КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 369/1234/17 Головуючий у суді першої інстанції: Пінкевич Н.С.
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/855/2019 Доповідач у суді апеляційної інстанції: Волошина В.М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2019 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого Волошиної В.М.

Суддів Слюсар Т.А., Панченка М.М.

Секретаря судового засідання Маличівській Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 - представника ОСОБА_4 на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 вересня 2018 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення коштів за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_6, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Щербак Ірина Василівна про визнання недійсним правочину, та за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа: ОСОБА_6 про стягнення коштів.

Заслухавши доповідь судді Волошиної В.М., перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и в:

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 вересня 2018 року в задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_3 про виправлення помилки в ухвалі Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 червня 2018 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення коштів за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, треті особи:ОСОБА_6, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Щербак Ірина Василівна про визнання недійсним правочину, та за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа: ОСОБА_6 про стягнення коштів відмовлено.

Не погоджуючись з постановленою ухвалою суду першої інстанції, представник позивача подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі порушує питання про скасування ухвали суду першої інстанції та постановлення нової ухвали про задоволення заяви ОСОБА_4 про виправлення помилки в ухвалі суду від 18 червня 2018 року, мотивуючи тим, що ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права.

В обгрунтування апеляційної скарги зазначив, що суд першої інстанції розглянув заяву позивача як клопотання про виправлення помилки в рішенні суду, а мав би розглянути як виправлення помилки у виконавчому документі. Вважає, що така ухвала суду унеможливлює виконання мирової угоди в примусовому порядку затвердженої ухвалою суду від 18.06.2018 у справі 369/1234/17.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_4 підтримала доводи апеляційної скарги. Відповідач ОСОБА_5, третя особа ОСОБА_6, та третя особа із самостійними вимогами ОСОБА_8 в судове засідання не з'явились, про час і місце розгляду справи судом повідомлені у встановленому законом порядку. У відповідності до вимог статті 130, 372 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, а тому колегія суддів вважає можливим слухати справу у їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відмовляючи в задоволенні заяви позивача про виправлення помилки в ухвалі про затвердження мирової угоди від 18 червня 2018 року, суд першої інстанції виходив із того, що вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні (рішення або ухвалі), суд не має права змінювати зміст судового рішення.

З таким висновком суду першої інстанції слід погодитись.

З матеріалів справи вбачається, що у січні 2017 року ОСОБА_4 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення коштів.

Відповідачем ОСОБА_5 подано зустрічний позов про визнання недійсним правочину, вчиненого під впливом обману (а.с. 25-34 том 2).

ОСОБА_8 заявив самостійні вимоги щодо предмета спору, пред'явивши позов до обох сторін про стягнення грошових кошів в сумі 2 250 000,00 грн. у солідарному порядку з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с. 210-244 том 1).

Протокольною ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 лютого 2018 року зустрічний позов прийнято до спільного розгляду з первісним позовом з об'єднанням в одне провадження з первісним позовом. Залучено ОСОБА_8 як третю особу, яка заявила самостійні вимоги щодо предмета спору (а.с. 35 -36 том 2).

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 червня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення коштів за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_6, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ЩербакІрина Василівна про визнання недійсним правочину, та за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа: ОСОБА_6 про стягнення коштів затверджено мирову угоду, яка укладена ОСОБА_4 (позивач), ОСОБА_5 (відповідач), ОСОБА_8 (особа із самостійними вимогами) з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок (а.с. 171, 175, 177-180 том 2). Провадження у справі закрито.

У вересні 2018 року позивачем за основним позовом ОСОБА_4, в інтересах якої діяв представник ОСОБА_3, подано в суд заяву про виправлення помилки в ухвалі про затвердження мирової угоди від 18 червня 2018 року.

Відповідно до статті 269 ЦПК України суд з власної ініціативи або за заявою учасників справи може виправити допущені в рішенні чи ухвалі описки чи арифметичні помилки.

Описка - це помилки, зумовлені неправильним написанням слів. Виправленню підлягають лише ті описки, які мають істотний характер. До таких належить написання прізвищ та імен, адрес, найменування спірного майна, зазначення дат та строків.

Із змісту поданої позивачем заяви вбачається, що вимога позивача щодо якої вона просить виправити помилку в ухвалі суду про затвердження мирової угоди від 18 червня 2018 року зводиться до доповнення резолютивної частини ухвали пунктом 15-м такого змісту: « У разі невиконання ОСОБА_5 пунктів 5.1-5.4 мирової угоди в строки та в зазначеному порядку і не перерахування повного обсягу коштів на користь ОСОБА_4, стягнути з ОСОБА_5 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) на користь ОСОБА_4 (адреса реєстрації: АДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_2) грошові кошти в наступних сумах та в строки: з 01 липня 2018 року - сумі 281 250 (двісті вісімдесят тисяч двісті п'ятдесят грн., 00 коп.) грн., з 01 липня 2018 року - сумі 281 250 (двісті вісімдесят тисяч двісті п'ятдесят грн., 00 коп.) грн. , з 01 серпня 2018 року - сумі 281 250 (двісті вісімдесят тисяч двісті п'ятдесят грн., 00 коп.) грн., з 01 жовтня 2018 року - сумі 281 250 (двісті вісімдесят тисяч двісті п'ятдесят грн., 00 коп.) грн.. Також просила зазначити строк пред'явлення ухвали до примусового виконання, а при виготовленні та підписанні ухвали, зазначити прізвище, ім'я, по батькові та посада особи, яка його видала.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, що зазначені вимоги у заяві не свідчать про допущену описку в ухвалі суду про затвердження мирової угоди від 18 червня 2018 року, а стосуються внесення додаткових умов до затвердженої судом мирової угоди, які не були предметом узгодження сторонами мирової угоди та перевірки судом першої інстанції.

Отже, позивачем фактично порушено питання про внесення змін у зміст судового рішення.

За приписами статті 269 ЦПК України суд, вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні (рішенні або ухвалі), не має права змінювати зміст судового рішення, він лише усуває такі неточності, які впливають на можливість реалізації судового рішення чи його правосудності.

За наведених обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що вказані вимоги у заяві виходять за межі положення статті 269 ЦПК України щодо правових підстав виправлення помилки у судовому рішенні, а тому правомірно відмовив в задоволенні заяви ОСОБА_4, в інтересах якої діяв представник ОСОБА_3, про виправлення помилки в ухвалі про затвердження мирової угоди від 18 червня 2018 року.

Доводи апеляційної скарги позивача про те, що суд першої інстанції безпідставно розглянув заяву позивача як клопотання про виправлення помилки в рішенні суду, оскільки вимоги заяви позивача стосувалися виправлення помилки у виконавчому документі, спростовуються змістом вимог, якими позивач обґрунтовувала заяву, та вказують на те, що позивач просила виправити помилки в ухвалі про затвердження мирової угоди від 18 червня 2018 року, з внесенням до судового рішення нових даних. У поданій заяві позивач не порушувала питання про виправлення помилки у виконавчому документі, що допущена судом при його оформленні або видачі. Отже, суд першої інстанції відповідно до статей 13, 269 ЦПК України, вирішив заяву позивача згідно з нормами цивільного права, в межах заявлених позивачем (заявником) вимог у заяві.

Твердження позивача про те, що постановлена ухвала суду першої інстанції від 18 червня 2018 року унеможливлює виконання мирової угоди в примусовому порядку є помилковим, оскільки відповідно до статті 208 ЦПК України ухвала про затвердження мирової угоди є виконавчим документом та у разі невиконання затвердженої судом мирової угоди ухвала суду про затвердження мирової угоди може бути подана для її примусового виконання в порядку, передбаченому законодавством для виконання судових рішень.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням вимог процесуального законодавства, а тому апеляційну скаргу слід відхилити.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382 ЦПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - представника ОСОБА_4 відхилити.

Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 вересня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді: