ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2019 року

м. Київ

справа №442/8000/16-ц

провадження №61-28834св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Журавель В. І., Русинчука М. М.,

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1 ,

заінтересована особа - старший державний виконавець Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Фурдига Віталій Омелянович, ОСОБА_2 ,

розглянувши в попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 09 лютого 2017 року в складі судді Хомика А. П. та на ухвалу апеляційного суду Львівської області від 05 липня 2017 року в складі колегії суддів Савуляка Р. В., Крайник Н. П., Мельничук О. Я.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду зі скаргою на дії старшого державного виконавця Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби (далі - ДВС) Головного територіального управління юстиції у Львівській області Фурдиги В. О. про визнання неправомірною та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження № 52156485.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 15 листопада 2016 року старшим державним виконавцем Дрогобицького міськрайонного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Львівській області Фурдигою В. О. прийнята постанова про закінчення виконавчого провадження № 52156485 з примусового виконання виконавчого листа № 442/4502/16-ц, виданого Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області 26 липня 2016 року щодо повернення земельної ділянки з користування власників будинку АДРЕСА_1 в належне користування власників будинку АДРЕСА_1 .

Уважає, що державним виконавцем було передчасно винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, а тому вказана постанова є протиправною та підлягає скасуванню.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 09 лютого 2017 року в задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено.

Суд виходив із того, що дії державного виконавця при прийнятті оскаржуваної постанови відповідали вимогам Закону України «Про виконавче провадження», а тому правові підстави для задоволення скарги відсутні.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Ухвалою апеляційного суду Львівської області від 05 липня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено. Ухвалу суду першої інстанції залишено без змін.

Апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції та дійшов висновку про відсутність порушень норм процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи та неправильного застосування норм матеріального права.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

04 вересня 2017 року ОСОБА_1 подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 09 лютого 2017 року та на ухвалу апеляційного суду Львівської області від 05 липня 2017 року.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05 вересня 2017 року відкрито провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 .

На виконання вимог підпункту 4 пункту 1 розділу XIII ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» дана справа передана до Верховного Суду.

Статтею 388 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що судом касаційної інстанції в цивільних справах є Верховний Суд.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що оскаржувана постанова про закінчення виконавчого провадження № 52156485 винесена всупереч відсутності повного виконання рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 01 грудня 1997 року.

ОСОБА_1 зазначає, що відповідно до рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 01 грудня 1997 року земельна ділянка площею 121 м2 мала повернутися з користування власників будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , проте відповідно до оскаржуваної постанови повернулася лише з користування ОСОБА_1 .

Суди не звернули увагу на ту обставину, що згідно ухвали апеляційного суду Львівської області від 19 грудня 2016 року по справі № 442/4502/16 скасовано ухвали Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 13 липня 2016 року та 20 липня 2016 року, якими було надано ОСОБА_2 дублікат виконавчого листа у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_1 про повернення самовільно зайнятої земельної ділянки, а ухвалою апеляційного суду Львівської області від 15 грудня 2016 року у цивільній справі № 442/5026/16 скасовано ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 01 серпня 2016 року в справі за заявою ОСОБА_2 про поновлення строку для пред`явлення вказаного виконавчого листа до виконання.

Відзив на касаційну скаргу

09 жовтня 2017 року Дрогобицький міськрайонний відділ ДВС Головного територіального управління юстиції у Львівській області та 03 грудня 2017 року та ОСОБА_2 подали до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ свої заперечення на касаційну скаргу.

Дрогобицький міськрайонний відділ ДВС Головного територіального управління юстиції у Львівській області та ОСОБА_2 , посилаючись на необгрунтовність доводів, викладених в касаційній скарзі, просять залишити судові рішення без змін.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 01 грудня 1997 року по цивільній справі № 3-773 задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_1 про повернення самовільно зайнятої земельної ділянки. Повернуто земельну ділянку розміром 121 м2 з користування власників будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_3 та ОСОБА_1 у належне користування ОСОБА_2 як власнику будинку АДРЕСА_1 , для подальшого встановлення розміру земельної ділянки, закріпленої за належним йому на праві приватної власності будинком.

Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 13 липня 2016 року ОСОБА_2 видано дублікат виконавчого листа у цивільній справі № 3-773.

Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 01 серпня 2016 року поновлено ОСОБА_2 строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

09 вересня 2016 року старшим державним виконавцем Дрогобицького міськрайонного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Львівській області Фурдигою В. О. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 52156485 з примусового виконання виконавчого листа № 442/4502/16-ц, виданого 26 липня 2016 року Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області, щодо повернення земельної ділянки з користування власників будинку АДРЕСА_1 в належне користування власників будинку АДРЕСА_1 .

03 листопада 2016 року старшим державним виконавцем Дрогобицького міськрайонного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Львівській області Фурдигою В. О. за адресою: АДРЕСА_1 при примусовому виконанні виконавчого листа № 442/4502/16-ц складено акт, про те, що земельну ділянку не було повернуто, оскільки мешканцями будинку АДРЕСА_1 чинилися перешкоди.

10 листопада 2016 року старшим державним виконавцем Дрогобицького міськрайонного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Львівській області Фурдигою В. О. за адресою: АДРЕСА_2 № 54 складено акт, відповідно до якого повернуто земельну ділянку розміром 121 м2 з користування ОСОБА_1 в належне користування ОСОБА_2 та забито чотири металеві кілки згідно замірів ДП «Львівський інститут землеустрою» від 03 листопада 2016 року.

15 листопада 2016 року старшим державним виконавцем Дрогобицького міськрайонного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Львівській області Фурдигою В. О. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі пункту дев`ятого частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судові рішення, що оскаржуються в касаційному порядку, відповідають зазначеним вимогам закону.

Відповідно до статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо рішення ухвалено на користь кількох позивачів або проти кількох відповідачів, а також якщо належить передати майно, що перебуває в кількох місцях, чи резолютивною частиною рішення передбачено вчинення кількох дій, у виконавчому документі зазначаються один боржник та один стягувач, а також визначається, в якій частині необхідно виконати таке рішення, або зазначається, що обов`язок чи право стягнення є солідарним.

Суди встановили, що на примусовому виконанні у відділі виконавчої служби перебував дублікат виконавчого листа № 442/4502/16-ц, виданий 26 липня 2016 року Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області, стягувачем за яким судом зазначено ОСОБА_2 , а боржником ОСОБА_1 .

Згідно з пунктом 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Відповідно до пунктів 6, 8 розділу першого Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, у редакції, чинній на час проведення оспорюваних виконавчих дій, під час здійснення виконавчого провадження виконавець приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складання актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених Законом та іншими нормативно-правовими актами. Акт - документ, що підтверджує певні встановлені факти або події.

Враховуючи наведене, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли обгрунтованого висновку про відповідність дій державного виконавця вимогам Закону України «Про виконавче провадження» під час виконання дубліката виконавчого листа та відсутність підстав для скасування постанови про закінчення виконавчого провадження.

Доводи касаційної скарги щодо незаконності проведення виконавчих дій на підставі скасованих ухвал про видачу дубліката виконавчого документа та поновлення строку для його пред`явлення не відповідають установленим обставинам справи, оскільки на момент винесення оскаржуваної постанови про закінчення виконавчого провадження ухвала Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 13 липня 2016 року, згідно якої ОСОБА_2 було видано дублікат виконавчого листа, та ухвала Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 01 серпня 2016 року про поновлення строку для пред`влення виконавчого листа до виконання були чинними. Подальше скасування зазначених ухвал апеляційним судом Львівської області у грудні 2016 року не дає підстав вважати неправомірними дії державного виконавця з винесення постанови про закінчення виконавого провадження 15 листопада 2016 року.

Інші доводи касаційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки зводяться до переоцінки встановлених судами обставин, що відповідно до положень статті 400 ЦПК України знаходиться за межами повноважень касаційного суду.

Колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшла висновку про наявність передбачених частиною третьою статті 401 ЦПК України підстав для залишення касаційної скарги без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

Керуючись статтями 389, 400, 401 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 09 лютого 2017 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 05 липня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: Н. О. Антоненко

В. І. Журавель

М. М. Русинчук