Справа № 444/2978/18 Головуючий у 1 інстанції: Ясиновський Р.Б.
Провадження № 22-ц/811/791/19 Доповідач в 2-й інстанції: Шеремета Н. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2019 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Шеремети Н.О.

суддів: Крайник Н.П., Цяцяка Р.П.

секретаря: Цапа П.М.

з участю: представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 .

представника Державного підприємства спиртової та лікеро-

горілчаної промисловості "Укрспирт"- Хомич В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Жовківського районного суду Львівської області від 16 січня 2019 року,-

ВСТАНОВИВ:

у вересні 2019 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт" про визнання незаконним та скасування наказу Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» від 30 серпня 2018 р. №12/11-к про звільнення ОСОБА_1 ; поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника гаража Рава- Руського місця провадження діяльності Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» з 03.08.2015 р.; стягнення з Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

В обгрунтування позовних вимог позивач покликався на те, що 30 серпня 2018 року за наказом т.в.о. директора Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» ОСОБА_3 №12/11-к, його звільнено з посади начальника гаража Рава-Руського МПД ДП «Укрспирт» з 30.08.2018 р. за прогул без поважних причин (п. 4 ст. 40 КзпП України). Вважає звільнення незаконним, оскільки його звільнено без попередньої згоди профспілки, без витребовування від нього письмових пояснень, при обрані такого виду дисциплінарного стягнення, роботодавець не врахував ступінь тяжкості вчиненого проступку, заподіяну ним шкоду, попередню його роботу. Пояснюючи причину своєї відсутності на роботі зазначив, що не був допущений до роботи, оскільки керівник після відсторонення ОСОБА_1 від роботи на два місяці, наказав не пропускати його через прохідну. Зазначав, що повного розрахунку при звільненні відповідно до ст. 47 КЗпП України, в строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України, не отримав.

Рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 16 січня 2019 року у задоволенні позову відмовлено повністю.

Рішення суду оскаржив позивач ОСОБА_1 , в апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржуване рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права та неповним з`ясуванням обставин справи. Покликається на те, що суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги його пояснення про те, що йому не було відомо про те, що після закінчення строку відсторонення його від посади, він повинен був приступити до роботи. Стверджує про те, що 30.07.2018 року, 31.07.2018 року і 01.08.2018 року він прийшов на роботу, однак за наказом керівника підприємства його не пропустили на прохідній, і він не був допущений до місця праці. Вважає, що суд безпідставно не взяв до уваги те, що звільнення проведено за згодою профспілки, однак без заслуховування його пояснень з приводу невиходу на роботу, без витребовування від нього пояснень, звільнення проведено за відсутності згоди профспілки. Просить врахувати і те, що при звільненні з ним не проведено повного розрахунку. Враховуючи зазначене, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на підтримання доводів апеляційної скарги, заперечення представника Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт" Хомич В.В. щодо задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.3 та ч.4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Стаття 77 ЦПК України передбачає, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку про те,що ДП «Укрспирт» діяло в межах чинного законодавства при звільненні з посади ОСОБА_1 за прогул, а від так вимога позивача про визнання незаконним та скасування наказу Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» від 30 серпня 2018 р. №12/11-к про звільнення ОСОБА_1 та поновлення його на посаді начальника гаража Рава- Руського місця провадження діяльності Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» не підлягала до задоволення. Відповідно і вимога позивача про стягнення із Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» середнього заробітку за час вимушеного прогулу також не підлягала до задоволення.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що наказом заступника генерального директора - керівника апарату ДП спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» Рава-Руського місця провадження діяльності № 9/11-к від 01.07.2013 р. ОСОБА_1 переведено на посаду начальника гаража з оплатою праці згідно зі штатним розписом.

Із ухвали слідчого судді Сихівського районного суду м. Львова від 06.02.2015 р. вбачається, що клопотання слідчого задоволено, відсторонено підозрюваного ОСОБА_1 від посади начальника гаража Рава-Руського МПД ДП «Укрспирт» строком на два місяці.

Відсторонення від посади є можливим на підставі рішення слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження на строк не більше двох місяців. Строк відсторонення від посади може бути продовжено відповідно до вимог статті 158 цього Кодексу.

Підозрюваного ОСОБА_4 06.02.2015 року було відсторонено від посади начальника гаражу Рава-Руського МПД ДП «Укрспирт» строком на два місяці, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 154 КПК України такий строк не може перевищувати двох місяців. Для продовження дії такого заходу забезпечення кримінального провадження, який має визначений строк дії, прокурором не було подано жодних клопотань. А відтак посилання прокурора у листі від 07.09.2015 року на відсутність клопотань учасників судового провадження і як наслідок продовження застосування заходу кримінального провадження, суд першої інстанції вірно вважав помилковим.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, який проаналізувавши відповідь прокуратури Львівської області від 07.09.2015 року № 21/1-7686-15 та положення КПК України, дійшов до вірного та обґрунтованого висновку про те, що захід забезпечення кримінального провадження у виді відсторонення від посади ОСОБА_1 діяв на підставі ухвали слідчого судді Сихівского районного суду м. Львова від 06.02.2015 року, лише два місяці.

Матеріалами справи підтверджується, що 05.12.2016 року Жовківським районним судом Львівської області ухвалено вирок у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_1 та інших, який 14.05.2018 року колегією суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Львівської області вирок Жовківського районного суду Львівської області від 05.12.2016 року скасовано та призначено новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що відповідачеві було відомо про закінчення строку відсторонення від посади, що строк заходу забезпечення кримінального провадження у виді відсторонення від посади начальника гаражу Рава-Руського МПД ДП «Укрспирт» ОСОБА_1 відповідно до ухвали слідчого судді Сихівського районного суду м. Львова від 06.02.2015 р. закінчився 06.04.2015 року, продовжений не був і більше такий відносно ОСОБА_1 не обирався, а тому позивач, знаючи про закінчення строку відсторонення його від посади, повинен був приступити до роботи на наступний день після закінчення такого строку, а оскільки позивач не з`являвся на роботу, то його звільнення за прогул є правильним та законним.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов до такого висновку не встановивши та не дослідивши в повній мірі фактичних обставин справи, а відтак висновки суду про відсутність підстав для задоволення позову не відповідають фактичним обставинам справи.

Як підтверджується матеріалами справи, долученими в суді апеляційної інстанції табелями обліку робочого часу, начальник гаража ОСОБА_1 , після закінчення строку відсторонення від роботи на роботу не виходив, і впродовж цього часу, з 06.02.2015 року до його звільнення, 30 серпня 2018 року (майже три роки), був відсутній на роботі, однак не був звільнений у цей період часу.

Під час розгляду справи судом першої інстанції встановлено, що 27.07.2018 року ДП «Укрспирт» надіслало ОСОБА_1 повідомлення від про те, що він повинен приступити до виконання трудових обов`язків, однак 30.07.2018 року, 31.07.2018 року та 01.08.2018 року позивач на роботу не вийшов, про причини невиходу на роботу не повідомив адміністрацію ДП «Укрспирт», заступником керівника з питань безпеки ДП «Укрспирт» Рава-Руського МПД складено доповідні записки про відсутність працівників, зокрема, начальника гаража ОСОБА_1 на роботі та робочому місці. Відсутність на роботі позивача впродовж робочого дня стверджується актами про відсутність на роботі від 30.07.2018 р., 31.07.2018 р., 01.08.2018 року.

Працівник ОСОБА_1 не з`являвся на роботу і в інші дні, що підтверджується електронним табелем та паперовим табелем обліку робочого часу, а також визнається самим позивачем в поясненнях, наданих суду, однак з боку керівництва підприємства протягом тривалого було відсутнє будь яке реагування, хоча відсутність на роботі ОСОБА_1 була надто тривалою і не могла бути невідомою роботодавцю.

Відповідно до п. 4 ст. 40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках: 4) прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

Як роз`яснено у п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року N 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» при розгляді позовів про поновлення на роботі осіб, звільнених за п.4 ст.40 КЗпП, суди повинні виходити з того, що передбаченим цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин (наприклад, у зв`язку з поміщенням до медвитверезника, самовільне використання без погодження з власником або уповноваженим ним органом днів відгулів, чергової відпустки, залишення роботи до закінчення строку трудового договору чи строку, який працівник зобов`язаний пропрацювати за призначенням після закінчення вищого чи середнього спеціального учбового закладу).

Враховуючи надану первинною профспілковою організацією ДП «Укрспирт» Рава- Руського МПД попередню згоду на звільнення ОСОБА_1 , що підтверджується протоколом засідання профспілкового комітету ДП «Укрспирт» Рава-Руського МПД № 29 від 22.08.2018 року, 22.08.2018 року, керівник Рава-Руського МПД ДП «Укрспирт» ОСОБА_5 скерував службову записку керівнику ДП «Укрспирт» з проханням звільнити ОСОБА_1 у зв`язку з його відсутністю на роботі протягом трьох днів з 30.07.2018 року по 01.08.2018 року включно, відповідно до п.4 ст. 40 КЗпП України.

30.08.2018 року наказом № 12/11-к т.в.о. директора-радника директора ДП «Укрспирт» Рава-Руського МПД ОСОБА_3 звільнено ОСОБА_1 , начальника гаража Рава-Руського МПД ДП «Укрспирт» за прогул без поважних причин (п. 4 ст. 40 КЗпП України).

Встановивши вищезазначені обставини, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що ДП «Укрспирт» діяло в межах чинного законодавства при звільненні ОСОБА_1 , а відтак вимога позивача про визнання незаконним та скасування наказу Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» від 30 серпня 2018 р. №12/11-к про звільнення ОСОБА_1 та поновлення його на посаді начальника гаража Рава- Руського місця провадження діяльності Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» не підлягає до задоволення. Відповідно і вимога позивача про стягнення із Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» середнього заробітку за час вимушеного прогулу також не підлягає до задоволенню.

Колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції з врахуванням наступного.

Матеріалами справи безспірно підтверджується те, що роботодавцю було відомо про те, що після закінчення терміну відсторонення від роботи, який було визначено судом терміном два місяці, ОСОБА_1 впродовж тривалого часу, з 06.04.2015 року і до звільнення, не виходив на роботу, тобто, весь цей період часу був відсутній на роботі, причин відсутності на роботі весь цей період часу, їх поважність ОСОБА_1 , не зазначив.

Тобто, керівництву Рава - Руського МПД ДП «Укрспирт» про відсутність ОСОБА_1 впродовж цього часу на роботі було відомо, що свідчило про вчинення ним дисциплінарного проступку, разом з тим керівництвом заходи дисциплінарного стягнення до нього в цей період часу не застосовувалися.

З матеріалів справи вбачається, що 27.07.2018 року, керівником Рава Руського МПД ДП «Укрспирт» ОСОБА_1 направлено лист про те, що він вважається таким, що допущений до роботи та відповідно може приступити до виконання функціональних обов`язків, визначених посадовою інструкцією, робоче місце знаходиться за адресою АДРЕСА_1 Жовківський АДРЕСА_2 . 22 АДРЕСА_3 50.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач ОСОБА_1 30.07.2018 року, 31.07.2018 року, 01.08.2018 року без поважних причин не вийшов на роботу, що свідчить про прогул, тобто, допустив дисциплінарний проступок, а відтак його звільнення з посади є законним.

Судом апеляційної інстанції було витребувано та досліджено у судовому засіданні штатні розписи Рава Руського місця провадження діяльності Державного підприємства спиртової та лікеро горілчаної промисловості «Укрспирт», починаючи з 28.11.2014 року і який був чинний на день звільнення ОСОБА_1 , штатний розпис, затверджений 28 лютого 2018 року.

Як вбачається зі штатного розпису Рава Руського місця провадження діяльності Державного підприємства спиртової та лікеро горілчаної промисловості «Укрспирт», затвердженого заступником директора ДП «Укрспирт» 28 лютого 2018 року, у штатному розписі відсутня посада «начальник гаража», на якій до звільнення працював та від якої був відсторонений ОСОБА_1 .

Як пояснив представник відповідача, посада «начальник гаража» була передбачена в штатному розписі в розділі «інші», однак такі твердження не відповідають дійсності, спростовуються тим, що штатний розпис затверджено в кількості 89 чоловік, і посада «начальника гаража» в цю кількість посад 89 одиниць не включена.

Тобто, на день повідомлення керівником Рава Руського МПД ДП «Укрспирт», 27.07.2018 року, ОСОБА_1 про допуск його до роботи, посада «начальник гаража» в штатному розписі була відсутня ще з 28.02.2018 року, а відтак ОСОБА_1 не міг бути допущений до роботи і працювати на посаді, яка була відсутня у штатному розписі підприємства.

Фактично на день повідомлення ОСОБА_1 27.07.2018 року про допуск його до роботи, він не мав місця праці, оскільки посада «начальник гаража» з 28.02.2018 року не була включена у штатний розпис, була скорочена, а відтак і акти, складені 30.07.2018 року, 31.07.2018 року і 01.08.2018 року про відсутність ОСОБА_1 на роботі не можуть свідчити про відсутність ОСОБА_1 на роботі, невиконання ним обов`язків на посаді начальника гаража.

Тобто, ОСОБА_1 був звільнений з посади начальника гаража, яка на день прийняття наказу №12/11-к від 30 серпня 2018 року «Про звільнення ОСОБА_1 », була відсутня у шатному розписі Рава Руського МПД ДП «Укрспирт».

Колегія суддів звертає увагу і на те, що незважаючи на скорочення посади «начальник гаража», ОСОБА_1 , який фактично не був звільнений з роботи, не попереджався адміністрацією підприємства про наступне вивільнення у зв`язку зі скороченням посади, і не був звільнений з роботи у зв`язку зі скороченням його посади після затвердження штатного розпису 28.02.2018 року.

За вищенаведеного, колегія суддів не погоджується з висновками суду про законність звільнення ОСОБА_1 з посади начальника гаража Рава Руського МПД ДП «Укрспирт», вважає звільнення ОСОБА_1 незаконним, що є підставою для визнання незаконним та скасування наказу т.в.о. директора радника директора Лучечко Ю.М. №12/11-к від 30 серпня 2018 року «Про звільнення ОСОБА_1 » та поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника гаража з 30 серпня 2018 року.

І оскільки ОСОБА_1 підлягає поновленню на посаді з 30.08.2018 року, тобто, з дня прийняття наказу № 12/11-к т.в.о. директора-радника директора ДП «Укрспирт» Рава-Руського МПД ОСОБА_6 М ОСОБА_7 , яким звільнено ОСОБА_1 , начальника гаража Рава-Руського МПД ДП «Укрспирт» за прогул без поважних причин (п. 4 ст. 40 КЗпП України), а не 03.08.2015 року, то позовна вимога ОСОБА_1 про поновлення на посаді начальника гаража підлягає до часткового задоволення.

При ухваленні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу (ч.2 ст.235 КЗпП України).

У зв`язку з поновленням ОСОБА_1 на роботі, з відповідача, на підставі ст. 235 КЗпП України, слід стягнути середній заробіток за весь час вимушеного прогулу, починаючи з 30 серпня 2018 року до 29 липня 2019 року, тобто, по день ухвалення судом апеляційної інстанції судового рішення.

Пунктом 32 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» № 9 від 06 листопада 1992 року передбачено, що у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв`язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100.

Відповідно до п. 3 розділу 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету міністрів України № 100 від 08 лютого 1995 року, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Пунктом 8 розділу 4 Порядку передбачено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні на число відпрацьованих робочих днів, а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Позивач просить стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу за період, починаючи з 03.08.2015 року.

Колегія суддів вважає, що зазначена позовна вимога підлягає до часткового задоволення, і така підлягає до задоволення за період з часу винесення наказу про звільнення ОСОБА_1 з роботи, тобто, з 30.08.2018 року і по день ухвалення судового рішення судом апеляційної інстанції, тобто, до 29. 07.2019 року, що становить 225 робочих днів.

З довідки про доходи № 401 за жовтень 2018 року (а.с. 91) вбачається, що останніми повними відпрацьованими місяцями є червень 2018 року та липень 2018 року. Заробітна плата становить за ці два місяці становить 3878.00 гривень, кількість робочих днів за червень і липень 2018 року становить 43 дні, а відтак середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 становить 90.19 грн. (3878.00 грн. / 43 дні = 154,76).

Середній заробіток за час вимушеного прогулу, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 20292 грн.75 коп. (90.19 грн. х 225 днів).

А відтак, позовна вимога про стягнення з відповідача середнього заробітку за час прогулу підлягає до часткового задоволення, і такий підлягає стягненню за період з 30.08.2018 року до 29.07.2019 року, тобто, по день ухвалення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Єропейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування обставин,що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, ст.ст. 376, 381 - 384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Жовківського районного суду Львівської області від 16 січня 2019 року - скасувати та ухвалити постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати незаконними та скасувати наказ Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» від 30 серпня 2018 р. №12/11-к «Про звільнення ОСОБА_1 .»

Поновити ОСОБА_1 на посаді начальника гаража Рава- Руського місця провадження діяльності Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» з 30 серпня 2018 року.

Стягнути із Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» 20292.75 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 08.08.2019 року.

Головуючий: Шеремета Н.О.

Судді: Крайник Н.П.

Цяцяк Р.П.