Справа № 2-1449/08 Провадження № 2/450/1588/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2019 року Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді Мусієвського В.Є.

при секретарі Гук О.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Пустомити цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про грошову компенсацію 1/2 частки житлового будинку, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернулася до суду з позовом, у якому просила визнати за нею 1/2 частку житлового будинку АДРЕСА_1 , належного відповідачу, шляхом її грошової компенсації у сумі 430097 грн. Мотивує свої позовні вимоги тим, що їй та відповідачу, який є її колишнім чоловіком, на підставі рішення Пустомитівського районного суду Львівської області 15 березня 2000 року належить вищезазначений будинок. На час звернення з позовом до суду вона та її діти ОСОБА_3 і ОСОБА_4 проживають в с. Черемошня Золочівського району Львівської області у будинку її матері ОСОБА_5 . Крім них у будинку проживає сестра матері ОСОБА_6 . Для вирішення житлової проблеми своєї сім`ї вона вирішила провести будівельно-ремонтні роботи у своїй частині будинку, який розташований у АДРЕСА_1. З метою визначення технічного стану будинку нею замовлено будівельно-технічну експертизу, у результаті проведення якої експертом Рубцовою Г.В. складено висновок, відповідно до якого технічний стан зазначеного будинку є незадовільним, а ремонтні роботи можуть призвести до руйнування такого. Вона звернулася до відповідача з пропозицією купівлі у нього його частини житлового будинку, однак останній у прийнятті такої відмовив. Враховуючи наведене, просить позов задовольнити.

Заочним рішенням від 03 жовтня 2008 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені, право власності ОСОБА_2 на 1/2 частку житлового будинку АДРЕСА_1 припинено, за ОСОБА_1 визнано право власності на зазначений житловий будинок після компенсації відповідачу ОСОБА_2 . вартості 1/2 ідеальної частки такого у розмірі 403097 грн.

05 серпня 2019 року відповідач ОСОБА_2 подав до суду заяву про перегляд заочного рішення.

Ухвалою судді від 06 серпня 2019 року відповідачу ОСОБА_2 поновлено строк для подачі заяви про перегляд заочного рішення, прийнято таку заяву та призначено судове засідання.

Ухвалою від 17 вересня 2019 року заяву відповідача ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення задоволення, заочне рішення від 03 жовтня 2008 року скасовано, а цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про грошову компенсацію 1/2 частки житлового будинку призначена до розгляду за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.

01 жовтня 2019 року від відповідача ОСОБА_9 Ц. до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому він з позовними вимогами не погодився. Зазначив, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, оскільки таке є непорушним. Заявлені позовні вимоги фактично позбавляють його права власності. Крім того зауважує, що за ч. 2 ст. 365 ЦК України суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду, чого зроблено не було. Враховуючи наведене, просить у задоволенні позову відмовити.

Протокольною ухвалою від 13 листопада 2019 року закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті.

Позивач, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, як шляхом направлення поштової кореспонденції за адресою реєстрації місця проживання та фактичного місцезнаходження, так і шляхом розміщення на офіційному веб-сайті суду оголошення про її виклик до суду, у судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила.

За ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Підстави для відкладення розгляду справу, передбачені ч. 2 ст. 223 ЦПК України, відсутні, а нявка позивача не перешкоджає розгляду справи по суті.

Відповідач та його представник, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися, причин неявки суду не повідомили, однак 12 грудня 2019 року відповідач подав заяву, у якій просив справу розглядати за його відсутності та відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

Оскільки в судове засідання не з`явилися всі особи, які беруть участь у справі, суд у відповідності зі ст. 247 ЦПК України, розглядає справу без фіксування судового засідання технічними засобами.

Розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 16 березня 2000 року за ОСОБА_1 визнано право власності, зокрема, на 1/2 ідеальну частку житлового будинку у АДРЕСА_1. Аналогічно, за відповідачем ОСОБА_2 визнано право власності на 1/2 ідеальну частку вищезазначеного будинку.

Як зазначає позивач у своїй заяві, вона хотіла здійснити ремонтні роботи у своїй частині вищезгаданого житлового будинку і для визначення стану такого вона замовила проведення будівельно-технічної експертизи.

Висновком 09/03-08 будівельно-технічного дослідження, складеним 07 липня 2008 року спеціалістом ОСОБА_11 , стверджується, що технічний стан незавершеного житлового будинку в АДРЕСА_1 на час проведення дослідження був незадовільним. Такий стан може привести до руйнування будинку в цілому. Дійсна ринкова вартість будинку станом на час проведення дослідження становить 8200 грн.

З висновку № 07/07-08 будівельно-технічного дослідження, складеного 07 липня 2008 року спеціалістом ОСОБА_12 , вбачається, що технічний стан вищезгаданого будинку є незадовільним і може призвести до руйнування будинку в цілому, дійсна ринкова вартість такого з урахуванням його технічного стану і готовності становить 816194 грн.

Згідно з ч. 4 ст. 319 ЦК України власність зобов`язує.

Так, одним з обов`язків власника є утримання належного йому майна. Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відтак, набувши у власність 1/2 ідеальну часту вищезгаданого житлового будинку, позивач прийняла на себе відповідальність за збереження та утримання зазначеного майна.

Тому відповідачем жодним чином не порушувалися її право власності на її частку у вказаному будинку. Натомість, саме на власників покладено обов`язок утримувати своє майно, що позивачем зроблено не було.

Крім того суд зазначає, що наданим позивачем висновком № 09/03-08 будівельно-технічного дослідження встановлено лише незадовільний технічний стан будинку, однак у такому не надано відповіді на питання щодо небезпечності проведення будівельно-ремонтних робіт. Відтак, твердження позивача про те, що здійснення будівельно-технічних робіт у будинку є небезпечним і може викликати руйнування такого є голослівним.

Аналогічно, зазначені обставини не підтверджуються і висновком № 07/07-08 будівельно-технічного дослідження, складеним 07 липня 2008 року спеціалістом ОСОБА_12 .

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

За ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.

Зі змісту позовних вимог вбачається, що позивач фактично просить суд позбавити відповідача права власності на належне йому майно. При цьому, законних підстав для заявлення таких вимог позивачем не наведено.

Окрім цього відповідно до ч. 2 ст. 365 ЦК України суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, позивачем не було внесено на депозитний рахунок суду вартість частки відповідача.

Згідно з довідкою № 8649 від 03 жовтня 2008 року, виданою Обласним комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», ОСОБА_2 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_3 .

При цьому суд зазначає, що наявність у власності відповідача квартири АДРЕСА_3 не може бути підставою для позбавлення його права власності на спірне майно за обставин, встановлених судом.

Також суд має сумніви і щодо визначення вартості частки відповідача у вищезазначеному майні, оскільки, як зазначає позивач, така становить 430097 грн., оскільки вартість цілого майнового комплексу складає 860194 грн. На підтвердження цього вона покликається на висновок будівельно-технічного дослідження.

При цьому висновком № 09/03-08 будівельно-технічного дослідження, складеним 07 липня 2008 року спеціалістом ОСОБА_11 , дійсна ринка вартість будинку станом на час проведення дослідження встановлена у розмірі 8200 грн. А висновком № 07/07-08 будівельно-технічного дослідження, складеного 07 липня 2008 року спеціалістом ОСОБА_12 , стверджується, що дійсна ринкова вартість вказаного майна складає 816194 грн.

Відтак, визначення ціни 1/2 частки у вищезазначеному майні не підтверджується наданими позивачем доказами.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що аргументи, які позивач поклала в обґрунтування своїх позовних вимог, не підтвердилися під час розгляду справи наявними доказами, а тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141, 259, 265, 280-284, 289 ЦПК України, ст.ст. 319, 322, 321, 365 ЦК України, суд, -

у х в а л и в:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про грошову компенсацію 1/2 частки житлового будинку - відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з часу складання повного судового рішення до Львівського апеляційного суду або через місцевий суд до Львівського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації проживання АДРЕСА_4 , місце проживання АДРЕСА_2 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Галицьким РВ ЛМУ УМВС України у Львівській області 16 січня 1997 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , місце реєстрації проживання АДРЕСА_3 .

Суддя Мусієвський В.Є.