ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/8219/19
провадження № 2/753/5575/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" грудня 2019 р.Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Лужецької О.Р.,

при секретарі - Григораш Н.М.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача Кобзар Ю. Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» про стягнення грошових коштів за договором банківського вкладу та відсотків

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2019 року ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі по тексту - ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК»), в якому просив стягнути з ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» на користь ОСОБА_1 грошові кошти за Договором банківського вкладу № SAMDNWFD6200 від 03.03.2014 (Вклад «Стандарт») на 12 мес. у сумі 33 036 доларів США 31 цент, з яких 20 980 доларів США- сума неповернутого банківського вкладу та 12 056 доларів США 31 цент нараховані та невиплачені відсотки.

В обґрунтування позову посилається на те, що 3 березня 2014 року між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» було укладено Договір № SAMDNWFD6200 (Вклад «Стандарт») на строк 366 днів, до 28.02.2015 включно з автоматичною пролонгацією на новий термін у разі відсутності заяви банку про повернення вкладу та з відсотковою ставкою 11% річних. На виконання умов Договору 28.02.2014 ОСОБА_1 було внесено в касу ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» 13 690 доларів США та 03.03.2014 7 290 доларів США, що підтверджується квитанцією від 03.03.2014 року та від 28.02.2014. Позивач вказує, що виявив бажання достроково повернути депозитний вклад, проте на його звернення від 18.02.2019 відповідач не повернув вказані кошти, внаслідок чого він був змушений звернутися до суду з відповідним позовом про захист прав споживачів.

Від відповідача надійшов відзив, в якому він, заперечуючи проти позову пояснив, що доступ ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до первинних документів клієнтів Кримського РУ ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» на даний час є обмеженим. Крім того, додав, що викладені факти у сукупності свідчать про те, що зобов`язання за договорами, укладеними між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» в особі Кримської філії та кримськими клієнтами виконує саме АНО «ФЗВ» за рахунок майн банку, яке знаходиться на території АРК та міста Севастополь, та яке було конфісковано та націоналізовано окупаційною владою. Щодо нарахованих відсотків пояснив, що вони нараховані невірно, зазначивши, що нарахуванню підлягають відсотки в розмірі 11 539,30 доларів США.

У відповіді на відзив позивач зазначив, оригінал договору та квитанції про внесення коштів на депозитний вклад будуть надані позивачем на огляд у судовому засіданні. Також вказав, що не отримував кошти за депозитним договором та відповідні відсотки на тимчасово окупованій території АР Крим відповідно до вимог законодавства Російської Федерації і не звертався з відповідними вимогами. Разом з тим, погодився з розрахунком відповідача в частині нарахування відсотків у розмірі 11 539,30 доларів США.

В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали з підстав, викладених у ньому та уточнивши позовні вимоги просили стягнути з відповідача на користь позивача суму неповернутого банківського вкладу в розмірі 20 980 доларів США та відсотки у розмірі 11 539 доларів США 30 центів.

Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 3 березня 2014 року між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» було укладено Договір № SAMDNWFD6200 (Вклад «Стандарт») на строк 366 днів, до 28.02.2015 включно з автоматичною пролонгацією на новий термін у разі відсутності заяви банку про повернення вкладу та з відсотковою ставкою 11% річних.

На виконання умов Договору 28.02.2014 ОСОБА_1 було внесено в касу ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» 13 690 доларів США та 03.03.2014 7 290 доларів США, що підтверджується квитанцією від 03.03.2014 та від 28.02.2014 з призначенням платежу: до вкладу договір № SAMDNWFD6200 (оригінал квитанції оглянуто судом в судовому засіданні).

Положенням договору банківського вкладу встановлено, що у випадку закінчення строку вкладу, клієнт не заявив банку про відмову у продовженні строку вкладу, вклад автоматично рахується продовженим ще на один строк. Строк вкладу продовжується неодноразово без явки клієнта до банку.

Згідно ч. ч. 1, 3 статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу.

Відповідно до частини першої 1059 ЦК України договір банківського вкладу укладається в письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Пунктом 1.4 глави 1 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 3 грудня 2003 року № 516 (далі - Положення) передбачено, що залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунку; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Грошові кошти в національній та іноземній валюті або банківські метали, залучені від юридичних і фізичних осіб, обліковуються банками на відповідних рахунках, відкриття яких здійснюється банком на підставі укладеного в письмовій формі договору банківського вкладу або договору банківського рахунку та інших документів відповідно до законодавства України, у тому числі нормативно-правових актів Національного банку України з питань відкриття банками рахунків у національній та іноземній валюті (пункт 2.1 Положення).

Згідно з пунктом 1.17 глави 1 розділу IV Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 1 червня 2011 року № 174 (далі - Інструкція), за операціями з видачі готівки або приймання її для зарахування на відповідний рахунок із застосуванням платіжних пристроїв формується та роздруковується відповідний касовий документ (квитанція/чек банкомата, сліп) на паперовому носії, який видається клієнту.

Пунктом 2.9 глави 2 розділу IV Інструкції передбачено, що банк (філія, відділення) зобов`язаний видати клієнту після завершення приймання готівки квитанцію (другий примірник прибуткового касового ордера) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити найменування банку (філії, відділення), який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції або напис чи штамп «вечірні» чи «післяопераційний час»), а також підпис працівника банку (філії, відділення), який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку (філії, відділення), засвідчений електронним підписом САБ.

Аналіз зазначених норм матеріального права дає підстави для висновку про те, що письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. При цьому квитанція (другий примірник прибуткового касового документа) або інший документ є підтвердженням внесення готівки у відповідній платіжній системі.

Договір банківського вкладу має своїм наслідком ту обставину, що готівкові гроші вкладника передаються останнім у власність банку, а безготівкові гроші - в повне розпорядження банку. Відповідні дії вкладника є необхідною умовою виникнення зобов`язання за договором банківського вкладу, згідно з яким на боці вкладника виникає право вимагати від банку видачі суми вкладу і виплати відсотків на неї, а на стороні банку - відповідний обов`язок. З договору банківського вкладу, укладення якого обумовлено передачею коштів вкладника у власність банку, можуть виникнути лише зобов`язальні правовідносини за участю вкладника (кредитора) і банку (боржника).

Судом встановлено, що внесення грошових коштів на передбачений договором відповідний рахунок в розмірі 20 980 доларів США підтверджуютьсяквитанціями від 03.03.2014 року та від 28.02.2014.

19 лютого 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» із заявою від 18 лютого 2019 року про повернення вкладів та процентів, але вимога позивача щодо повернення банківського вкладу та процентів виконана не була, чим відповідач порушив умови договору банківського вкладу та норми цивільного законодавства.

Статтею 525 ЦК України передбачено недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання.

Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (стаття 633 цього Кодексу). До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу.

Згідно зі ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов`язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною.

Відповідно до частини третьої статті 1066 ЦК України, банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Грошові кошти згідно укладеного договору належать позивачеві на праві приватної власності. Згідно ст. 317 ЦК України змістом права власності є права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Як зазначено у ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Заперечуючи проти позову, відповідач посилався на те, що ПАТ КБ «Приватбанк» є неналежним відповідачем та що спірні депозитні кошти вносились у банківському відділенні на території АР Крим, яка є тимчасово окупованою територією, що позбавляє відповідача ПАТ КБ «Приватбанк» можливості перевірити вимоги позивача та виконати умови договору.

Однак, судом вказані доводи банку не приймаються, оскільки договір банківського вкладу про розміщення грошових коштів на депозитному був укладений з ПАТ КБ «Приватбанк», як юридичною особою, яка знаходиться у м. Дніпропетровськ.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Відповідно до частини третьої статті 95 ЦК України філії та представництва не є юридичними особами, вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила, і діють на підставі затвердженого нею положення. Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 96 ЦК України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями. Юридична особа відповідає за своїми зобов`язаннями усім належним їй майном.

Статтею 58 Закону України «Про банки і банківську діяльність» передбачено, що банк відповідає за своїми зобов`язаннями всім своїм майном відповідно до законодавства.

Оскільки сторонами договору є ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» відповідач як юридична особа прийняв на себе зобов`язання за договорами по поверненню банківського вкладу за законодавством України, юридичною адресою місцезнаходження відповідача є м. Дніпропетровськ, а тому той факт, що договори банківського вкладу були укладені в м. Сімферополь АР Крим не звільняють відповідача від виконання зобов`язання за договорами.

Судом встановлено, що внесення грошових коштів на передбачений договором відповідний рахунок підтверджено квитанціями. Оригінал договору банківського вкладу та оригінали квитанцій про внесення грошових коштів на передбачений договором рахунок судом оглядалися в судовому засіданні, матеріали справи містять їх засвідчені суддею копії, що відповідає вимогам ЦПК України.

Встановлено те, що відповідач в порушення умов договорів про банківський вклад не повернув позивачу вклад за договором банківського вкладу № SAMDNWFD6200 від 03.03.2014.

Таким чином, відповідно до норм діючого законодавства та умов договору № SAMDNWFD6200 від 03.03.2014, вимога позивача щодо повернення банківського вкладу є обґрунтована та підлягає задоволенню.

Щодо позовних вимог про стягнення відсотків, суд приходить до наступного.

За положеннями статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до частини першої статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Відповідно до частини п`ятої статті 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав.

Закінчення строку дії договору банківського вкладу в разі невиконання зобов`язань не припиняє зобов`язальних правовідносин, а трансформує їх в охоронні.

При цьому згідно із частиною другою статті 1070 ЦК України проценти за користування грошовими коштами, що знаходяться на рахунку клієнта, сплачуються банком у розмірі, встановленому договором, а якщо відповідні умови не встановлені договором, - у розмірі, що звичайно сплачується банком за вкладом на вимогу.

Згідно наданого позивачем розрахунку по договору № SAMDNWFD6200 від 03.03.2014 підлягають до нарахування проценти в розмірі 11 539 доларів США 30 центів, вказаний розрахунок перевірений судом та не оспорений відповідачем.

Таким чином, суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, системний аналіз положень чинного законодавства України, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Питання розподілу судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог статті 141 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 509, 526, 610, 1058 ЦК України, ст.ст. 2, 10, 12, 13, 76-82, 89, 133, 137, 141, 258, 263-265, 273 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» про захист прав споживача, стягнення грошових коштів за договором банківського вкладу та відсотків- задовольнити.

Стягнути з публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (49094, місто Дніпро, вулиця Набережна Перемоги, будинок 50, ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) суму банківського вкладу по Договору № SAMDN6499 (Вклад «Стандарт на 12 мес.») від 17.09.2013 року в розмірі 52 358 (п`ятдесят дві тисячі триста п`ятдесят вісім) доларів 40 центів США.

Стягнути з публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (49094, місто Дніпро, вулиця Набережна Перемоги, будинок 50, ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) відсотки в розмірі 20 071 (двадцять тисяч сімдесят один) долар США 95 центів.

Стягнути з Стягнути з публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» () на користь держави судовий збір у розмірі 17 158 гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішеня складено 16.12.2019.

СУДДЯ О.Р.ЛУЖЕЦЬКА