Справа № 346/5701/18
Провадження № 2/346/470/19
10 червня 2019 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області
в складі: головуючого судді Беркещук Б.Б.,
секретаря Матушевської Г.Д.,
з участю позивача ОСОБА_1 ,
представника позивача ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Коломия справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом,-
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом мотивуючи тим, що відповідно до договору дарування житлового будинку вона являється власником будинку АДРЕСА_1 . Вказує, що на даний час у будинку зареєстрований її брат ОСОБА_3 , 1978 р.н., що підтверджується довідкою виконкому Нижньовербізької сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області.
Зазначає, що відповідач не проживає у вищевказаному будинку з початку 2008 року, участі в утриманні та благоустрої житла не бере, не сплачує комунальні платежі, особисті речі його відсутні. В добровільному порядку зняти відповідача з місця реєстрації не можливо.
Зазначає, що реєстрація відповідача у будинку позбавляє її як власника , права в повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном, тому просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житлом у будинку за адресою АДРЕСА_1 .
Позивач в судовому засіданні підтримала мотиви та вимоги заяви.
Відповідач в судове засідання не з явився, про день, час та місце слухання справи належним чином повідомлений шляхом публікації оголошення на сайті «Судова влада України, причини неявки суду не повідомив та відзиву на позов не подав .
Зі згоди позивача та представника суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Врахувавши пояснення позивача, свідків, проаналізувавши матеріали справи, суд доходить висновків.
У відповідності до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Згідно із ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Статтею 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи бути обмеженим в його здійсненні.
У відповідності до ст.325 ЦК України фізичні особи можуть бути власниками будь-якого майна.
У відповідності до ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутись до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право.
У пункті 39 ППВССУ від 07 лютого 2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» зазначено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону (особистий сервітут, частина 1 статті 405 ЦК). Таким законом не може бути ЖК УРСР, а застосуванню підлягають норми, передбачені главою 32 ЦК, тому стосовно права членів сім`ї власника житлового приміщення на користування ним застосовуються положення статті 405 ЦК. Відсутність члена сім`ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім`ї права користування житлом, і у цьому випадку положення статей 71, 72 ЖК УРСР застосуванню не підлягають.
В судовому засіданні встановлено, що відповідно до договору дарування житлового будинку від 17.05.2016 року позивач ОСОБА_1 являється власником житлового будинку адресою АДРЕСА_1 (а.с.5-6).
Згідно довідки № 2008 від 08.10.2018 р., виданої Нижньовербізькою сільською радою Коломийського району відповідач ОСОБА_3 зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 (а.с.8).
З Акту обстеження матеріально побутових умов від 08.10.2018 р. складений комісією Нижньовербізької сільської ради Коломийського району вбачається, що відповідач ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_1 не проживає , знаходиться за кордоном більше десяти років (а.с.7).
Той факт, що відповідач не проживає більше року у спірному житловому будинку ствердили в судовому засіданні свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які підтвердили, що ОСОБА_3 більше чотирьох років як проживає за кордоном із сім`єю, а за адресою АДРЕСА_1 не проживає ,та його особистих речей у будинку позивача не має.
Отже, в спірному будинку на даний час зареєстрований відповідач ОСОБА_3 , який більше року в будинку не проживає.Наявність зареєстрованого відповідача у вищезгаданому будинковолодінні позивача, не дає останній належним чином користуватись, володіти та розпоряджатись будинком.
Конституцією (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 відповідно до закону №475/97-ВР від 17.07.97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст.316, 317, 319, 321 ЦК, ст.48 закону «Про власність»).
Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності, передбачені нормами ст ст.16, 386, 391 ЦК.
Згідно ст. 405 ч. 2 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом.
Таким чином, суд вважає, що позов слід задовільнити та визнати відповідача ОСОБА_3 таким, що втратива право користування житлом у будинку АДРЕСА_1 .
На підставі наведеного та ст. 405 ЦК України, керуючись ст.ст. 282, 284, 294 ЦПК України,-
Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житлом будинку АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Найменування та ім`я сторін, їх місцезнаходження та проживання:
ОСОБА_1 , місце проживання АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_1 .
ОСОБА_3 , останнє відоме місце проживання АДРЕСА_1 .
Повний текст рішення складено 14 червня 2019 року
Суддя Беркещук Б. Б.