Ухвала

11 грудня 2019 року

м. Київ

справа № 342/722/16-ц

провадження № 61-27599св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Крата В. І.,

суддів: Дундар І. О. (суддя-доповідач), Журавель В. І., Краснощокова Є. В., Русинчука М. М.,

учасники справи:

позивач -ОСОБА_1 ,

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект»,

третя особа - Приватне підприємство «Верес»,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» на рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 11 травня 2017 року у складі колегії суддів: Горейко М. Д., Бойчука І. В., Васильковського В. М.,

ВСТАНОВИВ:

Історія справи

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2016 року ОСОБА_1 подав до суду два позови до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» (далі - ТОВ «Кей-Колект») про захист прав споживача на інформацію, які були об`єднані в одне провадження.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 18 травня 2007 року між ОСОБА_1 та АКІБ «УкрСиббанк» нібито укладено договір про надання споживчого кредиту №0 від 18 травня 2007 року. 12 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» укладено договір факторингу №1, за яким банк здійснив відступлення права вимоги заборгованості, в тому числі за договором про надання споживчого кредиту №0 від 18 травня 2007 року. На підставі договору факторингу №1 від 12 грудня 2011 року первісний кредитор ПАТ «УкрСиббанк» на підставі статті 517 ЦК України передав нібито новому кредитору ОСОБА_1 . ТОВ «Кей-Колект» всі документи, що стосуються отримання ОСОБА_1 кредитних коштів за договором про надання споживчого кредиту №0 від 18 травня 2007 року, використання ОСОБА_1 кредитних коштів та частково погашення ОСОБА_1 заборгованості за вказаним кредитним договором.

05 жовтня 2015 року ОСОБА_1 одночасно направив рекомендованим поштовим відправленням на адреси ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» засвідчену нотаріально заяву про розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю від 02 жовтня 2015 року, яку ТОВ «Кей-Колект» отримав 07 жовтня 2015 року. Станом на 28 березня 2017 року ТОВ «Кей-Колект» так і не надало ОСОБА_1 відповіді на заяву про розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю від 02 жовтня 2015 року.

З урахуванням уточнених позовних вимог просив

визнати протиправною бездіяльність ТОВ «Кей-Колект», якою грубо порушено Закон України «Про звернення громадян», Закон України «Про захист прав споживачів» і пункт 7.6 Договору про надання споживчого кредиту №0 від 18 травня 2007 року, та яка полягає в ненаданні ОСОБА_1 відповіді, за заявою ОСОБА_1 про розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю від 02 жовтня 2015 року, що стосується договору про надання споживчого кредиту №0 від 18 травня 2007 року;

стягнути з ТОВ «Кей-Колект» на користь ОСОБА_1 90 000 грн в якості відшкодування моральної шкоди, завданої ТОВ «Кей-Колект» ОСОБА_1 , внаслідок бездіяльності ТОВ «Кей-Колект», яка полягає в ненаданні ТОВ «Кей-Колект» відповіді ОСОБА_1 , за його заявою про розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю від 02 жовтня 2015 року, що стосуються договору про надання споживчого кредиту №0 від 18 травня 2007 року;

зобов`язати ТОВ «Кей-Колект» надати йому за адресою: АДРЕСА_1 відповідь за заявою ОСОБА_1 про розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю від 02 жовтня 2015 року, що стосується договору про надання споживчого кредиту №0 від 18 травня 2007 року.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 30 березня 2017 року в задоволенні позову відмовлено повністю.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що такий спосіб захисту цивільних прав та інтересів, як визнання рішення, дії чи бездіяльності статтею 16 ЦК України передбачений лише щодо органу влади або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Крім того, відповідачем надіслано на адресу позивача та надано в судовому засіданні представнику позивача відповідь на заяву ОСОБА_1 від 02 жовтня 2015 року про розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, що стосується договору про надання споживчого кредиту №0 від 18 травня 2007 року.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням апеляційного суду Івано-Франківської області від 11 травня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Рішення Городенківського районного суду від 30 березня 2017 року скасовано та ухвалено нове рішення.

Позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність ТОВ «Кей-Колект», яка полягає в несвоєчасному наданні відповіді за його заявою від 02 жовтня 2015 року про розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, що стосується договору про надання споживчого кредиту №0 від 18 травня 2007 року.

Стягнуто з ТОВ «Кей-Колект» на користь ОСОБА_1 500 грн моральної шкоди. Стягнуто з ТОВ «Кей-Колект» в дохід держави 1102,40 грн судового збору. В іншій частині позову відмовлено.

Скасовуючи частково рішення суду першої інстанції, апеляційний суд виходив з того, що відповідачем порушено термін, встановлений статтею 20 Закону України «Про звернення громадян», що створило йому перешкоди для здійснення ним своїх прав і законних інтересів чи свобод та є підставою для відшкодування моральної шкоди.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У червні 2017 ТОВ «Кей-Колект» подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішенням апеляційного суду Івано-Франківської області від 11 травня 2017 року і залишити в силі рішення Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 30 березня 2017 року.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим,що вимоги позивача, відображені в заяві про збільшення позовних вимог від 30 березня 2017 року необхідно розглядати як окрему позовну заяву, яку слід подавати поза рамками даної позовної заяви. Судом апеляційної інстанції не була врахована фактична відсутність в матеріалах справи будь-яких доказів, які б підтверджували факт заподіяння шкоди позивачеві. Позивачем обрано невірний спосіб захисту. Вина відповідача у завдані моральної шкоди не доведена.

Аналіз касаційної скарги свідчить, що судове рішення оскаржується лише в частині задоволених позовних вимог, тому в іншій частині в касаційному порядку не переглядається.

Позиція інших учасників справи

Заперечення на касаційну скаргу від учасників справи не надходили.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 06 вересня 2017 року відкрито касаційне провадження та витребувано справу.

У вересні 2017 року матеріали цивільної справи № 342/722/16-ц надійшли до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Підпунктом 4 пунктом 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У статті 388 ЦПК України зазначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року матеріали цивільної справи № 342/722/16-ц надійшли до Верховного Суду.

07 червня 2019 року матеріали цивільної справи передані судді-доповідачу Дундар І. О.

Ухвалою Верховного Суду від 18 листопада 2019 року справу призначено до судового розгляду.

Водночас ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати від 13 листопада 2019 року передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду справу № 216/3521/16-ц за позовом ОСОБА_2 до ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» про захист прав споживача та стягнення банківського вкладу.

На думку колегії суддів різний підхід до стягнення збитків та компенсації моральної шкоди і відповідно різні умови для застосування статей ЦК України (зокрема, 22 і 23), не може розглядатися в контексті динамічного розвитку судової практики і забезпечити розумну передбачуваність судових рішень. Колегія суддів вважає, що компенсація моральної шкоди за порушення цивільно-правового договору може бути стягнута на підставі статті 23 ЦК України навіть у тих випадках, коли умовами договору право на компенсацію моральної шкоди не передбачено та не містять таких вказівок норми ЦК України чи іншого закону, що регулюють відповідний вид договору. У зв`язку з наведеним колегія суддів вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених в раніше ухвалених рішеннях Верховного Суду України (постанова Верховного Суду України від 06 червня 2012 року у справі № 6-49цс12, постанова Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року у справі № 6-1790цс15) та Великої Палати Верховного Суду (постанова Великої Палати Верховного Суду 20 березня 2019 року у справі № 761/26293/16-ц (провадження № 14-64цс19).

Ухвалою Великої Палати Верховного суду від 21 листопада 2019 року справу № 216/3521/16-ц прийнято та призначено до розгляду на 19 лютого 2020 року.

У цій справі № 342/722/16-ц ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ«Кей-Колект» про захист прав споживача на інформацію. Однією з вимог є вимога про стягнення моральної шкоди, завданої ТОВ «Кей-Колект» ОСОБА_1 , внаслідок бездіяльності ТОВ «Кей-Колект», яка полягає в ненаданні ТОВ «Кей-Колект» відповіді ОСОБА_1 , за його заявою про розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю від 02 жовтня 2015 року.

Відповідно до пункту 14 частини першої статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 10 частини першої статті 252 цього Кодексу до закінчення перегляду в касаційному порядку.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає за необхідне зупинити провадження у справі № 342/722/16-ц до розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 216/3521/16-ц(провадження № 14-714 цс19).

Керуючись статтями 260 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Касаційне провадження у справі № 342/722/16-ц зупинити до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 216/3521/16-ц .

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. І. Крат

Судді: І. О. Дундар

В. І. Журавель

Є. В. Краснощоков

М. М. Русинчук