Романівський районний суд Житомирської області
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

17 грудня 2019 року смт. Романів

Романівський районний суд Житомирської області в складі судді Бабича С.В., з участю секретаря судового засідання Розвадовського В.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В :

4 жовтня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , в якому просить суд визнати останню такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме будинком АДРЕСА_1 . В обгрунтування позову, позивач зазначив, що відповідач у вищевказаному житлі не проживає без поважних причин понад один рік.

Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до статті 279 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідач своїм правом подати відзив не скористалася.

Судом встановлено, що позивач є власником житлового будинку АДРЕСА_1 на підставі догору дарування, посвідченого Дзержинською державною нотаріальною конторою 5 лютого 1981 року і зареєстрованого в реєстрі за № 169. Окрім цьго вищевказаний будинок являється фактичним місцем проживання позивача.

Актом, складеним депутатом селищної ради за участі сусідів від 22 вересня 2019 року, підтверджується, що ОСОБА_2 у спірному будинку не проживає з 2 жовтня 2017 року. Окрім цього встановлено, що відповідач фактично проживає по АДРЕСА_2 .

Загальними положеннями ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звертатися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

При цьому, за загальним правилом, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір.

Обгрунтовуючи свої вимоги, позивач посилався на те, що відповідач з 2 жовтня 2017 року без поважних причин не проживає в належному йому будинку, вибула на інше місце проживання, проте залишилась зареєстрованою у спірному будинку. Наведене перешкоджає позивачу оформити субсидію та обмежує його права власника.

Судом встановлено, що відповідач вселилася у спірний будинок як член сім`ї власника цього житла.

Відповідно до частини 1 статті 156 Житлового кодексу України (далі ЖК України), члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім`ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім`ї.

Аналогічні положення містяться і у частині 1 статті 405 ЦК України.

До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать: дружина власника, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з власником і ведуть з ним спільне господарство.

Відповідно до частини 4 статті 156 ЖК України припинення сімейних відносин з власником будинку) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

Проте відповідно до частини 2 статті 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік.

Наведена норма регулює правовідносини між власником житла та членом його сім`ї з приводу користування цим житлом. При вирішенні питання про втрату членом сім`ї власника житла права на користування жилим приміщенням зясуванню підлягає як строк його відсутності, так і поважність причин такої відсутності.

Відповідач доводів позивача щодо своєї відсутності у житловому приміщенні понад встановленого строку без поважних причин не спростувала, а тому суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позову.

За змістом статті 141 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь ОСОБА_1 понесені ним і документально підтверджені судові витрати, пов"язані зі сплатою судового збору.

Керуючись статтями 10-13, 259, 263-265, 268, 280-282 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 (адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ) задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право на користування будинком АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 768,40 грн судових витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому підпунктом 15.5 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України.

Суддя С.В. Бабич