П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2019 року

м. Київ

справа № 417/2292/16-ц

провадження № 61-19301 св 18

Верховний суд у складі колегії суддів Третьої Судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Сімоненко В. М. (суддя-доповідач),

суддів: Калараша А. А., Лесько А. О., Мартєва С. Ю., Петрова Є. В.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство «Банк Форум» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» Ларченко Ірина Миколаїівна,

відповідачі - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Марківського районного суду Луганської області від 16 листопада 2016 року в складі судді Сурніної Л. О. та ухвалу Апеляційного суду Луганської області від 24 січня 2017 року вскладі колегії суддів: Лозко Ю. П., Назарової М. В., Єрмакова Ю. В.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2016 року Публічне акціонерне товариство «Банк Форум» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» Ларченко І.М. (далі - ПАТ «Банк Форум») звернулося до суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просило стягнути солідарно з відповідачів на свою користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 42355,47 грн., яка виникла станом на 17 жовтня 2016 року та складається з: простроченої заборгованості з повернення кредитних коштів 16323,77 грн.; поточної заборгованості з повернення кредитних коштів 9951,00 грн.; простроченої заборгованості за нарахованими процентами 9833,29 грн.; поточної суми заборгованості за нарахованими процентами 528,37 грн.; суми пені з розрахунку 0,2% в день за простроченим кредитом та процентами 5719,04 грн.

В обґрунтування позовних вимог банк посилався на те, що 31 січня 2008 року між АКБ «Форум», правонаступником якого є ПАТ «Форум», та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №0020/08/09- Z (далі - кредитний договір), відповідно до умов якого, банк надав позичальнику кредит в сумі 70 000,00 грн. з кінцевим терміном повернення не пізніше 20 січня 2018 року зі сплатою 16 % річних.

Сторони в договорі погодили сплату кредиту щомісячними платежами.

На забезпечення зобов`язань ОСОБА_1 за кредитним договором того ж дня між банком та ОСОБА_2 було укладено договір поруки, згідно з умовами якого поручитель зобов`язалася в разі невиконання або порушення боржником зобов`язань перед банком погасити заборгованість за кредитним договором. Боржник і поручитель відповідають перед банком як солідарні боржники.

Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, а позичальник свої зобов`язання за кредитним договором не виконала, у зв`язку із чим, станом на 10 жовтня 2016 року виникла заборгованість за кредитним договором.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Марківського районного суду Луганської області від 16 жовтня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Луганської області від 24 січня 2017 року, позов задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . на користь ПАТ «Банк Форум» заборгованість за кредитним договором в сумі 36 636,43 грн., а саме: прострочена заборгованість з повернення кредитних коштів - 16 323,77 грн.; поточна заборгованість з повернення кредитних коштів - 9 951,00 грн.; прострочена заборгованість за нарахованими процентами - 9 833,29 грн.; поточна сума заборгованості за нарахованими процентами - 528,37 грн.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, виходив з того, що між сторонами виникли договірні правовідносини, які не виконувались відповідачем ОСОБА_1 належним чином, у зв`язку із чим виникла заборгованість, яка, з урахуванням положень Закону України від 2 вересня 2014 року № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», складається лише з простроченої, поточної заборгованості та процентів, нарахованих саме на цю заборгованість, яка підлягає стягненню солідарно з відповідачів.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

Не погоджуючись із цими судовими рішеннями, ОСОБА_1 звернулася з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій в частині стягнення процентів та ухвалити нове рішення, яким задовольнити вимоги банку частково, а саме стягнути з відповідачів заборгованість за кредитним договором в сумі 26274,77 грн., яка складається з поточної та простроченої заборгованості за кредитом без нарахованих процентів.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 червня 2017 року відкрито касаційне провадження в указаній справі і витребувано цивільну справу №417/2292/16-ц з Марківського районного суду Луганської області.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 грудня 2017 року справу призначено до судового розгляду.

У травні 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційну скаргу мотивовано тим, що згідно з умовами договору вона мала вносити кошти на погашення кредиту в касу банку у відділенні ПАТ «Банк Форум» у Луганській області. З червня 2014 року розпочалася процедура ліквідації банку, та активні бойові дії на території міста Луганськ, тобто виникли форс-мажорні обставини. Крім того, банк не повідомив про зміну реквізитів банку для сплати кредитних коштів, що є, на думку заявника, простроченням кредитора та, відповідно, підставою для звільнення боржника від сплати процентів за кредитом.

Доводи інших учасників справи

У запереченнях на касаційну скаргу банк просить залишити оскаржувані судові рішення без змін, та зазначає, що кредитним договором не було встановлено обов`язку сплачувати кошти на погашення кредиту саме у відділення банку, а тому позивач мала змогу погашати кредит іншим шляхом. Крім того, про зміну реквізитів для сплати кредитних коштів банк, дотримуючись положень Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», опублікував нові реквізити в газеті «Голос України» .

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Під час розгляду справи суди встановили, що 31 січня 2008 року між АКБ «Форум», правонаступником якого є ПАТ «Банк Форум», та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір, відповідно до якого банк надав позичальнику кредит у сумі 70 000 грн. зі строком повернення не пізніше 30 січня 2018 року та сплатою 16% річних.

Також в договорі сторони передбачили погашення кредиту щомісячними платежами.

Того ж дня між банком та ОСОБА_2 на забезпечення виконання кредитних зобов`язань ОСОБА_1 був укладений договір поруки, за умовами якого ОСОБА_2 як поручитель зобов`язалась в разі невиконання та/або порушення боржником своїх зобов`язань перед кредитором погасити заборгованість по кредитному договору, нараховані відсотки по кредиту, відсотки по простроченій позиції (штраф, пеня) та інші платежі, передбачені кредитним договором. Поручитель зобов`язалась відповідати перед кредитором солідарно з боржником своїми грошовими коштами та всім своїм майном.

На підставі заяви ОСОБА_1 на видачу готівки №2195376 від 01 лютого 2008 року Банком було видано кредитні кошти у розмірі 70 000 грн.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Оскільки судові рішення оскаржуються лише в частині нарахованих на прострочену та поточну заборгованість процентів, касаційний перегляд здійснюється лише в цій частині.

Вивчивши матеріали цивільної справи, обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду дійшла таких висновків.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до змісту статті 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору й вимогами ЦК України. За правилом статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з пунктами 3 та 4 частини першої статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, відшкодування збитків. Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.

Згідно з частиною першою статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно із частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Установивши, що відповідач ОСОБА_1 порушила зобов`язання за кредитним договором, суди, з урахуванням положень Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», дійшли правильних висновків про стягнення солідарно з неї та ОСОБА_2 суми заборгованості, у тому числі процентів, що передбачено як законом, так і умовами договору.

Посилання заявника на проведення антитерористичної операції в Луганській області не можуть бути прийняті до уваги, оскільки Законом України від 2 вересня 2014 року № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» не передбачено звільнення боржника за кредитними договорами від сплати процентів, нарахованих відповідно до статті 1048 ЦК України.

Доводи касаційної скарги про те, що існує прострочення кредитора, яке полягає в неповідомленні про зміну рахунків, також є неприйнятними, оскільки суди установили, що Фондом гарантування вкладів фізичних осіб було виконано вимоги статті 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» і Фонд вчасно опублікував відомості про ліквідацію банку в газеті «Голос України» №117 від 20 червня 2014 року, а отже у відповідача, у сумлінного та відповідального позичальника була об`єктивна можливість виконання взятих на себе зобов`язань.

Відповідно до частини третьої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Оскільки доводи касаційної скарги не знайшли свого підтвердження, колегія суддів Касаційного цивільного суду, вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення апеляційної інстанції без змін.

Щодо судових витрат

Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки в цьому випадку оскаржуване судове рішення підлягає залишенню без змін, розподілу судових витрат Верховний Суд не здійснює.

Керуючись статтями 141, 400, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Марківського районного суду Луганської області від 16 листопада 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Луганської області від 24 січня 2017 року залишити без змін з підстав, наведених у мотивувальній частині постанови.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя В. М. Сімоненко

Судді А. А. Калараш

А. О. Лесько

С. Ю. Мартєв

Є. В. Петров