П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2019 року м. Київ

справа № 759/3727/17

провадження №22-ц/824/430/2019

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Подивач Л.Д., Стрижеуса А.М., за участю секретаря судового засідання - Станішевської Б.В.,

сторони:

позивач - Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк»

відповідач - ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк»

на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 18 квітня 2018 року, ухвалене у складі судді Величко Т.О.,

у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

У березні 2017 року позивач ПАТ «Альфа-Банк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що 4 липня 2008 року між банком та ОСОБА_2, укладено кредитний договір № 490081127,відповідно до умов якого, позивач надав відповідачеві кредит у сумі 11283,84 дол. США.

У зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_2 умов кредитного договору станом на 17 січня 2017 року утворилась заборгованість за кредитом у розмірі - 9 729,88 дол. США та за відсотками - 6 936,81 дол. США.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив суд стягнути на його користь з ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором у розмірі 16666,69 доларів США

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 18 квітня 2018 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ПАТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Не погоджуючись з рішенням суду, адвокат Воронцов Д.Ю. - представник ПАТ «Альфа-Банк» подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позов в повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

В апеляційні скарзі зазначив, що рішення є необґрунтованим, оскільки судом не було з'ясовано обставини справи, що мають значення для її вирішення, не досліджено та не оцінено докази у їх сукупності.

Зокрема, суд першої інстанції, ухвалюючи рішення, не надав правової оцінки виписці з особового рахунку ОСОБА_4, як доказу, що був наданий банком до позовної заяви.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 11 червня 2018 року апеляційну скаргу залишено без руху.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 5 липня 2018 року відкрито апеляційне провадження у справі.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 10 липня 2018 року справу призначено до розгляду.

Указом Президента від 29 грудня 2017 року №452/2017 ліквідовані Апеляційний суд міста Києва, Апеляційний суд Київської області та утворено Київський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Київську область та місто Київ, з місцезнаходженням у місті Києві, який розпочав свою роботу 3 жовтня 2018 року.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 10 жовтня 2018 року справу прийнято до провадження цього суду та визначено дату розгляду справи.

В судове засідання учасники справи не з'явилися, про день та час розгляду справи були повідомлені у встановленому процесуальним законом порядку: представник позивача був ознайомлений під розписку (а.с.213), а відповідач ОСОБА_2 через оголошення на веб-сайті судової влади України, яке було розміщено 14 грудня 2018 року. Відповідно до ч.11 ст. 128 ЦПК України ОСОБА_2 вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Сторони причини своєї неявки суду не повідомили, у зв'язку з чим суд вважав за можливе розглянути справу у їх відсутність.

Оскільки учасники справи у судове засідання не з'явилися, то датою ухвалення рішення є дата складення повного судового рішення.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не доведено, що відповідачем отримані грошові кошти в сумі 11283,84 долари США або ці кошти перераховані на картковий рахунок відповідача.

Проте, погодитись з таким висновком суду першої інстанції не можна, виходячи з наступного.

Установлено, що 4 липня 2008 року між ЗАТ «Альфа-Банк», правонаступником якого є ПАТ «Альфа-Банк», та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 49081127, за умовами якого банк зобов'язувався надати позичальнику кредит у сумі 11283,84 доларів США, а позичальник зобов'язався в порядку та на умовах визначених договором, повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі.

Дата остаточного повернення кредиту визначена 4 липня 2013 року. Грошові кошти надані на придбання транспортного засобу згідно з договором купівлі-продажу, укладеним між позичальником та ТОВ «УзДЕУ Україна» від 14 травня 2008 року.

Пунктом 2.6 кредитного договору передбачено відкриття рахунку для зарахування коштів, спрямованих на погашення клієнтом заборгованості за кредитним договором мультивалютний рахунок № НОМЕР_2 у ЗАТ «Альфа-Банк.

Відповідно до п.2.8 кредитного договору платежі з повернення кредиту та сплати процентів за його користування здійснюються щомісячно рівними частинами відповідно до графіку платежів. Розмір щомісячного платежу складає 279 доларів США.

Частиною першою статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Зміст договору становлять його умови. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 1055 ЦК України встановлено, що кредитний договір укладається в письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно до ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Звертаючись до суду з позовом, позивач посилався на те, що між банком та відповідачем ОСОБА_2 був укладений кредитний договір, зобов'язання за яким банк виконав, надавши відповідачеві кредит, а позичальник, у порушення умов договору, свої зобов'язання належним чином не виконав, у зв'язку з чим утворилась заборгованість.

На підтвердження своїх вимог позивачем до позовної заяви додані копія кредитного договору, розрахунок заборгованості, виписка по особовому рахунку, копія вимоги про усунення порушень.

Вимоги ст.ст. 81, 229, 241, 263, 264, 265 ЦПК України зобов'язують суд з'ясувати обставини, що обґрунтовують заявлені вимоги, на підставі наданих на їх підтвердження доказів.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях ( ст.81 ЦПК України).

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно із вказаною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до п.5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254 (чинного на момент розгляду справи судом першої інстанції), виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Суд першої інстанції на зазначені обставини та положення нормативно-правових актів уваги не звернув, належної правової оцінки наданим позивачем доказам, зокрема, виписці по особовому рахунку, не надав, та дійшов помилкового висновку про недоведеність банком факту перерахування коштів на рахунок позичальника.

Так, з наданої позивачем до позовної заяви виписки по особовому рахунку НОМЕР_2, відкритому в ПАТ «Альфа-Банк» на ім'я відповідача, вбачається, що 4 липня 2008 року банк перерахував кошти на рахунок ОСОБА_2 в сумі, яка визначена умовами кредитного договору № 490081127 від 4 липня 2008 року. В подальшому, починаючи з 4 серпня 2008 року ОСОБА_2 здійснювалися платежі в рахунок погашення кредиту, кошти зараховувалися на рахунок № НОМЕР_2 у ЗАТ «Альфа-Банк», який за умовами договору відкритий для зарахування коштів, спрямованих на погашення клієнтом заборгованості ( а.с. 11-12).

Останній платіж здійснено 27 січня 2009 року.

З наданих банком розрахунку заборгованості та виписки по особовому рахунку ОСОБА_2 установлено, що заборгованість ОСОБА_2 за кредитом становить 9729,88 доларів США, заборгованість зі сплати процентів за період з 4 грудня 2008 року по 4 липня 2013 року (строк дії договору) становить 6936,81 доларів США.

Враховуючи, що у виписці по особовому рахунку ОСОБА_2 зазначено інформацію про проведення банком операцій з зазначенням сум і дат зарахування коштів на рахунки відповідача, то така виписка є належним доказом підтвердження видачі позичальнику кредиту та часткового виконання останнім зобов'язань за кредитним договором.

Таким чином, висновки суду першої інстанції щодо недоведеності позивачем своїх позовних вимог, не відповідають встановленим обставинам, є підставою для скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового судового рішення про задоволення позовних вимог.

Про застосування позовної давності відповідачем не заявлялось.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь ПАТ «Альфа-Банк» підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору за подання позовної заяви в сумі 6744 грн.15 коп. та за подання апеляційної скарги в сумі 10116 грн.22 коп.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» - задовольнити.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 18 квітня 2018 року - скасувати і прийняти нове судове рішення наступного змісту.

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, адреса місця проживання: АДРЕСА_2, ІПН НОМЕР_1, на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованості за кредитним договором № 490081127 в сумі 16666,69 доларів США, яка складається із заборгованості за кредитом в сумі 9729,88 доларів США, заборгованості за процентами за користування кредитними коштами в сумі 6936,81 доларів США.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, адреса місця проживання: АДРЕСА_2, ІПН НОМЕР_1, на користь ПАТ «Альфа-Банк» судовий збір в сумі 16860 грн.37 коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач: О.І. Шкоріна

Судді: Л.Д. Поливач

А.М.Стрижеус