БТІ із зазначенням відповідного року побудови до 05 серпня 1992 року, документ, що посвідчує правовий режим земельної ділянки під спорудою та документ із місцевої ради про присвоєння поштової адреси.

Пунктом 8 постанови Пленуму ВС від 30.05.2008 №7 встановлено, якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов`язки входять до складу спадщини.

Відповідачами у справах про визнання права власності в порядку спадкування на будинки та садиби, щодо яких відсутні правовстановлюючі документи у зв`язку з їх втратою, є спадкоємці, які прийняли спадщину, а також органи, які уповноважені видавати правовстановлюючі документи на нерухоме майно, або ж органи, до яких перейшли такі повноваження, та органи, що здійснюють державну реєстрацію прав на нерухоме майно.

Органи, які уповноважені здійснювати видачу правовстановлюючих документів на нерухоме майно, визначаються відповідно до положень Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, доданого до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, що затверджена Міністерством комунального господарства Українського РСР 31 січня 1966 року. У період чинності зазначеної Інструкції державна реєстрація нерухомого майна не проводилась в сільській місцевості. Право власності на нерухоме майно, що знаходиться в сільській місцевості, може бути підтверджено довідкою виконавчого комітету відповідної місцевої ради.

Відповідно до ст.6 закону «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» систему органів державної реєстрації прав становлять: Міністерство юстиції; центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації прав; органи державної реєстрації прав, утворені Міністерством юстиції в установленому законодавством порядку. Держателем Державного реєстру прав є центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері державної реєстрації прав.

Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно встановлює, що до 1.01.2012 державна реєстрація права власності та права користування (сервітут) на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельних ділянках, права користування (найму, оренди) будівлею або іншими капітальними спорудами, їх окремими частинами; права власності на об`єкти незавершеного будівництва, а також облік безхазяйного нерухомого майна, довірче управління нерухомим майном проводиться реєстраторами БТІ, створеними до набрання чинності законом від 11.02.2010 «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» та інших законодавчих актів України» та підключеними до Реєстру прав власності на нерухоме майно.

Таким чином, станом на момент побудови домоволодіння АДРЕСА_2 колишній АДРЕСА_2 діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації права власності.

Враховуючи, що за життя ОСОБА_2 належним чином своє право власності за законом на домоволодіння не оформила, за позивачкою ОСОБА_1 необхідно у судовому порядку визнати право власності на зазначене домоволодіння, оскільки у позасудовому порядку визнати право власності не має можливості, а тому пред`явлений позов, з урахування позиції відповідача, є обґрунтований та підлягає задоволенню у повному обсязі.

Оскільки представник відповідача позов визнав, визнання позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі на підставі ч.4 ст. 206 ЦПК України.

На підставівикладеного,відповіднодост.ст.328,1216,1218,1261,1268,1270 ЦК України, керуючись ст.ст. 12, 81, 200, 206, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Підгородненської міської ради Дніпровського району Дніпропетровської області про визнання права власності на житловий будинок у порядку спадкування за законом задовольнити у повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт серія НОМЕР_2 виданий 13 вересня 1999 року Дніпропетровським РВ УМВС України в Дніпропетровській області, ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) право власності у порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 на домоволодіння АДРЕСА_1 , що складається з:

- житлового будинку літ. «А», загальною площею 18,1 кв.м, житловою площею 11,4 кв.м, допоміжною площею 6,7 кв.м та містить:

1 кухня, площею 6,7 кв.м.;

2 кімната, площею 11,4 кв.м,

та наступних господарських будівель і споруд:

Б вхід в пг;

В гараж;

пг погріб;

Г вбиральня;

І замощення;

№1-3 огорожі.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М. Бойко

Повний текст рішення складено 08.04.2019 року