Дата документу 31.01.2019 Справа № 314/1755/15-ц
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 314/1755/15 Головуючий у 1 інстанції: Капітонов Є.М.
провадження № 22-ц/807/599/19 Суддя-доповідач: Маловічко С.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Маловічко С.В.

суддів: Гончар М.С.

Кочеткової І.В.

розглянувши у порядку спрощеного письмового провадження без виклику учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 17 жовтня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дитини,-

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2015 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що має з відповідачем спільну дитину - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Дитина проживає разом з нею та знаходяться на повному її забезпеченні. На утримання дитини відповідач матеріальну допомогу не надає. Посилаючись на вказані обставини, просила суд стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дитини щомісячно у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) відповідача до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 17 жовтня 2018 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 аліменти на користь ОСОБА_4 на утримання дитини: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, щомісячно у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу),

але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23.04.2015 по червень 2017 року (включно),

але не менше 50 % прожиткового мінімуму з липня 2017 (включно) для дитини відповідного віку, до досягнення повноліття ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Допущено негайне виконання рішення у межах суми за один місяць відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм процесуального та матеріального права, просить рішення суду першої інстанції змінити, зменшивши розмір аліментів, стягнутих з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 на утримання дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, з ј частини на 1/6 частину від усіх видів доходу.

26 грудня 2018 року ОСОБА_4, користуючись своїм правом, подала відзив на апеляційну скаргу. Заперечуючи доводи апеляційної скарги, зазначила, що з моменту народження сина ОСОБА_5 всі витрати по його утриманню несе вона. Вказує, що наявність на утриманні у відповідача доньки дружини від іншого шлюбу не є підставою для зменшення розміру аліментів на утримання їх спільної з відповідачем дитини - ОСОБА_5 А дружина відповідача, яка як він зазначає в скарзі також знаходиться на його утримання, має можливість працювати, оскільки їх спільна з відповідачем дитина досягла трирічного віку.

Також ОСОБА_3 надані заперечення на відзив позивача, а останньою -заперечення проти його заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням ст. 369 цього Кодексу.

Згідно із ст. 7 п. 13 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно із ст. 274 ч. 4, п.1 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи про стягнення аліментів.

Враховуючи категорію та складність справи встановлено, що даний спір відноситься до категорії малозначних.

Судом встановлено, що сторони мають спільну дитину - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

ОСОБА_4 та ОСОБА_3 у зареєстрованому шлюбі не перебували.

Відомості про батька в актовому записі про народження ОСОБА_5 внесені на підставі ч. 1 статті 135 СК України ( а.с. 3).

Тому з моменту народження сина та по квітень 2015 року позивач ОСОБА_4 отримувала соціальну допомогу від держави як мати - одиначка.

04.07.2017 року рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області визнано ОСОБА_3 батьком малолітнього ОСОБА_5 та внесено зміни до актового запису про народження дитини в цій частині, яке залишено без змін постановою Апеляційного суду Запорізької області від 26.04.2018р. ( а.с.67-71).

Малолітній ОСОБА_5 проживає з матір'ю, та між батьками відсутня домовленість про сплату аліментів на дитину. На утримання дитини відповідач матеріальну допомогу не надає. Тому, встановивши ці обставини, суд першої інстанції визначив аліменти на утримання ОСОБА_5 у розмірі ј частки від доходів батька ОСОБА_3 з дня подання позову 24.04.2015р. матір»ю ОСОБА_4 При цьому, зважаючи, що у період розгляду справи відбулись зміни до СК України, згідно з якими було збільшено мінімальний розмір аліментів з 30 % до 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд врахував такі зміни, визначивши з 23.04.2015р. по червень 2017р., що щомісячний розмір аліментів не може бути меншим від 30 % прожиткового мінімуму, а з липня 2017р. - 50 %.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 вказує, що такий визначений судом розмір аліментів поставить його сім»ю у скрутне становище, оскільки його заробіток складає 6-7 тисяч гривень на місяць, а на його утриманні знаходиться нова сім»я: дружина, спільна з нею дитина та дитина дружини від першого шлюбу.

Встановлено, що на час звернення 24.04.2015р. позивача до суду щодо стягнення з ОСОБА_3 аліментів, його батьківство відносно ОСОБА_5 було встановлено заочним рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 27.02.2015р., яке було скасовано за заявою відповідача ухвалою суду від 20.10.2016р.

Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 01 лютого 2017р. провадження у цій справі зупинялось на час розгляду справи щодо встановлення батьківства.

04.07.2017 року рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області визнано ОСОБА_3 батьком малолітнього ОСОБА_5 та внесено зміни до актового запису про народження дитини в цій частині, яке залишено без змін постановою Апеляційного суду Запорізької області від 26.04.2018р. ( а.с.67-71).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України).

За змістом статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Так, приписами статті 141 СК України визначено, що мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Сторони, в рівних частках повинні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття, що разом із присудженою сумою аліментів забезпечить належне їх утримання.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного Кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно із частиною 1 статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що малолітня дитина сторін проживає та знаходиться на утримані позивача, тому вона має передбачене законом право на її утримання від батька до досягнення повноліття, а останній з урахуванням всіх обставин спроможний надати таке утримання у розмірі ј частини від всіх видів заробітку (доходу).

У відзиві позивач вказувала, що визначений розмір стягуваних аліментів є справедливим і таким, що забезпечує необхідну участь батька в утриманні дитини, яка

проживає разом з нею.

Колегія суддів погоджується з визначеним та стягнутим судом розміром аліментів з огляду на наступні обставини.

За доказовою базою, зібраною у справі, вбачається можливість ОСОБА_3 сплачувати аліменти у визначеному судом першої інстанції розмірі.

При цьому, колегія вважає, що зазначені апелянтом обставини, які на його думку, свідчать про зворотнє, є неспроможними.

Встановлено, що справа перебувала на розгляді суду з 24.04.2015р. по 17.10.2018р. - дату ухвалення рішення у зв»язку з зупиненням на час розгляду справи про встановлення батьківства ОСОБА_3 відносно ОСОБА_5

ОСОБА_3, заперечуючи проти позову, вказував, що має іншу сім»ю, його дружина ОСОБА_7 знаходиться у відпустці по догляду за дитиною - сином ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, до досягнення ним трирічного віку, тому він утримує дружину, їх спільну дитину, а також дитину дружини від першого шлюбу - ОСОБА_8., ІНФОРМАЦІЯ_4, батько якої ухиляється від її утримання.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 посилається, що вказані обставини не враховані судом, а з їх урахуванням вважає, що оптимальним для нього буде розмір аліментів на утримання ОСОБА_5 у розмірі 1/6 частки від його доходу.

Укладення шлюбу відповідачем, народження у відповідача у новому шлюбі сина, наявність у сімі»ї відповідача дочки дружини підтверджуються відповідними свідоцтвами та актом проживання від 25.03.2018р. ( а.с. 83, 84, 86, 87).

Дружина відповідача ОСОБА_7 протягом трьох років догляду за сином ОСОБА_6 отримувала щомісячну одноразову допомогу на дитину у розмірі 860 грн., яка припинилась у зв»язку з досягненням сином трирічного віку ІНФОРМАЦІЯ_3. ( а.с. 89).

Між тим, і ОСОБА_4 перебувала у відпустці по догляду за дитиною до досягнення сином ОСОБА_5 трирічного віку - до 30 червня 2016р., а також до квітня 2015р. отримувала соціальну допомогу як мати-одиначка, яка припинена у зв»язку із визнанням батьківства ОСОБА_3 відносно цієї дитини згідно з рішенням суду.

Про те, що сім»я ОСОБА_4 є малозабезпеченою, свідчить той факт, що їй з 01.04.2016р. по 30.09.2016р., тобто в період розгляду цієї справи, призначалась державна соціальні допомога у розмірі 518 грн. та 549 грн.( а.с. 101).

Дослідивши доводи відповідача, колегія вважає, що вони не спростовують висновків суду.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4, не була усиновлена відповідачем, має рідного батька - ОСОБА_9, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 86). Тому її матір (ОСОБА_7 не позбавлена права на стягнення аліментів з ОСОБА_9 на утримання своєї дочки від першого шлюбу, а у випадку ухилення рідного батька від сплати аліментів, на чому наголошує відповідач, має право на застосування заходів, які передбачені ЗУ «Про виконавче провадження» до боржників.

Наявність другої дружини та дітей від другого шлюбу відповідно до законодавства не звільняють відповідача від сплати аліментів на дитину, з якою він не проживає, але яка потребує матеріальної допомоги від батьків, а також не є підставою для зменшення її матеріального забезпечення порівняно з дітьми, які проживають з відповідачем.

Вбачається, що відповідач є особою працездатного віку, не має медичних протипоказань щодо працевлаштування та обмежень у певних видах діяльності. З його заяв по суті вбачається, що його середньомісячний заробіток становить 6-7 тисяч гривень щомісячно, але довідок з місця роботи останній не надає.

З ІНФОРМАЦІЯ_3. його син ОСОБА_6 досяг трирічного віку, тому дружина відповідача не позбавлена можливості працевлаштуватись та збільшити дохід сім»ї за рахунок свого заробітку.

Відповідач вказує, що утримує також батьків дружини, але такі ствердження не заслуговують на увагу, оскільки само по собі посилання на те, що батьки дружини (ОСОБА_10, ОСОБА_12.) потребують матеріальних коштів на лікування, є не працевлаштованими, не може свідчити про те, що саме відповідач утримує їх.

Вбачається, що батьки дружини не мешкають разом з сім»єю відповідача, який навіть не надав відомостей щодо рівня їх матеріально (пенсійного) забезпечення та отримуваних ними доходів.

Крім того, доказів того, що відповідач несе будь-які витрати на утримання батьків дружини та сплачував кошти на їх лікування, матеріали справи не містять.

Посилання ОСОБА_3 на те, що його дружна (ОСОБА_7 з лютого 2018 року (після досягнення сином - ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 трирічного віку) не працює у зв'язку із постійною хворобою дітей спростовується медичними довідками, що є в матеріалах справи.

Встановлено, що ОСОБА_8 перебуває на обліку у лікаря кардіолога.

У довідці ПП «СЦ «Металокераміка» зазначено про проведення ОСОБА_6 лікувально-профілактичного заходу - санації ротової порожнини.

Довідками МЦ «Діа Сервіс» від 17.08.2015 року, 16.06.2016 року, 20.06.2017 року встановлено ОСОБА_6 діагноз варусна деформація нижних кінцівок, дисплазія суглобів. Рекомендовано ЛФК т/б суглобів, масаж, ванни, вітамін Д3, ортопедичне взуття.

Проте, у жодній з медичних довідок не зазначено, що наявність вказаних діагнозів у дітей потребує постійного догляду за ними та про необхідність їх перебування через ці діагнози вдома.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанцій норм матеріального права або порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

За вищенаведених обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку всім обставинам та доказам по справі в їх сукупності і присуджений ним розмір аліментів відповідає засадам розумності, справедливості та виваженості.

Частиною 1 статті 375 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Беручи до уваги все вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не містять нових даних, які б давали підстави для скасування ухваленого рішення. Правильно встановивши фактичні обставини справи, суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу необхідно відхилити.

Керуючись ст.ст. 279, 374, 376, 381, 382, 384, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 17 жовтня 2018 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення лише у випадку, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Постанова прийнята та складена 31 січня 2019р.

Головуючий:

Судді: