16.12.2019 Провадження по справі № 2/940/442/19
Справа № 940/1357/19
Рішення

Іменем України

11 грудня 2019 року Тетіївський районний суд Київської області в складі :

головуючого судді : Косович Т.П.

при секретарі : Козуб І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тетієві цивільну справу за позовомОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати відповідача ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 .Позовні вимоги мотивує тим, що він є власником вищевказаної квартири. Відповідач зареєстрована в квартирі, проте з вересня 2018 року там не проживає та з реєстраційного обліку не знімається,чим створює йому перешкоди як власнику квартири в користуванні та розпорядженні нерухомим майном.

В судовому засіданні ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не прибула. Судова повістка, ухвала суду про відкриття провадженні у справі, копія позовної заяви разом з доданими документами повернулися до суду за закінченням терміну зберігання. Проте ОСОБА_2 про час та місце розгляду справи повідомлена через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, а тому суд вважає, що вона про час та місце слухання справи повідомлена належним чином, що дає підстави суду розглядати справу у її відсутності.

Свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 суду підтвердили той факт, що відповідач ОСОБА_2 є колишньою дружиною позивача ОСОБА_1 та після розірвання шлюбу в серпні 2018 року в квартирі позивача не проживає, місце її перебування невідоме.

Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та свідків, дослідивши письмові докази, вважає позовні вимоги обґрунтованими, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 17.04.2003 року. 21.08.2018 року рішенням Тетіївського районного суду Київської області, яке набрало законної сили 20.09.2018 року, шлюб між ними розірвано (копія рішення - а.с. 6-7).

Відповідно договору дарування квартири від 13.12.2002 року ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 (а.с.5). В даній квартирі зареєстрована колишня дружина позивача - відповідач по справі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується довідкою виконавчого комітету Тетіївської міської ради № 3801 від 02.10.2019 року (а.с. 8) та довідкою відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Управління Державної міграційної служби України в Київській області від 25.10.2019 року (а.с.16).

З вересня 2018 року ОСОБА_2 в квартирі не проживає та місце її перебування невідоме, що підтверджується поясненнями позивача та поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Статтею 41 Конституції України та ст. 319 ч. 1 ЦК України визначено, що кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю на свій розсуд.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України члени сім?ї власника житла, які проживають з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Правовою позицією Верховного Суду України щодо визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням від 16 грудня 2016 року у справі № 6-709цс16 від 16.11.2016 року передбачено, що частиною першою ст. 383 ЦК України та статтею 150 ЖК України закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Частиною першою статті 156 ЖК України передбачено, що члени сім?ї власника жилого будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сім?ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім?ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть спільне господарство.

Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Тобто власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім?ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб, будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Враховуючи те, що ОСОБА_2 з серпня 2018 року не є членом сім?ї ОСОБА_1 тане відноситься до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, в квартирі АДРЕСА_1 понад рік не проживає, але зареєстрована у ній і тим самим чинить перешкоди ОСОБА_1 у вільному користуванні та розпорядженні своєю власністю, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст. 15,16,317,319,391 ЦК України, ст.ст. 258,259,263-265,268,273,354 ЦПК України, суд

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право на користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Тетіївський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Дата складання повного рішення: 15.12.2019 року.

Суддя : Т.П.Косович.