Дата документу 31.01.2019
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31 січня 2019 року Мелітопольський міськрайонний суд у складі:
головуючого судді Фоміна В.А.,
за участю секретаря Захарової І.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження в м. Мелітополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою № 76 в будинку № 67 по вул. Героїв України в м. Мелітополі Запорізької області, посилаючись на те, що вона є власником квартири АДРЕСА_1. У вказаній квартирі зареєстрований відповідач, який є двоюрідним братом позивача. Позивач зазначає, що відповідач в квартирі ніколи не проживав, речей його там немає. Тому вона просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування вказаною квартирою.
Позивач в судове засідання не зявилася, але від неї до суду надійшла заява з проханням розглядати справу за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає, проти винесення заочного рішення у справі не заперечує.
Відповідач у судове засідання не зявився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, заяви про розгляд справи за його відсутності чи заперечень проти позову не надіслав.
Через неявку відповідача у судове засідання з невідомих причин, на підставі заяви позивача, у відповідності зі ст. 224 ЦПК України суд вважає за необхідне ухвалити по справі заочне рішення.
У відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у звязку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не здійснюється.
Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, давши оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, обєктивному та всебічному зясуванні обставин справи, прийшов до висновку, що заява підлягає повному задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що на підставі договору дарування від 29.10.2018 року позивач є власником квартири АДРЕСА_1. /а.с. 5/
Згідно довідки голови Житлово-будівельного кооперативу № 48 від 19.11.2018 року, ОСОБА_2, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, але ніколи не мешкав за вказаною адресою та не сплачував за комунальні послуги. /а.с. 7/
Судом встановлено, що відповідач зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, але ніколи не мешкав. У звязку з реєстрацією відповідача у належній позивачу квартирі, остання не може в повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися належним їй майном.
Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Оскільки відповідач є членом сімї позивачки, а саме - її двоюрідним братом, тому, згідно з чинним законодавством України, у даному випадку слід застосовувати вимоги ч. 2 ст. 405 ЦК України, згідно яких член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Будь-якої домовленості між сторонами щодо строку відсутності відповідача у вказаній квартирі судом не встановлено.
Статтею 7 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Таким чином, на підставі викладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд вважає позов позивача до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі.
Керуючись ст.ст. 321, 383, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 14, 60, 209, 229, 247, 263, 265, 273, 280-283 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити у повному обсязі.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, таким, що втратив право користування квартирою № 76 в будинку № 67 по вул. Героїв України в м. Мелітополі Запорізької області.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.
Апеляційну скаргу на рішення може бути подано до Запорізького апеляційного суду через Мелітопольський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Відомості про позивача: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_2.
Відомості про відповідача: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.
Повне судове рішення складено 31 січня 2019 року.
Суддя: В.А. Фомін