пр. № 2/759/7502/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2019 року суддя Святошинського районного суду м. Києва Бабич Н.Д., перевіривши виконання вимог ст.ст. 174-177 ЦПК України у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" про визнання кредитного договору недійсним та стягнення надмірно сплачених коштів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 06.12.2019 року звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" про визнання кредитного договору недійсним та стягнення надмірно сплачених коштів.

У позовній заяві позивач просить врахувати, що від сплати судового збору він звільнений на підставіст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

Щодо посилання позивача на ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», якою він обґрунтовує необхідність звільнення від сплати судового збору, то відповідно до висновку ВСУ, зробленого в Постанові від 11 листопада 2015 року в справі № 6-511цс15, Закон України «Про захист прав споживачів» застосовується до спорів, які виникли з кредитних правовідносин, лише в тому разі, якщо підставою позову є порушення порядку надання споживачеві інформації про умови отримання кредиту, про типові відсоткові ставки, валютні знижки, тощо, які передують укладенню договору. Після укладення договору між сторонами виникають зобов`язальні відносини, тому до спорів щодо виконання такого договору положення Закону України «Про захист прав споживачів» не застосовуються. Тобто і до цього спору положення Закону України «Про захист прав споживачів» не застосовуються.

Поряд з цим, доказів про укладення між позивачем та банком договору споживчого кредиту не надано, а тому доводи про те, що на дані правовідносини поширюється дія Закону України «Про захист прав споживачів» не заслуговують на увагу.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦПК України усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються місцевими загальними судами як судами першої інстанції, крім справ, визначених частинами другою та третьою цієї статті.

Відповідно до ч. 2 ст. 27 ЦПК України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо: 1) справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Відповідно до ч.1 ст. 92 ЦК України юридична особа підлягає державній реєстрації у порядку, встановленому законом. Дані державної реєстрації включаються до єдиного державного реєстру, відкритого для загального ознайомлення.

Відповідно до ч. 4 ст. 92 ЦК України до єдиного державного реєстру вносяться відомості про організаційно-правову форму юридичної особи, її найменування, місцезнаходження, органи управління, філії та представництва, мету установи, а також інші відомості, встановлені законом.

Відповідно до ст. 93 ЦК України місцезнаходженням юридичної особи є фактичне місце ведення діяльності чи розташування офісу, з якого проводиться щоденне керування діяльністю юридичної особи (переважно знаходиться керівництво) та здійснення управління і обліку.

Частиною 9 ст. 187 ЦПК України встановлено, що якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу.

Згідно Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, Закону України "Про виконання рішень, застосування практики Європейського суду з прав людини", інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, який закріплений у п. 1 ст. 6 Конвенції, оскільки, за його допомогою визначається "належний суд", тобто суд, уповноважений розгядати конкретну справу.

Згідно ст. 32 ЦПК України, спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Позивачем в позовній заяві місце знаходження відповідача зазначено адресу м. Київ, вул. Грушевського, 1-д, що юрисдикційно не відноситься до Святошинського районного суду м. Києва, в зв`язку з чим позовну заява підлягає направленню за підсудністю до Печерського районного суду м. Києва.

Керуючись ст.ст. 27, 28, 31, 32, 187 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" про визнання кредитного договору недійсним та стягнення надмірно сплачених коштів, -передати за підсудністю до Печерського районного суду м. Києва (01601, м. Київ, вулиця Володимирська, 15).

Передача справи на розгляд іншого суду за підсудністю здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя: Бабич Н.Д.