Справа №313/518/19
Веселівський районний суд Запорізької області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2019 року Веселівський районний суд Запорізької області у складі: головуючого судді Потапової О.М., за участю секретаря Нагорних О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Веселе цивільну справу за клопотанням Інспекції Міністерства з податків та зборів Республіки Білорусь по Октябрьському району м.Вітебська про визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України судового наказу суду Октябрьського району м. Вітебська від 11 січня 2019 року в частині стягнення з ОСОБА_1 державного мита,

ВСТАНОВИВ:

Інспекція Міністерства з податків та зборів Республіки Білорусь по Октябрьському району м. Вітебська звернулася до суду з указаним клопотанням, в якому просила визнати та надати дозвіл на примусове виконання на території України ухвали про судовий наказ суду Октябрьського району м. Вітебська від 11 січня 2019 року в частині стягнення з ОСОБА_1 державного мита у цивільній справі за заявою ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на неповнолітню дитину.

Представник особи, яка подала клопотання, (стягувача) та боржник у судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце судового розгляду клопотання повідомлені належним чином у встановленому порядку. Про причини своєї неявки суд не повідомили, питання про перенесення його розгляду не порушувалося. За таких обставин їхня неявка не є перешкодою для розгляду клопотання.

Боржником заперечень проти одержаного судом клопотання не подано.

Розгляд клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду проводиться відповідно до вимог ст.ст. 465, 467 ЦПК України.

Розглянувши клопотання та дослідивши подані документи, суд доходить висновку про визнання і надання дозволу на примусове виконання вказаної ухвали про судовий наказ іноземного суду.

Ухвалою про судовий наказ суду Октябрьського району м. Вітебська від 11 січня 2019 року у цивільній справі за заявою ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на неповнолітню дитину постановлено, зокрема, стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави 129 (сто двадцять дев`ять) рублів 72 копійки державного мита.

Згідно довідки, виданої судом Октябрьського району м.Вітебська Республіки Білорусь, ухвала про судовий наказ суду Октябрьського району м. Вітебська Республіки Білорусь від 11 січня 2019 року у справі за заявою ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на неповнолітню дитину, в частині стягнення державного мита, набула законної сили 22 січня 2019 р. і підлягає виконанню.

За довідкою, виданою Відділом примусового виконання Октябрьського району м. Вітебська, ухвала про судовий наказ суду Октябрьського району м. Вітебська №272/19 від 11.01.2019 року про стягнення з ОСОБА_1 129,72 рублів державного мита виконувалася на території Республіки Білорусь до 28.02.2019 року. По виконавчому документу стягнення не здійснювалося.

Згідно з ч. 1 ст. 462 ЦПК України рішення іноземного суду (суду іноземної держави; інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних справ; іноземних чи міжнародних арбітражів) визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

Виконання рішення іноземного суду передбачено Конвенцією про правову допомогу та правові відносини в цивільних, сімейних та кримінальних справах 1993 року, яку ратифіковано 10 листопада 1994 року Верховною Радою України та яка набула чинності для України 14 квітня 1995 року і застосовується у відносинах України з Республікою Білорусь, Азербайджанською Республікою, Республікою Узбекистан, Російською Федерацією, Республікою Казахстан, Республікою Таджикистан, Республікою Вірменія, Киргизькою Республікою, Республікою Молдова, Грузією і Туркменістаном (далі - Конвенція).

В статті 6 Конвенції визначено обсяг цієї правової допомоги, а саме, договірні Сторони надають один одному правову допомогу шляхом виконання процесуальних і інших дій, передбачених законодавством запитуваної Договірної Сторони, зокрема визнання і виконання судових рішень по цивільним справам.

У відповідності до ст. 51 Конвенції кожна з Договірних Сторін на умовах, передбачених цією Конвенцією, визнає і виконує рішення установ юстиції по цивільних і сімейних справах, винесені на території інших Договірних Сторін.

Згідно з п. 1 ст. 54 Конвенції клопотання про визнання і дозвіл примусового виконання рішень, передбачених у статті 51, розглядаються судами Договірної Сторони, на території якої повинне бути здійснене примусове виконання.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про міжнародне приватне право", останній застосовується до питань, що виникають у сфері приватноправових відносин з іноземним елементом, в тому числі щодо визнання та виконання в Україні рішень іноземних судів.

Згідно зі ст. 81 Закону України "Про міжнародне приватне право" в Україні можуть бути визнані та виконані рішення іноземних судів у справах, що виникають з цивільних, трудових, сімейних та господарських правовідносин, вироки іноземних судів у кримінальних провадженнях у частині, що стосується відшкодування шкоди та заподіяних збитків, а також рішення іноземних арбітражів та інших органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних і господарських справ, що набрали законної сили.

Визнання та виконання рішень, визначених у статті 81 цього Закону, здійснюється у порядку, встановленому законом України (ст. 82 Закону України "Про міжнародне приватне право").

Відповідно до ст. 463 ЦПК України рішення іноземного суду може бути пред`явлено до примусового виконання в Україні протягом трьох років з дня набрання ним законної сили, за винятком рішення про стягнення періодичних платежів, яке може бути пред`явлено до примусового виконання протягом усього строку проведення стягнення з погашенням заборгованості за останні три роки.

Судом встановлено, що умови, передбачені Конвенцією, дотримані.

Клопотання за формою та змістом відповідає вимогам, встановленим ст. 466 ЦПК України, подано в межах трирічного строку, відповідно до ст. 463 ЦПК України та ст. 82 Закону України "Про міжнародне приватне право".

Підстав для відмови у визнанні і виконанні судового рішення іноземного суду, передбачених ст. 55 Конвенції, ст. 468 ЦПК України, судом не встановлено.

За таких обставин клопотання підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 8 ст. 467 ЦПК України, якщо в рішенні іноземного суду суму стягнення зазначено в іноземній валюті, суд, який розглядає це клопотання, визначає суму в національній валюті за курсом Національного банку України на день постановлення ухвали.

За курсом Національного банку України станом на 07.08.2019 року один білоруський рубль дорівнює 12.47 грн.

Таким чином, сума державного мита, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 складає 1 617,61 гривень (129,72 х 12.47).

На підставі вищенаведеного та керуючись ст.ст. 462-469 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання Інспекції Міністерства з податків та зборів Республіки Білорусь по Октябрьському району м.Вітебська про визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України судового наказу суду Октябрьського району м. Вітебська від 11 січня 2019 року в частині стягнення з ОСОБА_1 державного мита - задовольнити.

Визнати та надати дозвіл на примусове виконання на території України судового наказу суду Октябрьського району м. Вітебська від 11 січня 2019 року у цивільній справі за заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину в частині стягнення з ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) в дохід держави (Республіки Білорусь) 129,72 рублів Національного Банку Республіки Білорусь, що за курсом Національного банку України станом на 07.08.2019 року складає 1 617 (одна тисяча шістсот сімнадцять) гривень 61 копійка.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя

Веселівського районного суду

Запорізької області О.М. ПОТАПОВА

313/518/19

2-к/313/2/2019