Ухвала

Іменем України

25 січня 2019 року

м. Київ

справа № 755/14204/17

провадження № 61-760 ск19

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Білоконь О. В. (суддя-доповідач), СинельниковаЄ. В., Хопти С. Ф.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 27 липня 2018 року у складі судді Чех Н. А. та постанову Київського апеляційного суду від 29 листопада 2018 року у складі колегії суддів: Андрієнко А. М., Соколової В. В., Поліщук Н. В., про забезпечення позову у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Лекос» до ОСОБА_4, державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві Гаврилів Андрія Володимировича, Головного територіального управління юстиції у місті Києві, третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шевченко Інна Леонтіївна, про визнання незаконними та скасування постанови про передачу частини майна в рахунок погашення боргу, акту про передачу майна, визнання недійсним свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів, повернення майна,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Лекос» (далі - ТОВ «Лекос»)звернулося до суду з позовом, в якому просило вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони державним реєстраторам прав на нерухоме майно та органам державної реєстрації вчиняти реєстраційні дії щодо нерухомого майна, а саме: 1/4 частини нежитлових приміщень торгівельного комплексу, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (літ. 1А), яке належить на праві власності ОСОБА_4, на підставі свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів, та є предметом позову.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 27 липня 2018 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 29 листопада 2018 року,заяву ТОВ «Лекос» задоволено. Заборонено державним реєстраторам прав на нерухоме майно та органам державної реєстрації вчиняти реєстраційні дії щодо нерухомого майна, а саме: 1/4 частини нежитлових приміщень (групи приміщень 6, 7, 8, 1, 2, 3, 5 та МСК загальною площею 7 243,7 кв. м, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (літ. 1А), яке належить на праві власності ОСОБА_4, на підставі свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів.

Судові рішення мотивовані тим, що позивачем пред'явлено цей позов у зв'язку із оспорюванням законності набуття права власності ОСОБА_4 на спірне нерухоме майно, тому заборона вчиняти реєстраційні дії щодо нерухомого майна є співмірною з заявленими позовними вимогами.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити, посилаючись на порушення судами норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що заявником не надано доказів на підтвердження наявності реальної загрози невиконання або ускладнення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про її необгрунтованість, з огляду на таке.

Відповідно до статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Пунктом 4 частини першої статті 150 ЦПК України передбачено забезпечення позову шляхом заборони іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина третя статті 150 ЦПК України).

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, встановивши, що між сторонами існує спір, предметом якого є нежитлові приміщення торгівельного комплексу, дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви, оскільки невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до вчинення дій щодо передачі (або відчуження в інший спосіб) спірного нерухомого майна третім особам, внаслідок чого можливе утруднення або неможливе виконання рішення у випадку задоволення позовних вимог.

Доводам касаційної скарги про відсутність доказів на підтвердження наявності реальної загрози невиконання рішення суду надана належна оцінка судом першої інстанції, який зазначив про наявність оголошень щодо передачі права користування спірним майном, що вказує на існування реальної загрози ускладнення виконання рішення суду у випадку задоволення позову.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України у відкритті касаційного провадження у справі належить відмовити, якщо суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Зі змісту касаційної скарги, оскаржуваного судового рішення та доданих до касаційної скарги матеріалів убачається, що касаційна скарга, подана на ухвалу суду першої інстанції та постанову апеляційного суду, якими вирішено лише процесуальне питання, є необґрунтованою. Правильне застосовування норм статей 149-150 ЦПК України є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

Згідно з частиною п'ятою статті 394 ЦПК України, у разі якщо суддя-доповідач дійде висновку, що подана касаційна скарга є необґрунтованою, вирішення питання про відкриття провадження здійснюється постійною колегією суддів, до складу якої входить суддя-доповідач. Якщо жоден суддя із складу колегії не дійде висновку про необхідність відкриття касаційного провадження через необґрунтованість скарги, колегія суддів постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою, п'ятою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 27 липня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 29 листопада 2018 року про забезпечення позову у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Лекос» до ОСОБА_4, державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві Гаврилів АндріяВолодимировича, Головного територіального управління юстиції у місті Києві, третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шевченко Інна Леонтіївна, про визнання незаконними та скасування постанови про передачу частини майна в рахунок погашення боргу, акту про передачу майна, визнання недійсним свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів, повернення майна.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді О. В. Білоконь

Є. В. Синельников

С. Ф. Хопта