Єдиний унікальний номер судової справи 483/994/17
Провадження № 22-ц/812/2102/19 Доповідач апеляційного суду Самчишина Н.В.
Постанова

іменем України

12 грудня 2019 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Самчишиної Н.В.,

суддів: Крамаренко Т.В., Царюк Л.М..,

із секретарем судового засідання Богуславською О.М.,

за участі: прокурора Цвікілевич Н.В.,

представника Миколаївської облдержадміністрації Михайленко Г.В.,

представника Чорноморської сільської ради - Лушникова В.П.,

представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 на ухвалу Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 29 жовтня 2019 року, постановлену головуючим суддею Казанлі Л.І., в приміщені цього ж суду, того ж дня о 15 год. 38 хв., за клопотанням про залучення до участі у справі правонаступника позивача за позовом заступника керівника Миколаївської місцевої прокуратури № 1 в інтересах держави в особі Миколаївської обласної державної адміністрації до Очаківської районної державної адміністрації Миколаївської області, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування розпорядження, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку та повернення земельної ділянки,

встановив:

У січні 2018 року заступник керівника Миколаївської місцевої прокуратури № 1 в інтересах держави в особі Миколаївської обласної державної адміністрації звернувся до суду з позовом до Очаківської районної державної адміністрації Миколаївської області, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , Ізуїти О ОСОБА_21 М., Голуба А ОСОБА_21 І., ОСОБА_22 .О., Піюренко І.О., Шебаніної Л.П., Мельникової Н.І., Бабенка С.С., Костенка В.В., Матвієнко І.О., Гужвіної Т.В., Резнікової Е.К., Мелконяна О.А., Рудого Б.М., Цюника О.Я., Ліхенка С.П., Кужулевича І.С., Піюренка С.М., Пак С.М., Золотарева В.В., Сидорука С.Є., Нарикова В.П., Католик Н.В., Руденка В.В., Дуки А.О., Оводенко Н.В., Полєшка М.Ф., Полєшко Н.Ю., Якуби О.Р., Гомзякова Ю.О. про визнання незаконними та скасування розпоряджень, визнання недійсними державних актів на право власності на земельну ділянку та повернення земельних ділянок.

Ухвалою Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 28 березня 2018 року відкрито провадження у вказаній справі (а.с. 70 т. 1).

Ухвалою того ж суду від 28 січня 2019 року роз`єднані та виділені в самостійне провадження позовні вимоги заступника керівника Миколаївської місцевої прокуратури № 1 в інтересах держави в особі Миколаївської обласної державної адміністрації до Очаківської районної державної адміністрації Миколаївської області, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування розпорядження, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку та повернення земельної ділянки (а.с. 248-251 т. 1).

-2-

Обґрунтовуючи позовні вимоги, прокурор посилався на перевищення Очаківською районною державною адміністрацією наданих законом повноважень щодо розпорядження землями державної власності та порушення вимог чинного законодавства, у зв`язку з чим просив:

визнати незаконним та скасувати розпорядження Очаківської районної державної адміністрації Миколаївської області від 03 жовтня 2008 року № 388, яким затверджено проект землеустрою та надано у власність 44 громадянам земельних ділянок загальною площею 4,25 га для індивідуального дачного будівництва в межах території Чорноморської сільської ради Очаківського району Миколаївської області;

визнати недійсним державний акт серії ЯЗ № 137648 від 20 жовтня 2008 року на право власності ОСОБА_3 на земельну ділянку площею 0,10 га за кадастровим номером :03:000:0459, розташовану в межах Чорноморської сільської ради об`єднаної територіальної громади Очаківського району Миколаївської області;

витребувати від ОСОБА_1 земельну ділянку площею 0,10 га за кадастровим номером :03:000:0459, розташовану в межах Чорноморської сільської ради об`єднаної територіальної громади Очаківського району Миколаївської області, у власність держави в особі Миколаївської обласної державної адміністрації;

визнати недійсним державний акт серії ЯЗ № 137649 від 20 жовтня 2008 року на право власності ОСОБА_4 на земельну ділянку площею 0,10 га за кадастровим номером :03:000:0460, розташовану в межах Чорноморської сільської ради об`єднаної територіальної громади Очаківського району Миколаївської області;

витребувати від ОСОБА_1 земельну ділянку площею 0,10 га за кадастровим номером :03:000:0460, розташовану в межах Чорноморської сільської ради об`єднаної територіальної громади Очаківського району Миколаївської області, у власність держави в особі Миколаївської обласної державної адміністрації.

11 вересня 2019 року заступник керівника Миколаївської місцевої прокуратури № 1 подав до суду заяву, в якій просив залучити до участі у справі в якості правонаступника позивача Миколаївської обласної державної адміністрації Чорноморську сільську раду Очаківського району Миколаївської області.

В обґрунтування заяви посилався на те, що після відкриття провадження у справі рішенням № 10 від 26 жовтня 2018 року 25 сесії сьомого скликання Очаківської районної ради Миколаївської області «Про затвердження проекту землеустрою щодо встановлення (зміни) меж села Чорноморка Чорноморської сільської ради Очаківського району Миколаївської області» змінено межі села Чорноморка, та згідно відповіді відділу в Очаківському районі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області, спірні земельні ділянки увійшли та перебувають в межах села Чорноморка Чорноморської сільської ради Очаківського району Миколаївської області, яка є органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах (а.с. 118-119 т. 2).

Заперечуючи проти задоволення клопотання прокурора, представник ОСОБА_1 посилався на неможливість процесуального правонаступництва, оскільки до повноважень Миколаївської обласної державної адміністрації не були віднесені правомочності розпорядження земельними ділянками сільськогосподарського призначення державної власності поза межами населеного пункту для індивідуального дачного будівництва, а сільська рада може виступати лише правонаступником райдержадміністрації та Дежгеокадастру, які є відповідачами у справі, а не позивачами.

Ухвалою Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 29 жовтня 2019 року зазначену заяву задоволено.

Залучено Чорноморську сільську раду Очаківського району Миколаївської області до участі у справі як правонаступника позивача Миколаївської обласної державної адміністрації.

-3-

Задовольняючи клопотання прокурора та залучаючи Чорноморську сільську раду Очаківського району Миколаївської області правонаступником позивача Миколаївської обласної державної адміністрації, суд першої інстанції виходив з того, що після відкриття провадження спірні земельні ділянки увійшли в межі території села Чорноморка Чорноморської сільської ради Очаківського району Миколаївської області, яка стала розпорядником спірної землі, та таким чином відбулася заміна особи у відносинах, щодо яких виник спір.

В апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просив ухвалу суду скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що на момент розгляду клопотання про заміну сторони прокурор не обґрунтував підстав для представництва інтересів держави в особі органу місцевого самоврядування з метою захисту прав іншого суб`єкта цивільних відносин територіальної громади, не довів обставин нездійснення відповідною сільською радою захисту інтересів держави, не довів обставин повідомлення уповноваженого органу про намір звернення із позовом.

У відзиві на апеляційну скаргу прокурор посилався на те, що ухвала суду є законною, а доводи апелянта не спростовують обґрунтованості висновку суду.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

За змістом п. 1 ст. 6, ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ст. ст. 1, 3 ЦК України, ст. ст. 2, 4-5, 12-13, 19 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом.

При цьому, в порядку цивільного судочинства, виходячи із його загальних засад про неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність, перш за все регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.

Кожна особа, а у випадках, встановлених законом, органи та особи, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси, мають право в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів; або прав, свобод та інтересів інших осіб, інтереси яких вони захищають, державних чи суспільних інтересів.

Частина 1 ст. 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

-4-

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ч. 2 ст. 15 ЦК України).

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини сторонами цивільного розгляду є позивач і відповідач, які мають рівні права, включаючи право на юридичну допомогу. Підтримка прокуратурою однієї зі сторін може бути виправдана за певних умов, наприклад, з метою захисту вразливих осіб, які вважаються не здатними захистити свої інтереси самостійно, або в разі, якщо правопорушення зачіпає велику кількість людей, або якщо вимагають захисту реальні державні інтереси або майно (KOROLEV v. RUSSIA (no. 2), № 5447/03, § 33, ЄСПЛ, від 01 квітня 2010 року; MENCHINSKAYA v. RUSSIA, № 42454/02, § 35, ЄСПЛ, від 15 січня 2009 року).

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, №15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року).

Тлумачення пункту 3 частини першої статті 131-1 Конституції України, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, свідчить, що прокурор може представляти інтереси держави в суді тільки у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією з засад правосуддя (пункт 3 частини другої статті 129 Конституції України).

У пункті 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України міститься відсилання до окремого закону, яким мають бути визначені виключні випадки та порядок представництва прокурором інтересів держави в суді. Таким є Закон України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року за №1697-VII.

У частині 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Тлумачення ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» дозволяє зробити висновок, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: а) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження; б) у разі відсутності такого органу.

Захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду.

-5-

Як вбачається з матеріалів справи, при зверненні із позовом до суду наявність «інтересів держави» прокурор обґрунтував порушенням права держави у сфері земельних правовідносин. Так, в позові зазначено, що незаконне надання у приватну власність відповідачам земельних ділянок у нормативно визначених межах прибережної захисної смуги Чорного моря грубо порушує інтереси держави у сфері ефективного використання земельних ресурсів, оскільки унеможливлює реалізацію державної політики по забезпеченню дотримання єдиного порядку набуття прав власності на землю, а також охорони, відтворення та сталого використання земельних ресурсів з урахуванням екологічних, економічних, соціальних та інших інтересів суспільства.

Також звернення прокурором до суду з даним позовом в інтересах держави в особі власника спірної земельної ділянки Миколаївської обласної державної адміністрації було обґрунтовано наступним.

При зверненні до суду прокурором зазначено, що орган, який уповноважений державою на здійснення відповідних функцій у спірних правовідносинах Миколаївська обласна державна адміністрація, не здійснює захист інтересів держави.

Так, будь-які дії, спрямовані на відновлення порушених інтересів держави у сфері відновлення законності у розпорядженні землями прибережної захисної смуги Чорного моря, у тому числі шляхом звернення до суду з відповідними позовами, не чинилися.

На підтвердження наведеного прокурором було надано відповідь Миколаївської обласної державної адміністрації на звернення прокуратури, про відсутність позову до відповідачів у справі із цим самим предметом та з цих самих підстав (а.с. 46, 47 т. 1).

Отже, у позовній заяві прокурором визначено орган, який уповноважений державою на здійснення функцій у спірних правовідносинах та підтверджено нездійснення цим органом захисту інтересів держави, що, в свою чергу, відповідно до ст. 131-1 Конституції України, ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» відноситься до «виключних випадків», які передбачають повноваження прокурора на здійснення представництва інтересів держави в суді.

В подальшому рішенням № 10 від 26 жовтня 2018 року 25 сесії сьомого скликання Очаківської районної ради Миколаївської області «Про затвердження проекту землеустрою щодо встановлення (зміни) меж села Чорноморка Чорноморської сільської ради Очаківського району Миколаївської області» змінено межі села Чорноморка (а.с. 118 т. 2). Згідно відповіді відділу в Очаківському районі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області земельні ділянки із кадастровими номерами :03:000:0459, :03:000:0460 увійшли та перебувають в межах села Чорноморка Чорноморської сільської ради Очаківського району Миколаївської області (а.с. 119 т. 2).

Згідно ч. 1 ст. 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Отже, процесуальне правонаступництво - це заміна сторін або третіх осіб (правопопередників) іншою особою (правонаступником) у зв`язку з вибуттям з процесу суб`єкта спірного правовідношення, за якої до правонаступника переходять усі процесуальні права та обов`язки правопопередника і він продовжує в цивільному судочинстві участь останнього.

Тобто матеріальне правонаступництво (універсальне або сингулярне) має бути тісно пов`язане з процесуальним, оскільки процесуальне правонаступництво передбачає перехід суб`єктивного права або обов`язку від однієї особи до іншої в матеріальному праві. Отже, незалежно від підстав матеріального правонаступництва процесуальне правонаступництво допускається лише після того, як відбудеться заміна в матеріальному правовідношенні.

-6-

За такого, враховуючи, що після відкриття провадження спірні земельні ділянки увійшли в межі території села Чорноморка Чорноморської сільської ради Очаківського району Миколаївської області, яка стала розпорядником спірної землі, та таким чином відбулася заміна особи у відносинах, щодо яких виник спір, районним судом обґрунтовано залучено правонаступника позивача у даній цивільній справі.

Доводи апеляційної скарги про те, що прокурор не уповноважений на представництво інтересів саме органів місцевого самоврядування, спростовується положенням ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», відповідно до якої прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

З огляду на положення статті 14 Конституції України, яка передбачає, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави та викладених в позові обставин щодо порушення інтересів держави у сфері ефективного використання земельних ресурсів, посилання представника відповідача в апеляційний скарзі на те, що прокурором необґрунтовано підстав для представництва інтересів держави у даній справі не заслуговують на увагу. Посилання на те, що прокурор не довів обставин нездійснення відповідною сільською радою захисту інтересів держави та повідомлення уповноваженого органу про намір звернення із позовом, на думку колегії суддів, висновку суду не спростовує, оскільки заміна особи у відносинах відбулася після звернення прокурора із позовом та відкриття провадження у даній справі.

За такого, доводи апеляційної скарги про те, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції не відповідає вимогам ЦПК України, є необґрунтованими.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з дотриманням норм процесуального права і підстав для її скасування з доводів, викладених у апеляційній скарзі, немає.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 залишити без задоволення, а ухвалу Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 29 жовтня 2019 рокузалишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України, може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий Н.В. Самчишина

Судді Т.В. Крамаренко

Л.М. Царюк

Повний текст постанови складено 13 грудня 2019 року.