Справа № 462/1052/17 Головуючий у 1 інстанції: Румілова Н.М.
Провадження № 22-ц/811/2579/19 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Шандри М.М.

суддів: Левика Я.А., Струс Л.Б.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 25 червня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

02.03.2017 ОСОБА_2 звернувся з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, в обґрунтування вимог покладався на те, що він є співвласником квартири АДРЕСА_1 . 22.05.2016 квартира була затоплена мешканцями квартири АДРЕСА_2 , що знаходиться поверхом вище . Внаслідок такого залиття його квартири замокла, деформувалась та відслоїлась штукатурка на стінах і стелі у кухні, кімнаті та коридорі, утворились пліснява та грибок стінах. Відповідно квартира в місцях залиття потребувала негайного ремонту, оскільки проживати в таких антисанітарних умовах неможливо та небезпечно для здоров`я. Факт залиття його квартири підтверджується актом від 26.05.2016, складеним ЛКП «Левандівка», яким встановлено, що залиття відбулось врезультаті того, що у кв. АДРЕСА_3 на кухні тріснув шланг до змішувача. Згідно до Звіту про незалежну оцінку вартості будівельно-монтажних (відновлювальних) робіт приміщень квартири вартість відновлювально-ремонтних робіт становить 9 422,00 грн, вартість ремонту меблів 2 500,00 грн, вартість відновлення замочених водою ковдри та подушки у кімнаті становить 730,00 грн, вартість проведення оцінки вартості будівельно-монтажних робіт приміщень залитої квартири становить 902,00 грн. Крім того, діями відповідача йому була завдана моральна шкода, яку він оцінює у 5 000,00 грн. Просить суд стягнути з відповідача на свою користь спричинену матеріальну шкоду внаслідок залиття в розмірі 12 642,00 грн, моральну шкоду у розмірі 5 000,00 грн., витрати за проведення експертного дослідження в розмірі 902,00 грн, витрати пов`язані з правовою допомогою у розмірі 500,00 грн.

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 25 червня 2019 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 12 642,00 грн, відшкодування моральної шкоди 2 000,00 грн, оплату за проведення експертного дослідження у розмірі 902,00 грн, понесені судові витрати у розмірі 1 051,20 грн.

Рішення суду оскаржив відповідач ОСОБА_1 .

Вважає рішення суду незаконним, необґрунтованим та таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що вирішуючи даний спір, районний суд не врахував, що він не є власником даної квартири, а тому його вина відсутня в завданих збитках. Вважає, що висновки суду першої інстанції не ґрунтуються на матеріалах справи та базуються на припущеннях. Просить рішення суду скасувати та винести нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

05.09.2019 позивач ОСОБА_2 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що суд, як на підставу стягнення на його користь із відповідача матеріальної шкоди вірно посилався на норму статті 1166 ЦК України , де зазначено, що майнова шкода , завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі, яка її завдала. При цьому особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини. Вважає, що шкода йому завдана саме відповідачем, який фактично проживав станом на 22.05.2016 у квартирі АДРЕСА_3 та відповідав за стан майна у цій квартирі у тому числі за стан водяних кранів та змішувачів до них. Рішення першої інстанції вважає законним, обґрунтованим та вмотивованим. Просить залишити рішення суду без змін.

Згідно з ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційна скарга розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи, тому відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів проходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з таких мотивів.

Згідно із ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення таким вимогам не повністю відповідає.

Судом установлено, що позивач є співвласником квартири АДРЕСА_1 , що стверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.8). Відповідач проживає та зареєстрований у квартирі АДРЕСА_2 у цьому ж будинку (а.с. 39).

Згідно з актом ЛКП «Левандівка» від 26.05.2016, 22 травня 2016 року відбулося залиття квартири АДРЕСА_1 з квартири АДРЕСА_3 , яка знаходиться поверхом вище. При візуальному обстеженні квартири АДРЕСА_1 виявлено: в кухні квартири сліди залиття на стелі пл..7,7м2, стінах - шпалери відклеїлись приб.розм.0,92м х2,382шт.та 0,92м х3,231шт., бамбук частково пошкоджений розм.1,5х3,23м2.Водою замочено кухонні меблі. В кімнаті площею 18,2м2 видно сліди залиття на стелі (побілка звичайна). В коридорі пл.11,3м2 видно сліди залиття на стелі. На час обстеження труби та стояки холодного і гарячого водопостачання, а також каналізаційні стояки та труби не протікають. Залиття відбулося в результаті того, що у квартирі АДРЕСА_3 на кухні тріснув шланг до змішувача.

Згідно із ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно із ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Цивільне законодавство в деліктиних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Відповідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини,на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень,крім випадків,встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.

Як убачається з наявного у матеріалах справи звіту про незалежну оцінку вартості будівельно-монтажних (відновлювальних) робіт приміщень квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_4 , виконаного ПП «ЮрЕксперт», вартість будівельно-монтажних (відновлювальних) робіт становить 9422,00 грн (а.с.13- 32).

Судом також установлено, що позивач поніс збитки у зв`язку з ремонтом пошкоджених під час залиття меблів у розмірі 2 500,00 грн, що стверджується квитанцією ФОП ОСОБА_3 від 28.06.2016 (а.с.35).

Вирішуючи питання про відшкодування збитків, завданих залиттям, суд першої інстанції виходив з приписів п.1 ч.2 ст. 22 та ч.1 ст.1192 ЦК України, відповідно до яких збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права та прийшов до обгрунтованого висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача шкоди спричиненої 22.05.2016 залиттям квартири у розмірі 9 422,00 грн - вартість відновлювальних робіт у квартирі позивач та 2 500,00 грн - витрати понесені у зв`язку з ремонтом меблів.

Доводи апеляційної скарги про те, що шкода спричинена не з вини відповідача, оскільки він не є власником квартири, не заслуговують на увагу, оскільки як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 проживає та зареєстрований у квартирі АДРЕСА_3 , тому має відповідати за свої неправомірні дії по утриманню майна.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції також стягнув на користь позивача витрати у зв`язку з відновленням пошкоджених під час залиття ковдри та подушки у розмірі 730,00 грн. Разом з тим, з наявного у матеріалах справи акту від 26.05.2016, який фіксує факт залиття квартири позивача і пошкодження спричиненні залиттям, не вбачається, що були залиті подушка та ковдра. Матеріали справи не містять жодних доказів пошкодження вказаних речей під час залиття, яке мало місце 22.05.2016. Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про наявність правових підстав для стягнення 730,00 грн, тому рішення суду слід змінити, зменшити розмір матеріальної шкоди, яка підлягає відшкодуванню до 11 912,00 грн (12 642,00 - 730,00).

Задовольняючи частково позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що така була спричинена позивачу, оскільки було порушено звичний для нього спосіб життя, позивач змушений був докладати додаткових зусиль для захисту порушених своїх прав та відновлення попереднього стану майна. Суд першої інстанції визначив розмір відшкодування моральної шкоди з урахуванням характеру та обсягу моральних страждань, їх тривалості, виходячи з засад розумності та виваженості. Вищенаведене відповідає п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Рішення суду в цій частині відповідає вимогам процесуального та матеріального права, обставинам справи, доводи скарги висновків суду не спростовують, тому колегія суддів підстав для скасування рішення не вбачає.

Відповідно до ч.13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи наведене, рішення суду слід змінити в частині розподілу судових витрат та стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 400,00 грн сплаченого ним судового збору, пропорційно до задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 25 червня 2019 року змінити в частині визначення матеріальної шкоди у розмірі 12 642,00 грн, зменшивши розмір матеріальної шкоди, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 до 11 912,00 грн.

Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 25 червня 2019 року змінити в частині розподілу судових витрат. Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 400,00 грн судового збору.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено: 12.12.2019.

Головуючий

Судді