Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.12.2019 Справа №607/24543/19

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі: головуючого судді Братасюка В.М.

за участю секретаря Созанської Т.І.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Приватний нотаріус Тернопільського районного нотаріального округу Кравець Тетяна Володимирівна про визначення частки у спільному майні, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 , третя особа Приватний нотаріус Тернопільського районного нотаріального округу Кравець Тетяна Володимирівна про визначення частки у спільній сумісній власності на земельну ділянку. В обґрунтування вимог зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , після смерті якої вона отримала у спадок 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , отримавши свідоцтво про право на спадщину за законом, проте 17.07.2019 року постановою про відмову у вчиненні нотаріальної нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку земельної ділянки, розташованої по АДРЕСА_1 , яка є об`єктом права спільної сумісної власності померлої ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , у зв`язку із тим, що частки співвласників не визначені. З огляду на викладене просить позовні вимоги задовольнити.

Позивач ОСОБА_1 та її представник - адвокат Юзьвак І.Я. в судове засідання не з`явилися, подано заяву про розгляд справи у їх відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не заявилася, однак подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги визнає та не заперечує, щодо їх задоволення .

Приватний нотаріус Тернопільського районного нотаріального округу Кравець Т.В. в судове засідання не з`явилася, із невідомих на те суду причин, хоча про день та час розгляду справи повідомлялася належним чином.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 .

Відповідно до ч.1 ст.1220 Цивільного кодексу України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , та земельну ділянку кадастровий номер :02:001:1501, загальною площею 0,19 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст.1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ч.2 ст.1223 Цивільного кодексу України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Згідно свідоцтва про право на спадщину від 16.07.2019 року позивач після смерті ОСОБА_3 успадкувала 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Водночас, постановою №167/02-31 від 17.07.2019 року позивачу відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку земельної ділянки, площею 0,19 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:001:1501, після смерті ОСОБА_3 на її ім`я.

Право приватної власності на земельну ділянку кадастровий номер :02:001:1501, загальною площею 0.19 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, за адресою АДРЕСА_1 , посвідчується державним актом серії ЯК №295793 від 23.09.2011 року та Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку за номером НВ-019 від 18.07.2019 року.

Згідно Державного акта серії ЯК №295793 від 23.09.2011 року співвласниками земельної ділянки є ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

Згідно ч 1 ст. 368 Цивільного кодексу України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Відповідно до ч.2 ст.370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Нормами ст.1226 ЦК України визначено, що частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі.

Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Частина 2 ст.1225 ЦК України визначає, що до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені.

Відповідно до п. «г» ч.1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Згідно ч.1 ст.86 ЗК України, земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність).

Відповідно до ч.4 та ч.5 ст.89 ЗК України співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом.

Згідно п.5 постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини.

Згідно ч.1 ст.355 Цивільного кодексу України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Відповідно до ч.4 ст.120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

На допустимості обраного позивачами способу захисту цивільного права наголошує Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справі у п.3.4. Інформаційного листа № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", де зазначає, що у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності.

Зі змісту ст. 357 ЦК вбачається, що під терміном "визначення часток" законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

З приписів ч.1 ст.5 ЦПК України вбачається, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів.

Враховуючи, що позивач ОСОБА_1 набула право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , який розміщений на спірній земельній ділянці за кадастровим номером :02:001:1501, площею 0,19 га, що розташована по АДРЕСА_1 , суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити, визначивши, що частка спадкодавця ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку кадастровий номер :02:001:1501, загальною площею 0,19 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, за адресою: АДРЕСА_1 , становить 1/2 частку.

Керуючись ст. ст. ст.ст.4, 12, 13, 81, 200, 263, 265, 352, 354 ЦПК України, ст.ст. 357, 368, 370, 377, ЦК України, ст.ст.81, 89, 120 ЗК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Визначити, що частка спадкодавця ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку кадастровий номер :02:001:1501, загальною площею 0,19 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, за адресою: АДРЕСА_1 , становить 1/2 частку.

Рішення набирає законної сили через тридцять днів з дня виготовлення повного тексту рішення, якщо не була подана апеляційна скарга. У разі подання апеляційної скарги, рішення набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку, визначеному п.15.5 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі через суд першої інстанції, у 30-денний строк з дня виготовлення повного тексту рішення, апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддяВ. М. Братасюк