Справа № 409/1271/19
Провадження № 22-ц/810/574/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2019 року м.Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Авалян Н.М. (суддя-доповідач), Коновалової В.А., Луганської В.М. розглянув у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Білокуракинського районного суду Луганської області від 07 червня 2019 року (суддя Максименко О.Ю.)

у справі про видачу судового наказу за вимогою про стягнення заробітної плати

учасники справи

заявник ОСОБА_1

боржник Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця»

ВСТАНОВИВ:

Предметом апеляційного оскарження є ухвала про відмову у видачі судового наказу, яка підлягає апеляційному оскарженню відповідно до п.1 ч.1 ст. 353 ЦПК України.

В апеляційній скарзі заявник просить скасувати ухвалу і направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду з підстав порушення судом першої інстанції норм процесуального права, а також права на справедливий судовий розгляд.

Справу розглянуто апеляційним судом відповідно до ч.2 ст.369 ЦПК України в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Апеляційний суд, перевіривши доводи заявника, вважає що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду скасуванню, виходячи з наступного.

У видачі судового наказу відмовлено на підставі п.1 ч.1 ст.165 ЦПК України, відповідно до якого суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог ст.163 ЦПК України щодо змісту заяви. При цьому суд першої інстанції виходив з того, що заява про видачу судового наказу не у повному обсязі відповідає вимогам ч.ч. 2,3 ст.163 ЦПК України, зокрема:

в заяві зазначено, що ПАТ «Українська залізниця» є відповідачем, проте нормами діючого цивільно-процесуального законодавства в наказному провадженні не передбачена сторона - відповідач;

в заяві заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати з ПАТ «Українська залізниця» на підставі довідки про заборгованість із заробітної плати, виданої Виробничим підрозділом «Луганське будівельно-монтажне експлуатаційне управління» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця»;

до заяви не додано документу на підтвердження повноважень представника заявниці ОСОБА_2 .

Апеляційний суд вважає висновки суду першої інстанції помилковими, оскільки вони грунтуються на помилковому застосуванні норм процесуального права, а також не враховують ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

В цивільному судочинстві діє принцип верховенства права, про що зазначено в п.1 ч.3 ст.2 ЦПК України. Цей принцип в розумінні п. 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на звернення до суду. Практика Європейського суду з прав людини при застосуванні зазначеної статті Конвенції акцентує увагу на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року).

Дійсно, в заяві помилково визначений процесуальний статус ПАТ «Українська залізниця» як відповідача, оскільки в наказному провадженні процесуальний статус особи, до якої заявлено вимогу визначено, як боржник.

Однак, цей недолік заяви, виходячи з принципу верховенства права та справедливості судових процедур, є формальним та не перешкоджав відкриттю наказного провадження.

Не зважаючи на те, що в заяві зазначений представник заявника, заява підписана та подана не представником, а особисто заявницею ОСОБА_1 , у зв`язку з чим не вимагається підтвердження повноважень представника.

Крім того, до заяви додано копію трудової книжки на підтвердження трудових відносин заявника з боржником, в якій зроблено запис про роботу заявника в Луганському будівельно-монтажному експлуатаційному управлінні регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця», а також витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців із записом про те, що Луганське будівельно-монтажне експлуатаційне управління є структурним підрозділом ПАТ «Українська залізниця» без статусу юридичної особи. Тобто заявник обґрунтував відповідними доказами свою вимогу до юридичної особи ПАТ «Українська залізниця».

Таким чином, висновки суду першої інстанції грунтуються на помилковому застосуванні норм процесуального права та свідчать про занадто формальне ставлення до передбачених процесуальним законом вимог.

З вказаних підстав ухвала підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду на підставі п.4 ч.1 ст.379 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.369,374,379,381-384,388,389 Цивільного процесуального кодексу України,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Білокуракинського районного суду Луганської області від 07 червня 2019 року скасувати і направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий Н.М.Авалян

Судді В.А.Коновалова

В.М.Луганська