Справа № 535/28/19
Провадження № 2/535/96/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2019 року Котелевський районний суд Полтавської області в складі: головуючого судді - Якименко Т.О., при секретарі - Балала Л.В., розглянувши у підготовчому засіданні в смт Котельва Полтавської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Котелевської селищної ради Полтавської області про визнання в порядку спадкування права власності на земельну ділянку.

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Котелевської селищної ради Полтавської області, в якому просить визнати за ним в порядку спадкування за заповітом, право власності на земельну ділянку площею 0,16 га, що знаходиться за адресою: вулиця Калантаївська, 75 (стара адреса: вул Петровського, 75; вул. Петровського, 71, вул. Петровського, 59) смт Котельва Полтавської області, цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд, яка до дня смерті належала ОСОБА_2, котра померла 02 січня 2018 року, на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії ІІ-ПЛ № 027279 виданого на підставі рішення виконавчого комітету Котелевської селищної Ради народних депутатів від 25 лютого 1994 року № 40 зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 769 від 17 грудня 1997 року.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що після смерті матері - ОСОБА_2, котра померла 02 січня 2018 року, відкрилася спадщина за заповітом, яка складається із зазначеної вище земельної ділянки. Позивач звернувся до Котелевської державної нотаріальної контори щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вищезазначене спадкове майно. Проте йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом оскільки спадкоємцем не надано витяг із Державного земельного кадастру на вищезазначену земельну ділянку.

Особи, які беруть участь у справі у судове засідання не з'явилися, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином.

Позивач ОСОБА_1 у підготовче засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Позвач надав до суду заяву в якій просить справу розглянути без його участі та вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач - представник Котелевської селищної ради Полтавської області у підготовче засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся в установленому законом порядку. Представник відповідача надав до суду відзив на позов в порядку ст. 178 ЦПК України, в якому просять суд провести судове засідання без участі їхнього представника зазначивши, що позовні вимоги ОСОБА_1 визнає в повному обсязі.

У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно з ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно з ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, дослідивши матеріали даної цивільної справи, приходить до переконання, що позовну заяву слід задовольнити повністю з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до абз.3 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року N 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи.

02 січня 2018 року померла мати позивача - ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-КЕ № 366387 виданим Котелевським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області 04 січня 2018 року.

Родинні звязки позивача з ОСОБА_2 підтверджуються свідоцтвом про народження серії І-ЯК № 425562 виданим Котелевським райбюро ЗАГС від 16 жовтня 1970 року.

Відповідно до довідки, виданої виконавчим комітетом Котелевської селищної ради Полтавської області від 23 листопада 2018 року № 6121, ОСОБА_2, яка померла 02 січня 2018 року була зареєстрована за адресою вулиця Калантаївська, 75 (стара адреса: вул Петровського, 75; вул. Петровського, 71, вул. Петровського, 59) селище Котельва Котелевського району Полтавської області.

При цьому на час відкриття спадщини 02 січня 2018 року ОСОБА_2 була зареєстрована одна.

Після смерті ОСОБА_2, на підставі заяви позивача про прийняття спадщини відкрито спадкову справу № 51/2018. Заяв від інших осіб про прийняття спадщини чи про відмову від спадщини не надходило.

Згідно матеріалів спадкової справи, спадкодавцем ОСОБА_2 був складений заповіт посвідчений приватним нотаріусом Котелевського районного нотаріального округу ОСОБА_3. 26 січня 2007 року за реєстровим № 126, у якому вона все своє майно де б воно не було та з чого б воно не складалось, а також все те що буде належати їй на день смерті за законом, заповіла на користь ОСОБА_1.

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Позивач звернувся до Котелевської державної нотаріальної контори, щодо оформлення спадкових прав за заповітом на земельну ділянку площею 0,16 га, що знаходиться за адресою: вулиця Калантаївська, 75 (стара адреса: вул Петровського, 75; вул. Петровського, 71, вул. Петровського, 59) селище Котельва Котелевського району Полтавської області, цільове призначення якої для обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд, й до дня смерті належала ОСОБА_2 на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії ІІ-ПЛ № 027279 виданого Котелевською селищною радою народних депутатів на підставі рішення від 25 лютого 1994 року № 40 зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 769 від 17 грудня 1997 року.

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій № 826/02-31 від 03 жовтня 2018 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на зазначену вище земельну ділянку, оскільки на запити державного нотаріуса, відділом Держгеокадастру у Котелевському районі Полтавської області не наданий Витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку.

Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно пункту г. ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Згідно ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про Державний земельний кадастр» кадастровий номер земельної ділянки - індивідуальна, що не повторюється на всій території України, послідовність цифр та знаків, яка присвоюється земельній ділянці під час її державної реєстрації і зберігається за нею протягом усього часу існування.

Згідно ч.9 ст.24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» при здійсненні державної реєстрації земельної ділянки їй присвоюється кадастровий номер.

Відповідно до п.2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Державний земельний кадастр» земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера.

Ч. 1 ст. 22 Земельного кодексу УРСР від 18.12.90 N 561-XII передбачено, що право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право.

Відповідно до ч.1, ч.3 ст. 23 Земельного кодексу УРСР від 18.12.90 N 561-XII, право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. Форми державних актів затверджуються Верховною Радою України.

Постановою Верховної Ради Української РСР від 13.03.92 N 2201-XII «Про форми державних актів на право власності на землю і право постійного користування землею» затверджено форми державних актів:- на право колективної власності на землю;- на право приватної власності на землю.

Постановою Кабінету Міністрів України від 02.04.2002 N449 «Про затвердження форм державного акта на право власності на земельну ділянку та державного акта на право постійного користування земельною ділянкою» (із відповідними змінами) встановлено, що раніше видані (до набрання чинності цією постановою) державні акти на право приватної власності на землю, державні акти на право власності на землю залишаються чинними і підлягають заміні у разі добровільного звернення громадян або юридичних осіб.

Отже, державні акти на право приватної власності на землю, видані у період дії Постанови ВРУ N 2201 (з 23.06.92 по 08.01.2004), є чинними правовстановлювальними документами, що підтверджують права власності на земельні ділянки.

Враховуючи вищевикладене, оскільки ОСОБА_2 за свого життя отримала у приватну власність земельну ділянку з додержанням відповідно до діючого на той час законодавства документу, що посвідчує право власності на нерухоме майно, а тому відсутність у Державному земельному кадастрі відомостей щодо даної земельної ділянки не може слугувати підставою для позбавлення позивача, як її спадкоємця права щодо оформлення своїх спадкових прав на спірну земельну ділянку.

Крім того, у державному акті на право приватної власності на землю серії ІІ-ПЛ № 027279, виданого Котелевською селищною радою 17 грудня 1997 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 769, вказане цільове призначення земельної ділянки для обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд.

Відповідно до п.п. а), б) ч. 1 ст. 19 Земельного кодексу України одними з категорій поділу земель України за основним цільовим призначенням є землі сільськогосподарського призначення та землі житлової та громадської забудови.

Відповідно до Класифікації видів цільового призначення земель, затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 23.07.2010 № 548, підрозділом 01.03 секції А 01 для земель сільськогосподарського призначення визначено вид цільового призначення: для ведення особистого селянського господарства; підрозділом 02.01 секції В 02 для земель житлової забудови визначено вид цільового призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Згідно з ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Враховуючи вище викладене, суд приходить до переконання про наявність законних підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 259, 264-268, 354 ЦПК України, ст.ст. 328, 392, 1268 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Котелевської селищної ради Полтавської області про визнання в порядку спадкування права власності на земельну ділянку, задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, в порядку спадкування за заповітом, право власності на земельної ділянку площею 0,16 га, що знаходиться за адресою: вулиця Калантаївська, 75 (стара адреса: вул Петровського, 75; вул. Петровського, 71, вул. Петровського, 59), смт Котельва Полтавської області, цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд, яка на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії ІІ-ПЛ № 027279 виданого на підставі рішення виконавчого комітету Котелевської селищної Ради народних депутатів від 25 лютого 1994 року № 40 зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 769 від 17 грудня 1997 року до дня смерті належала ОСОБА_2, котра померла 02 січня 2018 року .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду Полтавської області шляхом подачі апеляційної скарги у 30-ти денний строк з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя