Справа пр. №2/756/5536/19
У Х В А Л А

13 грудня 2019 року Оболонський районний суд міста Києва у складі:

головуючого - судді Андрейчука Т.В.,

за участю секретаря судового засідання - Лісовенка О.О.,

учасники справи:

представник позивача - ОСОБА_1 ,

представник відповідача - ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про зміну умов шлюбного договору, -

в с т а н о в и в:

15 липня 2019 року представником ОСОБА_3 від його імені пред`явлено позов до відповідача ОСОБА_4 про зміну умов шлюбного договору.

25 липня 2019 року Шевченківський районний суд м. Києва передав цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про зміну умов шлюбного договору на розгляд Оболонському районному суду м. Києва.

03 вересня 2019 року указана справа надійшла до Оболонського районного суду м. Києва. Ухвалою судді Андрейчука Т.В. від 11 вересня 2019 року прийнято позовну заяву ОСОБА_3 та відкрито загальне позовне провадження.

06 листопада 2019 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому представник відповідача ОСОБА_4 просив суд залишити без розгляду позов ОСОБА_3 з підстави, передбаченої п. 4 ч. 1 ст. 257 ЦПК України. Заява мотивована тим, що Високим Судом Правосуддя в Лондоні розглядається справа №ZC18D00227 про поділ майна подружжя та призначення аліментів на дитину та дружину.

Представник позивача у підготовчому судовому засіданні заперечувала проти задоволення заяви представника відповідача про залишення без розгляду позову ОСОБА_3 у зв`язку з його необґрунтованістю.

Представник відповідача у підготовчому судовому засіданні заяву про залишення без розгляду позову ОСОБА_3 підтримав, просив суд її задовольнити.

Заслухавши думку представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку.

Згідно зі ст. 497 ЦПК України підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надано Верховною Радою України.

У міжнародному праві категорія "підсудність" застосовується для визначення розподілу як компетенції між судами існуючої в державі системи розгляду цивільних справ, так і компетенції судів щодо вирішення справ з іноземним елементом, тобто міжнародної підсудності.

Вирішуючи питання про підсудність справ з іноземним елементом, суди України відповідно до вимог ст. ст. 2, 497 ЦПК України повинні керуватися нормами Закону України "Про міжнародне приватне право" та нормами відповідних міжнародних договорів.

Закон України "Про міжнародне приватне право" встановлює порядок урегулювання приватно-правових відносин, які хоча б через один зі своїх елементів пов`язані з одним або кількома правопорядками, іншими, ніж український правопорядок, зокрема, визначає підсудність судам України справ з іноземним елементом (п. 3 ч. 1 ст. 1, ст. ст. 75-77 Закону).

У п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про міжнародне приватне право" встановлено, що іноземний елемент - ознака, яка характеризує приватноправові відносини, що регулюються цим Законом, та виявляється в одній або кількох з таких форм:

-хоча б один учасник правовідносин є громадянином України, який проживає за межами України, іноземцем, особою без громадянства або іноземною юридичною особою;

-об`єкт правовідносин знаходиться на території іноземної держави;

-юридичний факт, який створює, змінює або припиняє правовідносини, мав чи має місце на території іноземної держави.

З долучених представником відповідача до відзиву на позовну заяву документів вбачається, що ОСОБА_4 та малолітній син сторін у справі - ОСОБА_5 є громадянами Сполученого Королівства Великої Британії та Північної Ірландії. Мати з сином постійно мешкають у м. Лондоні.

Відтак справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про зміну умов шлюбного договору відноситься до категорії справ з іноземним елементом.

Відповідно до положень ст. 61 Закону України "Про міжнародне приватне право" подружжя може обрати для регулювання майнових наслідків шлюбу право особистого закону одного з подружжя або право держави, у якій один з них має звичайне місце перебування, або, стосовно до нерухомого майна, право держави, у якій це майно знаходиться. Право, вибране згідно з ч. 1 цієї статті, припиняє застосовуватися або змінюється за згодою сторін у разі зміни особистого закону або звичайного місця перебування того з подружжя, до особистого закону або звичайного місця перебування якого було прив`язане обране право. Нове право застосовується до правових відносин з моменту укладення шлюбу, якщо інше письмово не встановлено подружжям. У разі відсутності вибору права подружжям майнові наслідки шлюбу визначаються правом, яке застосовується до правових наслідків шлюбу.

Згідно зі ст. 67 Закону України "Про міжнародне приватне право" зобов`язання щодо утримання, які виникають із сімейних відносин, крім випадків, передбачених ст. 66 цього Закону, регулюються правом держави, у якій має місце проживання особа, яка має право на утримання. Якщо особа, яка має право на утримання, не може його одержати згідно з правом, визначеним у частині першій цієї статті, застосовується право їхнього спільного особистого закону. Якщо особа, яка має право на утримання, не може його одержати згідно з правом, визначеним частинами першою і другою цієї статті, застосовується право держави, у якій особа, яка зобов`язана надати утримання, має місце проживання.

Нормами ст. 75 Закону України "Про міжнародне приватне право" передбачено, що підсудність судам України справ з іноземним елементом визначається на момент відкриття провадження у справі, незважаючи на те, що в ході провадження у справі підстави для такої підсудності відпали або змінилися, крім випадків, передбачених у ст. 76 цього Закону.

За приписами п. 4 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо у провадженні цього чи іншого суду є справа із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Тотожними визнаються позови, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами й обставинами, що обґрунтовують звернення до суду (такий правовий висновок сформульовано Верховним Судом України у постанові від 21 жовтня 2015 року у справі №6-1133цс15).

Отже, підставою для залишення позову без розгляду є наявність у провадженні цього чи іншого суду тотожного позову.

Судом з`ясовано, що у провадженні Палати у сімейних справах Високого суду правосуддя (Сполучене Королівство Великої Британії та Північної Ірландії) перебуває справа №ZC18D00227 за позовом ОСОБА_4 про поділ майна подружжя та призначення аліментів на дитину та дружину.

До відзиву на позовну заяву представником відповідача долучено до матеріалів справи аффідавіт під присягою Ребеки Шиан Пірс , яка є адвокатом ОСОБА_4 в Сполученому Королівстві Великої Британії та Північної Ірландії та представляє її інтереси у справі №ZC18D00227.

Так, у ньому зазначено, що ОСОБА_4 звернулась до англійського суду з позовом про розірвання шлюбу та фінансове забезпечення для себе і дитини.

Ребека Шиан Пірс зазначила, що юрисдикція щодо розгляду позову про фінансове забезпечення покладена також на англійські суди на підставі розділу 24 Закону про розірвання шлюбу 1973 року. Цей розділ Закону передбачає, що після винесення "рішення про розірвання шлюбу, рішення про недійсність шлюбу або рішення про окреме проживання подружжя або в будь-якій інший час після цього (якщо рішення про розірвання шлюбу або визнання шлюбу недійсним винесено, до або після набрання чинності остаточним рішенням про розірвання шлюбу)", суд може перейти до винесення постанов стосовно будь-якої заяви щодо фінансових питань.

Розглядаючи заяви про фінансові питання у контексті шлюбного провадження, англійські суди мають широкий спектр повноважень. Однак, англійський суд, вирішуючи питання, як здійснювати ці повноваження, керуватиметься розділом 25 Закону про розірвання шлюбу 1973 року, який конкретно передбачає, що суд "повинен враховувати всі обставини справи", при цьому в першу чергу враховується благополуччя дітей в родині, які не досягли 18-річного віку (розділ 25 (1)). Додаткові питання, на які суд повинен звернути увагу наведені у розділі 25 (2), (3), (4), на сторінках 48-49 Додатку PR3.

Виходячи з вищезазначеного, Оболонський районний суд м. Києва повинен зауважити, що англійські суди розглядатимуть та вирішуватимуть усі питання, що стосуються будь-якого шлюбного спору між сторонами в рамках розгляду справи по суті, включаючи, але не обмежуючись питанням поділу подружніх фінансів та утримання дітей.

Таким чином, питання про належний рівень утримання дітей буде визначено англійськими судами в рамках процедури фінансового забезпечення та розгляду фінансових вимог сторін в цілому.

Отже, питання про визначення розміру аліментів на утримання малолітнього ОСОБА_5 та їх стягнення вирішуватиметься Палатою у сімейних справах Високого суду правосуддя у рамках справи №ZC18D00227.

Зі змісту позовних вимог ОСОБА_3 , пред`явлених до ОСОБА_4 в межах цивільної справи №761/27798/19, вбачається що ним не оспорюється шлюбний договір від 05 червня 2015 року, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , а ним заявлено вимогу про зміну його положення, викладеного у п. 3.7 договору, шляхом конкретизації суми аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_3 на утримання малолітнього ОСОБА_5 , та визначення їх у твердій грошовій сумі.

Тобто в обох справах: у справі №ZC18D00227, яка перебуває у провадженні Палати у сімейних справах Високого суду правосуддя, та у справі №761/27798/19, розгляд якої здійснюється Оболонським районним судом м. Києва, вирішуються тотожні вимоги - про визначення розміру аліментів на утримання малолітнього ОСОБА_5 та їх стягнення з ОСОБА_3 .

Ураховуючи наведене, з огляду на те, що провадження у справі №ZC18D00227 іноземним судом було відкрито раніше, ніж Оболонським районним судом м. Києва у справі №761/27798/19, суд дійшов висновку про необхідність залишити позов ОСОБА_3 без розгляду на підставі п. 4 ч. 1 ст. 257 ЦПК України

Керуючись п. 4 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про зміну умов шлюбного договору - залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Т.В. Андрейчук

Повний текст ухвали виготовлено 17 грудня 2019 року