Справа № 149/2798/19
Провадження №2/149/847/19
Номер рядка звіту 69
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.12.2019 р. м. Хмільник

Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Олійника І.В.

за участі секретаря Янюк А.Й.

сторін:

позивача - ОСОБА_1 , представник на підставі договору

відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмільник цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення та розміру аліментів

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з позовом до ОСОБА_2 про зміну способу та розміру аліментів.

Позов обґрунтовано тим, що згідно судового наказу Іллінецького районного суду Вінницької області від 11.12.2017 року з позивача на користь відповідача стягнуто аліменти на утримання доньки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ј частки доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 23.11.2017 року до досягнення дитиною повноліття. Позивач зазначає, що він добросовісно, своєчасно та в повному обсязі сплачує аліменти на утримання доньки, що підтверджує відповідними квитанціями. Оскільки відбулися зміни в матеріальному стані та стані здоров`я ОСОБА_3 , а саме відсутнє постійне місця роботи, не перебуває на обліку як безробітний, не отримує жодних доходів та має постійні проблеми із здоров`ям. Враховуючи ці обставини позивач зазначає, що не може сплачувати аліменти на утримання доньки в розмірі більшому ніж 1000 грн за наявності важкого матеріального стану та стану здоров`я. Також, позивач зазначає, що на даний час він проживає разом із своєю бабусею, яка є пенсіонером, та піклується нею.

За таких обставин позивач просить змінити спосіб стягнення та розмір аліментів, які утримуються з нього відповідно до судового наказу Іллінецького районного суду Вінницької області від 11.12.2017 року та стягувати з нього на користь відповідача аліменти на утримання доньки у твердій грошовій сумі 1000 грн щомісяця. Починаючи з дня набрання рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою суду від 06.11.2019 року у даній справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 03.12.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 11.12.2019 14:30 год.

Позивач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, в присутності представника ОСОБА_1 .

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила задовольнити позов, з підстав наведених у позовній заяві.

Відповідач в судовому засіданні заперечила проти задоволення позову.

Суд, заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши наявні у справі матеріали та оцінивши докази в їх сукупності, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що позивач є батьком, а відповідач матір`ю ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 9).

Відповідно до судового наказу Іллінецького районного суду Вінницької області від 11.12.2017 року (копія на а.с. 8) з позивача на користь відповідача стягуються аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ј частки від усіх видів його заробітку, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 23.11.2017 року до повноліття доньки.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що з моменту прийняття судового наказу він не має постійного місця роботи, постійного заробітку (доходу). На даний час позивач не перебуває на обліку як безробітний, не отримує жодних доходів та має постійні проблеми із здоров`ям, тобто позивач посилається на зміну матеріального стану та погіршення здоров`я.

На підтвердження вказаних обставин позивачем надано копію трудової книжки серії НОМЕР_1 (копія на а.с. 18-21), а також довідки Іллінецької районної філії Вінницького обласного центру зайнятості (а.с. 13-17) з яких встановлено, що позивач з 02.07.2012 року до 21.12.2018 року періодично працював або перебував на обліку у центрі зайнятості, де отримував допомогу по безробіттю. З 21.12.2018 року позивач не зареєстрований як безробітний. Разом з тим, суд зауважує, що копія трудової книжки не відображає останніх аркушів та проведених у ній записів, її оригінал суду для огляду надано не було, отже доводи позивача що він на даний час не працевлаштований ним не підтверджено.

Також як на підставу зміни порядку та способу стягнення аліментів позивач зазначає неврахування його стану здоров`я, який погіршується. На підтвердження даних доводів позивачем надано копії листка непрацездатності (а.с. 24), що підтверджує лікування позивача в період з 20.07.2017 по 10.08.2017, копію висновку ЛКК № 106/8 від 06.06.2018 (а.с. 22), що зазначає, що протипоказана важка робота на протязі 6 місяців, а також висновок ЛЛК № 152/5 від 15.08.2017, що містить формулювання про переведення позивача на легку фізичну працю терміном на 2 місяці (а.с. 23). Вказані доводи позивача підтверджують, що стан його здоров`я змінювався в період з 20.07 по 10.08.2017, з червня по грудень 2018.

Зазначені обставини, зокрема працевлаштування позивача, погіршення його стану здоров`я були періодичними, мали місце як до моменту видачі судового наказу, так і після його видачі. Проте, відповідно до квитанцій (а.с. 25-30) позивач регулярно сплачує аліменти на утримання доньки, в грудні 2017 - 320 грн. та 507,51 грн, січні 2018 - 320 грн. та 507,51 грн, з лютого по липень, жовтень 2018 по 507,51 грн, в вересні, листопаді, грудні 2018, січні, березні, квітні, травні, червні 2019 - 1010 грн., в липні, серпні, вересні, жовтні 2019 по 1005 грн.

Доводи позивача про те, що він проживає разом із бабусею та піклується нею також не можуть бути прийняті до уваги, оскільки бабуся позивача - ОСОБА_5 є пенсіонером, відповідно самостійно також отримує дохід. Позивачем не підтвреджено доказами понесення витрат на її утримання. В свою чергу надання позивачем добровільної допомоги бабусі не звільняє його від виконання обов`язку по утриманню доньки та не може бути підставою для обмеження виплат.

За змістом статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них.

У пункті 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України про розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Відповідна правова позиція наведена у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13.

Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Європейський суд з прав людини в пункті 54 свого Рішення від 7 грудня 2006 року у справі «Хант проти України» зазначив, «що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (див. рішення у справі Olsson v. Sweden (N 2), від 27 листопада 1992 року, Серія A, N 250, ст. 35-36, п.90), і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків».

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За змістом ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи наведене, оскільки позивачем не доведено факту істотного погіршення його матеріального становища, стійкого погіршення стану його здоров`я, що перешкоджало працювати та отримувати дохід, не доведено наявність витрат на утримання бабусі, а також виходячи з пріоритету інтересів дитини та її потреб, приймаючи до уваги те, що відповідач також заперечує проти задоволення позову, суд дійшов висновку про відсутність підстав для зміни способу стягнення та розміру аліментів, у зв`язку із чим позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Оскільки в задоволенні позову відмовлено, відповдіно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати належить покласти на позивача.

На підставі ст.ст. 180, 181, 182, 183, 192 Сімейного кодексу України, керуючись 2, 12, 13, 76-81, 133-142, 258, 259, 263, 264, 268, 352 ЦПК України суд,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення та розміру аліментів - відмовити повністю.

Судові витрати покласти на позивача.

Рішення суду може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду через Хмільницький міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 16.12.2019.

Суддя Олійник І. В.