Постанова

Іменем України

23 січня 2019 року

м. Київ

справа № 487/4377/17

провадження № 61-2929св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Фаловської І. М. (суддя-доповідач), Висоцької В. С., Пророка В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - ОСОБА_5,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 28 вересня 2017 року

у складі судді Біцюк А. В. та ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 24 жовтня 2017 року у складі колегії суддів: Кушнірової Т. Б., Базовкіної Т. М., Яворської Ж. М.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У серпні 2017 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5 про стягнення грошової компенсації.

Позовна заява мотивована тим, що з 17 серпня 2010 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. В період перебування в зареєстрованому шлюбі сторони придбали автомобіль марки «Ford Focus», 2013 року випуску, який було зареєстровано за відповідачем. Вказаний автомобіль було продано відповідачем в березні 2017 року без її письмової згоди.

На підставі вищевикладеного ОСОБА_4 просила стягнути з відповідача грошову компенсацію в розмірі 129 071 грн, що становить 1/2 частину вартості автомобіля.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 28 вересня 2017 року позов задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 1/2 вартості відчуженого на підставі договору купівлі-продажу від 09 березня 2017 року транспортного засобу «Ford Focus», 2013 року випуску, в сумі 113 903,15 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що спірний автомобіль набуто подружжям за час шлюбу, виходячи з інтересів сторін у справі, принципу рівності часток у спільному майні подружжя, виходячи із дійсної вартості цього майна, вважав, що вимоги позивача про стягнення 1/2 вартості відчуженого на підставі договору купівлі-продажу автомобіля є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 24 жовтня 2017 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що один із подружжя може вимагати від іншого із подружжя 1/2 частину вартості майна, яке відчужено в період зареєстрованого шлюбу між ними у тому випадку, зокрема якщо один із них здійснив його відчуження проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби.

У касаційній скарзі, поданій у листопаді 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_5, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, уточнивши вимоги, просить скасувати ухвалені в справі судові рішення та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що судами попередніх інстанцій не у повному обсязі з'ясовано обставини, що мають значення для розгляду спору. Крім того, залишено поза увагою, що розмір грошової компенсації 1/2 частини вартості автомобіля слід визначати, виходячи із загальної їх вартості на час розгляду справи, а не із суми, за яку це майно було продано.

Вказував на те, що до заперечення на позовну заяву ним додано звіт з експертної оцінки визначення ринкової вартості транспортного засобу.

У відзиві на касаційну скаргу ОСОБА_4 зазначає, що спірний автомобіль відчужений відповідачем за ціною 227 806,31 грн, а тому на її користь підлягає стягненню половина зазначеної суми.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно із частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 402 ЦПК України визначено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Суди встановили, що сторони по справі з 17 серпня 2010 року перебувають у зареєстрованому шлюбі.

Під час перебування сторін у шлюбі ними було придбано автомобіль марки «Ford Focus», 2013 року випуску, який був зареєстрований за ОСОБА_5

Статтями 69 та 70 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу такого майна, частки майна дружини та чоловіка є рівними.

Установлено, що на підставі договору купівлі-продажу транспортного засобу від 09 березня 2017 року, ОСОБА_5 продав вказаний автомобіль за ціною 227 806,31 грн.

Пунктом 30 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2017 року № 11 роз'яснено, що у випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Звертаючись з вищевказаним позовом до суду ОСОБА_4 зазначала, що однак кошти отримані за договором купівлі-продажу було використано відповідачем на свій розсуд проти її волі, не в інтересах сім'ї та не на її потреби.

Відповідно до пункту 22 зазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Ураховуючи те, що сторони не дійшли згоди щодо вартості спірного автомобіля, суди вірно встановили, що договір купівлі-продажу підтверджує реалізацію транспортного засобу, є оформленням договірних відносин купівлі-продажу транспортного засобу та засвідчує дійсну вартість відчужуваного автомобіля, а тому позивач має право на грошову компенсацію вартості 1/2 частини автомобіля від тієї суми, за яку він був проданий.

На підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, місцевий суд, з яким погодився апеляційний суд, дійшов правильного висновку про те, що оскільки за позивачем визнано право власності на 1/2 автомобіля «Ford Focus», який було відчужено відповідачем за 227 806,31, тому на її користь підлягає стягненню половина вартості автомобіля, визначеної у договорі купівлі-продажу транспортного засобу.

Доводи касаційної скарги про те, що судами не взято до уваги звіт з експертної оцінки визначення ринкової вартості транспортного засобу від 16 вересня 2017 року не заслуговують на увагу, оскільки визначення вартості автомобіля було здійснено після його відчуження без його огляду, на підставі статистичних даних та оголошень з веб-сайту з продажу автомобілів, які мають схожі технічні характеристики, а відтак зазначений висновок не можна вважати повним та об'єктивним.

Інші доводи касаційної скарги колегія суддів відхиляє, оскільки вони не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині рішень, та зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника із висновками судів попередніх інстанцій щодо їх оцінки, що відповідно до положень статті 400 ЦПК знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

З підстав вищевказаного, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів попередніх інстанцій не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 28 вересня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 24 жовтня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:І. М. Фаловська В. С. Висоцька В. В. Пророк