Справа № 185/6467/19
Провадження № 2/185/3500/19
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

09 грудня 2019 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Головіна В.О., за участю секретаря судового засідання Мерцалової Н.В., за участю ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Павлограда, у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства "Комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором -

В С Т А Н О В И В

10 липня 2019 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором, в якому просив суд стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором № б/н від 15.09.2010 року у розмірі 10451,67 грн. та судові витрати по справі у розмірі 1921,00 грн.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що 15 вересня 2010 року між банком та ОСОБА_2 було укладено договір № б/н, згідно якого останній отримав кредит у розмірі 2700,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Банк свої зобов`язання по наданню кредиту виконав в повному обсязі. ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник, ОСОБА_2 помер. Однак, ОСОБА_2 до 31.08.2017 року не виконав належним чином умови договору і станом на 31.08.2017 року має заборгованість - 10451,67 грн. з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості, яка складається з наступного:

3334,73 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту;

6595,58 грн. - нарахована пеня за прострочене зобов`язання;

521,36 грн. - заборгованість за нарахованою пенею за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн.

ОСОБА_1 проживала разом із померлим, та яка зареєстрована за тією ж адресою, що і позичальник є гр. ОСОБА_1 , яка відповідно до законодавства України є спадкоємцем за законом майна померлого а також і зобов`язань після померлого ОСОБА_2 .

Тому, позивач просить стягнути з відповідача вищезазначену суму боргу за договором та судові витрати по справі.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, проте в позові зазначив, що просить суд, розглядати справу за його відсутності, та не заперечує проти заочного розгляду справи.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що з ОСОБА_2 був знайомий, проживав він на ж/м Західний АДРЕСА_1 . Він працював прорабом на ж/м Жуковський. Він помер у кінці серпня два роки тому. Після його смерті залишились його речіу м. Дніпрі.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_2 проживав із ним в АДРЕСА_1 з 2013 року по 2015 рік він не проживав.

Відповідач в судовому засіданні просила суд у задоволенні позову відмовити та надала відзив на позов.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача, пояснення свідків, оцінюючи їх у сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню повністю, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до змісту ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін, відповідно закону, договору.

Згідно ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов`язана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити відсотки.

Судом при дослідженні матеріалів справи встановлено, що 15 вересня 2010 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 , було укладено кредитний Договір б/н, шляхом підписання Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приват Банку, де в розділі «ознайомившись із умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами Приват Банку, виявляю бажання оформити на своє ім`я» в жодній із комірок відсутнє письмове зазначення ОСОБА_2 про те, яку ж він саме послугу просить Банк надати йому, та окрім цього відсутнє зазначення суми кредитного ліміту за платіжними картками кредитка «Універсальна»/Gold.

Окрім цього в Анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приват Банку зазначено, що ОСОБА_2 підписавши цю Анкету, «Він згоден з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та Банком Договір про надання банківських послуг. Він ознайомився і згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також із Тарифами Банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. Умови та Правила надання банківських послуг розміщені на офіційному сайті Приват Банку www.privatbank.ua. Він зобов`язується виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті Приват Банку www.privatbank.ua».

В Анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приват Банку наявний підпис як представника ПАТ КБ «Приватбанк», так і підпис ОСОБА_2 , а також зазначена письмово дата укладення цієї Анкети-заяви, а саме: «18.09.2010»(арк.с.9).

Також судом при дослідженні Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приват Банку № б/н від 15 вересня 2010 року, встановлено, що послуги, які пропонував Банк гр. ОСОБА_2 виражалися у наданні останньому банківських карток, що вбачається з розділу Анкети-заяви «ознайомившись із умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами Приват Банку, виявляю бажання оформити на своє ім`я», а тобто видача карткових банківських продуктів громадянам підпадає під дію ЗУ «Про захист прав споживачів» оскільки у даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг.

Згідно з п. 22 ч. 1 статті 1 ЗУ «Про захист прав споживачів», споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

У пункті 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», прийняті 09 квітня 1985 року №39/248 на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями.

Конституційний Суд України у рішенні у справі за конституційним зверненням громадянина щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року № 543/96-В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно- правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту.

З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, суд вважає, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору ОСОБА_2 з ПАТ КБ «Приватбанк», останній дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 ЗУ «Про захист прав споживачів» про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк.

Аналогічна позиція викладена з приводу аналогічної справи у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року по справі № 342/180/17.

Судом при дослідженні матеріалів справи встановлено, що позичальник, гр. ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть(арк.с.47). Також те, що позивач звертався до Першої Павлоградської нотаріальної контори з претензією кредитора, що підтверджується копією реєстру поштових відправлень (арк.с.48-58), та копією відповіді від нотаріальної контори (арк.с.59). Також судом встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрована разом з ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 (арк..с.44-46; 74). Також судом встановлено, що позивач направляв поштою лист-претензію до гр. ОСОБА_1 з приводу виконання останньою зобов`язань перед банком, які виникли на підставі договору який укладався між банком та ОСОБА_2 , що підтверджується копією листа-претензії (арк.с.60) та копією реєстру поштових відправлень (арк.с.61-63).

Також судом встановлено, що ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 станом на момент смерті, а саме: ІНФОРМАЦІЯ_1 не проживав(арк..с.83), що також підтверджується показами свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_5 .

Судом також встановлено, що права власності, інші речові права, іпотеки, обтяження за ОСОБА_2 в Державних реєстрах відсутні (арк..с.84).

Відповідно до 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно із положенням ч. 1 ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Відповідно до ч. 3 ст. 1231 ЦК України, до спадкоємця переходить обов`язок сплатити неустойку (штраф, пеню), яка була присуджена судом кредиторові із спадкодавця за життя спадкодавця.

Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню, оскільки відповідач разом з ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 станом на момент смерті ОСОБА_2 не проживали, а тобто не було дотримано ч. 3 ст. 1268 ЦК України, а тобто ОСОБА_1 вважається такою, що не прийняла спадщину, окрім цього відповідач не зверталася у встановлений законом строк до нотаріальної контори для прийняття спадщини. Окрім цього з розрахунку заборгованості за вищезазначеним кредитним договором(арк.с.6-8), не можливо встановити рух коштів по рахунках, періодичність та порядок їх отримання ОСОБА_2 , де у банківських виписках, це можливо б було встановити. Окрім цього у зв`язку з тим, що в Анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приват Банку взагалі не зазначені основні та конкретні умови та правила надання банківських послуг, а саме: сума кредитного ліміту, конкретні відсотки за користування кредитним лімітом, розміри та види неустойки за не виконання або не належне виконання зобов`язань за кредитним договором, а тобто банком не дотримано вимог, передбачених ч. 2 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів» про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк, та окрім цього позивачем не зазначено позовні вимоги з приводу застосування відповідальності за порушення грошового зобов`язання визначеної ЦК України, а не договором, а тому такі грошові суми які зазначені в позовних вимогах: 3334,73 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 6595,58 грн. - нарахована пеня за прострочене зобов`язання; 521,36 грн. - заборгованість за нарахованою пенею за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн., взагалі не підлягають задоволенню.

Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, але оскільки у позові відмовлено повністю, то суд приходить до висновку, що судові витрати у розмірі 1921,00 грн. сплачені позивачем, що підтверджується платіжним дорученням (арк.с.1) потрібно покласти на позивача.

Керуючись ст.76, 81, 263, 264, 265 ЦПК України суд -

В И Р І Ш И В

У задоволенні позову Акціонерного товариства "Комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором - відмовити.

Витрати по сплаті судового збору в сумі 1921.00 гривень покласти на Акціонерне товариство "Комерційний банк "Приватбанк".

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду.

Повний текст рішення суду складений 13 грудня 2019 року.

Суддя: В. О. Головін