Справа № 344/2655/17
Провадження № 2/344/704/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого - судді Пастернак І.А.

секретаря Кріцак Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення порядку користування квартирою, зобов`язання не чинити перешкод у користуванні виділеною кімнатою та підсобними приміщеннями квартири, стягнення судових витрат -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася з вказаним позовом до ОСОБА_2 , в обґрунтування якого зазначила, що є власником 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 - АДРЕСА_2 на підставі свідоцтва про право власності від 17.02.2015 року. Інша 1/2 частина квартири на підставі свідоцтва про право власності від 17.02.2015 року належала до 24.01.2017 року колишньому чоловікові, який 24.01.2017 року подарував свою частку відповідачці по даній справі. Рішенням Івано-Франківського міського суду від 30.01.2017 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 розірвано. Малолітню дочку ОСОБА_4 залишено на проживання з матір`ю ОСОБА_1 . Квартира розташована на 7 поверсі 10 поверхового будинку та складається з 2-х кімнат житловою площею 32,2 кв.м. в тому числі кімнати 1 пл. 14,1 кв.м., кімнати - 2 площею 18,1 кв.м., кухні площею 20,2 кв.м. вбиральні 1,7 кв.м., ванної кімнати площею 4,3 кв.м., коридора площею 7,4 кв.м., загальною площею 65,8 кв.м. Реальний розподіл квартири між нами неможливий по технічним умовам. З відповідачкою позивачка не може дійти згоди щодо користування приміщеннями квартири

Вважає, що встановлення такого порядку користування житловими приміщеннями даної спільної квартири не порушить житлових прав та інтересів відповідача, яка не погоджується добровільно документально оформити порядок користування житловими приміщеннями, та житлові умови нікого з них погіршені не будуть. Просить суд постановити рішення, яким встановити порядок користування квартирою АДРЕСА_3 , виділивши ОСОБА_1 разом із неповнолітньою дитиною в користування кімнату 2 площею 18,1 кв.м. Відповідачці ОСОБА_5 залишити в користуванні житлову кімнату 1 площею 14,1 кв.м. Підсобні приміщення - коридор, вбиральню, кухню, ванну кімнату залишити у спільному користуванні. Зобов`язати ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_1 перешкод в користуванні виділеною їй кімнатою та підсобними приміщеннями.

20.03.2017 року позивачкою подано заяву про збільшення позовних вимог (а.с. 18).

Ухвалою суду від 20.06.2017 року провадження по справі зупинено (а.с.38).

Ухвалою суду від 20.08.2018 року провадження по справі поновлено (а.с.47).

02.10.2018 року представником відповідача подано до суду відзив на позовну заяву. У даному відзиві представник відповідача просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі (а.с.55-56).

Ухвалою суду від 17.05.2019 року залишено без розгляду позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення порядку користування квартирою АДРЕСА_1 , зобов`язання не чинити перешкод у користуванні виділеною кімнатою та підсобними приміщеннями квартири, зобов`язання не чинити перешкод у користуванні кухнею шляхом виселення ОСОБА_6 з кухні та забороною його подальшого там проживання; стягнення судових витрат в частині позовної вимоги про зобов`язання не чинити перешкод у користуванні кухнею шляхом виселення ОСОБА_6 з кухні та забороною його подальшого там проживання (а.с.76).

Позивач в судовому засідання не з`явилася, попередньо подала до суду заяву в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задоволити (а.с.90).

Відповідач в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Причину неявки суду не повідомлено (а.с.87-89).

Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушення права користування житловим приміщенням, внаслідок чого ОСОБА_1 позивається про його відновлення до ОСОБА_2 шляхом визначення порядку користування квартирою.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 р. відповідно до Закону №475/97-ВР від 17.07.1997р. «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно із ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч.1 ст. 321 ЦК України).

Відповідно до ч.ч.1.2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, а особа може бути обмежена в здійсненні права власності лише у випадках та в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Стаття 358 ЦК України визначає, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, позивачці на праві приватної спільної часткової власності, розмір частки 1/2 належить квартира АДРЕСА_1 (а.с.3-5).

Відповідно до копії повторного свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 24.01.2017 року, батьками ОСОБА_4 є ОСОБА_3 та ОСОБА_1 (а.с.8).

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 30.01.2017 року, яке набрало законної сили 10.02.2017 року, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 розірвано. Малолітню дочку ОСОБА_4 залишено на проживання з матір`ю ОСОБА_1 (а.с.9).

01.11.2016 року на квартиру АДРЕСА_1 складено технічний паспорт. З технічного паспорта вбачається, що квартира розташована на 7 поверсі 10 поверхового будинку та складається з 2-х кімнат житловою площею 32,2 кв.м. в тому числі кімнати 1 пл. 14,1 кв.м., кімнати - 2 площею 18,1 кв.м., кухні площею 20,2 кв.м. вбиральні 1,7 кв.м., ванної кімнати площею 4,3 кв.м., коридора площею 7,4 кв.м., загальною площею 65,8 кв.м. (а.с.10-11).

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ст. 2 ЦПК).

Відповідно до листа Івано-Франківський відділу поліції ГУНП в Івано-Франківській області від 26.06.2018 року №9823/108-46/04/2018 року, звернення ОСОБА_1 від 28.05.2018 року з приводу недопущення до власної квартири, яка знаходиться в АДРЕСА_4 гр. ОСОБА_2 , зареєстроване до Журналу єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події Івано-Франківського ВП ГУНП України в Івано-Франківській області за №20639 від 28.05.2018 року та розглянуто відповідно до Закону України «Про звернення громадян» (а.с.65).

Відповідно до п. 14 Постанови пленуму Верховного суду України № 20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.

Згідно ст. 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства.

Відповідно до ч.ч. 2,5 ст. 319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Згідно з ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

Як вбачається з ст. 179 ЖК України користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Вказаний позивачем варіант найбільш враховує баланс інтересів кожного зі співвласників і що встановлення порядку користування приміщенням квартири між співвласниками відповідно до змісту статей 319, 368 ЦК України є складовою здійснення ними права спільної часткової власності та не змінює розміру часток належних кожному зі співвласників.

Відтак, оцінюючи зібрані у справі докази за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими що підлягають до задоволення.

Керуючись ст. 41 Конституції України, нормами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 3, 15, 16, 316, 317, 319, 321, 391, 358 ЦК України, ст.ст. 2,4,12, 13, 81, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення порядку користування квартирою АДРЕСА_1 , зобов"язання не чинити перешкод у користуванні виділеною кімнатою та підсобними приміщеннями квартири, стягнення судових витрат - задоволити.

Встановити порядок користування житловими приміщеннями в квартирі АДРЕСА_1 наступним чином: позивачу ОСОБА_1 разом з дочкою ОСОБА_4 залишити в користуванні житлову кімнату 2 площею 18,1 кв.м., відповідачу ОСОБА_2 залишити в користуванні житлову кімнату 1 площею 14,1 кв.м.

Підсобні приміщення - коридор, вбиральню, кухню, ванну кімнату залишити у спільному користуванні.

Зобов`язати ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_1 перешкод в користуванні виділеною їй кімнатою та підсобними приміщеннями.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду через Івано-Франківський міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Довідка: повний текст рішення складено 17.12.2019 року.

Суддя Пастернак І.А.