Справа № 130/219/15-ц
Провадження № 22-ц/801/1337/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Шепель К. А.
Доповідач:Шемета Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2019 рокуСправа № 130/219/15-цм. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої судді Шемети Т. М. (суддя - доповідач),

суддів Панасюка О. С., Якименко М. М.

секретар судового засідання Куленко О. В.

учасники справи:

стягувач (особа яка подала апеляційну скаргу) АТ КБ «ПРИВАТБАНК»,

боржники: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 4 цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» на ухвалу Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 11 квітня 2019 року, постановлену у складі судді Шепеля К. А. у м. Жмеринка, дата складення повного тексту ухвали 17 квітня 2019 року,-

в с т а н о в и в:

В січні 2015 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № VIZ0GA від 29 травня 20108 року у розмірі 29 631, 03 долара США, що за курсом 15, 76 відповідно до службового розпорядження НБУ від 13 січня 2015 року складало 466 995, 02 грн.

В лютому 2015 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» про визнання кредитного договору частково (а саме, пунктів 5.1,5.3,5.4,5.5, та 8.4) недійсним.

Рішенням Жмеринського районного суду Вінницької області від 15 березня 2017 року первісний позов ПАТ КБ «ПРИВАБАНК» задоволено частково: стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 29 079 доларів 88 центів США та 7 499 грн 60 коп., в задоволенні решти позовних вимог та в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» про визнання кредитного договору частково недійсним відмовлено.

13 квітня 2017 року по справі було виписано виконавчий лист.

25 березня 2019 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду із заявами про визнання виконавчого листа від 13 квітня 2017 року у справі № 130/219/15 таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування заяв зазначили, що 29 травня 2008 року між ОСОБА_1 та банком було укладено договір іпотеки, відповідно до якого ОСОБА_1 в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором було передано в іпотеку банку належну їй на праві власності квартиру, загальною площею 59, 8 кв. м. по АДРЕСА_1 . Пунктом 27 договору іпотеки визначено, що у випадку порушення ОСОБА_1 умов кредитного договору, банк, як іпотекодержатель, має право здійснити стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку шляхом переходу до нього права власності на предмет іпотеки, про що він зобов`язаний повідомити ОСОБА_1 .. 12 травня 2017 року заявникам стало відомо, що відповідно до рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 31784005 від 10 жовтня 2016 року, приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу Бєлая О. М. здійснила реєстрацію права власності на вищевказану квартиру за ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК». Таким чином банк задовольнив свою вимогу за кредитним договором шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. У зв`язку з цим ОСОБА_1 та ОСОБА_2 просили визнати виконавчі документи від 13 квітня 2017 року по справі № 130/219/15 такими, що не підлягають виконанню.

Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 11 квітня 2019 року заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задоволено:

- визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист відносно боржника ОСОБА_1 , виданий Жмеринським міськрайонним судом 13 квітня 2017 року по справі № 130/219/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_2 ) про визнання кредитного договору частково недійсним - про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 солідарно на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» всього 29 079 доларів 88 центів США та 7 499 грн 60 коп.;

- визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист відносно боржника ОСОБА_2 , виданий Жмеринським міськрайонним судом 13 квітня 2017 року по справі № 130/219/15-ц за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та зустрічним позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_2 ) про визнання кредитного договору частково недійсним - про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 солідарно на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» всього 29 079 доларів 88 центів США та 7 499 грн 60 коп.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що пунктом 4 договору іпотеки було визначено, що іпотекою забезпечено всі витрати по наданому кредиту (а.с.199 том 2). Банк зареєстрував за собою право власності на передану ОСОБА_1 в іпотеку квартиру, тому його право вимоги припинилося, а заяви боржників про визнання виконавчих документів такими, що не підлягають виконанню є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

З такою ухвалою не погодився АТ КБ «ПРИВАТБАНК», 08 травня 2019 року подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову, якою в відмовити у задоволенні заяв ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Основні доводи апеляційної скарги зводяться до того, що боржники уникають відповідальності та не мають наміру виконувати рішення суду. Після реєстрації права власності на предмет іпотеки за банком, боржники з житла не виселились, у зв`язку з чим на розгляді у Верховному Суді перебуває справа № 1302141/17 про виселення боржників зі спірної квартири, через що Банк позбавлений можливості реалізувати предмет іпотеки та направити кошти на погашення заборгованості. Крім того, зазначає, що вартість предмету іпотеки не покриває в повному обсязі заборгованість по кредитному договору. На даний час рішення боржниками не виконано, суду не надано жодних доказів про відсутність заборгованості.

Відзив на апеляційну скаргу від інших учасників справи впродовж встановленого апеляційним судом строку не надходив.

В судове засідання апеляційного суду представник АТ КБ «ПРИВАТБАНК» не з`явився, про день та час розгляду повідомлений належним чином, про що свідчить розписка ( а.с. 25 на звороті, т.3). Представник ОСОБА_1 та ОСОБА_2 адвокат Зінчеко А. А. заперечив проти задоволення апеляційної скраги, вважає оскаржуване судове рішення законним та обґрунтованим.

Частинами 1, 2 статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

По справі встановлено наступні обставини, що не оспорюються:

Рішенням Жмеринського міськрайонного суду від 15 березня 2017 року в справі №130/219/15-ц частково задоволено первісний позов ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, стягнуто з відповідачів на користь банку 24 480, 72 доларів США заборгованості за кредитом, 3 188, 90 доларів США заборгованості по процентах за користування кредитом, 1 410, 26 доларів США штрафу (процентна складова) та 3 845, 6 грн. пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором, а також судові витрати в сумі 3 654 грн, а всього 29 079 доларів 88 центів США та 7 499, 60 грн. У задоволенні зустрічного позову відмовлено (том 2 а.с. 28-31).

На виконання цього рішення 13 квітня 2017 року Жмеринським міськрайонним судом Вінницької області було видано виконавчий лист (том 2 а.с.178).

Задля забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором перед Банком, 29 травня 2008 року ОСОБА_1 було передано в іпотеку банку належну їй на праві власності квартиру, загальною площею 59, 8 кв. м по АДРЕСА_1 . Пунктом 27 договору іпотеки визначено, що у випадку порушення ОСОБА_1 умов кредитного договору, Банк, як іпотекодержатель, у позасудовому порядку має право здійснити стягнення на предмет іпотеки, шляхом переходу до нього права власності на предмет іпотеки, про що Іпотекодержатель зобов`язаний письмово повідомити Іпотекодавця (том 2 а.с. 175-177).

З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 30 січня 2019 № 154466123 (том 2 а.с. 161-163) та від 11 квітня №163221772 (том 2 а.с. 220-221) вбачається, що АТ КБ «ПРИВАТБАНК» як іпотекодержатель задовольнило забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, це право зареєстровано за Банком 04 жовтня 2016 року

Між сторонами виник спір з приводу визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до ч. 2 ст. 432 ЦПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Однією із підстав припинення іпотеки є набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки (п.4 ч.1 ст. 593 ЦК України, абз. 4 ч.1 ст. 17 Закону України «Про іпотеку»).

Отже, після набуття 04 жовтня 2016 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» права власності на іпотечне майно: квартиру № 77 загальною площею 59, 8 кв. м, житловою площею 37, 7 кв. м, у АДРЕСА_1 , що раніше належала ОСОБА_1 , іпотека припинилася.

Набуття права власності на предмет іпотеки відноситься до позасудового врегулювання ( стаття 36 Закону України «Про іпотеку»).

У відповідності до частини 5 статті 36 Закону України «Про іпотеку», після завершення позасудового врегулювання будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання основного зобов`язання: боржником - фізичною особою є недійсними, якщо інше не визначено договором іпотеки чи договором про надання кредиту, чи договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Як вбачається зі змісту Договору іпотеки, укладеного 29.05.2008 року між ЗАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 (а.с. 199-201, т.2), в ньому не передбачено інші наслідки, ніж зазначені в частині 5 статті 36 Закону країни «Про іпотеку», відтак з набуттям права власності на предмет іпотеки ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» будь-які інші вимоги до іпотекодержателя щодо виконання основного зобов`язання є недійсними.

Відтак, апеляційний суд приходить до висновку. що доводи апеляційної скарги щодо того, що вартість предмету іпотеки не покриває в повному обсязі заборгованість по кредитному договору та що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не бажають виселятися з квартири, - не є такими, що спростовують висновки суду першої інстанції та не впливають на їх правильність.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Отже, оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін, як таку, що постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі повно з`ясованих обставин справи (ст. 375 ЦПК України).

Враховуючи, що вимоги апеляційної скарги залишено без задоволення судові витрати, у відповідності до вимог ст. ст. 141, 382 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» між сторонами не розподіляються.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 374, 375, 367, 381 - 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» залишити без задоволення, ухвалу Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 11 квітня 2019 року залишити без змін.

Поновити дію ухвали Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 11 квітня 2019 року.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча підпис Т. М. Шемета

Судді підпис О. С. Панасюк

підпис М. М. Якименко

Згідно з оригіналом

головуюча суддя Т. М. Шемета

Повний текст постанови складено 21 червня 2019 року.