Справа №442/4505/19
Провадження №2/442/1244/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2019 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі головуючого - судді Грицай М.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення,-

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся з позовом до відповідача про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, та просить стягнути з ОСОБА_2 в його користь майнову шкоду в розмірі 32700 доларів США, що у розрахунку на гривневий еквівалент згідно офіційного курсу валют НБУ станом на 13.05.2019 становить 857067 грн, а також моральну шкоду в розмірі 50000 грн.

В обґрунтування позову посилається на те, що 15.03.2019 вироком Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області встановлено винуватість ОСОБА_2 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 190, ч.2 ст. 191, ч.3 ст. 191, ч.4 ст. 181, ч.5 ст. 191, ч.1 ст. 366 КК України, та поглинуто покарання, призначене за вироком Трускавецького міського суду Львівської області від 25.04.2017. Зокрема, судом встановлено, що ОСОБА_2 в серпні 2014 року, точної дати досудовим розслідування не встановлено, перебуваючи у Трускавецькому відділенні ПАТ « Укрінбанк», що по вул. Стебницька, 23а, м. Трускавець, користуючись довірливими відносинами, які впродовж тривалого часу склались у них з ОСОБА_1 , з корисливих мотивів, з метою особисто збагачення, маючи умисел на заволодіння шляхом обману грошовими коштами останнього, вводячи ОСОБА_1 в оману про те, що внесе отримані від нього грошові кошти на депозитний рахунок, отримала від нього 30000 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ становить 786300 грн, без наміру їх повернути, якими заволоділа та розпорядилась на власний розсуд.

У встановленому законом порядку він визнаний потерпілим у даному кримінальному провадженні, оскільки, як зазначено вище, в результаті протиправних та винних дій ОСОБА_2 йому завдано матеріальну шкоду на загальну суму 30000 доларів США, еквівалент якої встановлено у розмірі 786300 грн, яку засуджена відмовляється відшкодувати у добровільному порядку.

У відповідності до проведених ним розрахунків майнова шкода, завдана відповідачем складає: 30000 доларів США за невиконаними основними зобов`язаннями, що у розрахунку на гривневий еквівалент згідно офіційного курсу валют НБУ станом на 13.05.2019 становить 786300 грн (30000 х 26,21); 27000доларів США - 3% річних, що у розрахунку на гривневий еквівалент згідно офіційного курсу валют НБУ станом на 13.05.2019 становить 70767 грн (2700 х 26,21); відповідно, загальний розмір майнової шкоди становить 32700 доларів США, що у розрахунку на гривневий еквівалент згідно офіційного курсу НБУ станом на 13.05.2019 становить 857067 грн.

Оскільки під моральними стражданнями, як емоційно-вольовими переживаннями людини, варто розуміти пережиті ним почуття страху, болю, розпачу, приниження, стану психологічного дискомфорту, заподіяння шкоди здоров`ю, вважає, що справедливим і обґрунтованим є розмір моральної шкоди, яку відповідач повинен відшкодувати - 50000 грн.

Дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Як вбачається з вироку Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 15.03.2019 у справі №457/209/16-к, ОСОБА_2 визнано винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.191, ч.3 ст.191, ч.4 ст.191, ч.5 ст.191, ч.2 ст.190, ч.3 ст.190, ч.4 ст.190, ч.1 ст.209, ч.1 ст.366 КК України. Зокрема, вироком суду встановлено, що ОСОБА_2 у 2014 році, точної дати досудовим розслідування не встановлено, перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, користуючись довірливими відносинами, які впродовж тривалого часу склались у неї з ОСОБА_1 , з корисливих мотивів, з метою особисто збагачення, маючи умисел на заволодіння шляхом обману грошовими коштами ОСОБА_1 , під виглядом отримання у нього грошових коштів для внесення на свій депозитний рахунок на вигідних умовах, вводячи останнього в оману про те, що внесе отримані кошти на вказаний рахунок та у подальшому поверне їх, отримала від ОСОБА_1 30000 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ становило 2398790 грн, без мети їх повернення, якими заволоділа та розпорядилась на власний розсуд.

З метою прикриття свого злочинного умислу та створення перед ОСОБА_1 видимості отримання грошових коштів для внесення на свій депозитний рахунок на вигідних умовах, а також реальності своїх намірів у подальшому повернути їх, ОСОБА_2 16.04.2015, перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, написала та надала ОСОБА_1 розписку про те, що вона отримала від останнього 30000 доларів США. Внаслідок вчинення злочинних дій у вказаний спосіб ОСОБА_2 завдала ОСОБА_1 матеріальну шкоду у великих розмірах на загальну суму 239790 грн.

Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України, зокрема, вирок суду в кримінальному провадженні, який набрав законної сили, є обов`язковим для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Таким чином, відшкодуванню позивачу підлягає завдана відповідачем майнова шкода у розмірі 30000 доларів США.

Разом з тим, суд дійшов висновку, що правових підстав для перерахунку зазначеного розміру шкоди у гривні за офіційним курсом НБУ не вбачається, оскільки вироком суду встановлено, що ОСОБА_2 написала та надала ОСОБА_1 розписку про те, що вона отримала від останнього кошти в іноземній валюті - доларах США, при чому, без будь-якого визначення в грошовому еквіваленті до національної валюти України.

Статтею 99 Конституції України встановлено, що грошовою одиницею України є гривня. При цьому, Основний Закон не встановлює заборони щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав.

Відповідно до статті 192 ЦК України, іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Тобто, відповідно до чинного законодавства, гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, однак, обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі №373/2054/16-ц).

Що стосується можливості і порядку визначення в рішенні суду еквівалента суми боргу в національній валюті, то Великою Палатою Верховного Суду висловлена правова позиція з цього приводу, яку викладено у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 14-134цс18. Велика Палата Верховного Суду вказала, що зазначення судом у своєму рішенні двох грошових сум, які необхідно стягнути з боржника, внесло двозначність до розуміння суті обов`язку боржника, який має бути виконаний примусово за участю державного виконавця. У разі ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті, стягувачу має бути перерахована саме іноземна валюта, визначена судовим рішенням, а не її еквівалент у гривні. Перерахування суми у національній валюті України за офіційним курсом НБУ не вважається належним виконанням.

З приводу позовних вимог про стягнення з відповідача 3-ох % річних від розміру майнової шкоди, слід зазначити наступне.

Суд погоджується із викладеним у позовній заяві щодо змісту грошового зобов`язання, зокрема, що таке може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, у тому числі, і з факту завдання шкоди особі.

Однак, суд звертає увагу на те, що відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях, що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку.

Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати.

Ці висновки узгоджуються з позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 11.04.2018 у справі № 758/1303/15-ц та у постанові від 16.05.2018у справі № 686/21962/15-ц.

Отже, щоб стверджувати (до ухвалення даного рішення) про факт грошового зобов`язання ОСОБА_2 перед позивачем, яке могло б потягнути за собою наслідки, передбачені ст.625 ЦК України, позивач повинен мати право вимагати від ОСОБА_2 сплати коштів, якому, в свою чергу, повинен кореспондувати обов`язок останньої з такої сплати.

Проте, вироком суду від 15.03.2019, яким встановлено факт спричинення злочинними діями ОСОБА_2 майнової шкоди позивачу, не вирішувалось питання стягнення коштів на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування такої шкоди. А відтак і не встановлено обов`язку відповідача по їх сплаті позивачу.

Грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема, і з рішення суду.

Грошове зобов`язання відповідача перед позивачем підтверджуватиметься лише даним рішенням суду про стягнення шкоди, завданої злочином.

Разом з тим, слід зазначити, що обов`язок боржника сплатити на вимогу кредитора три проценти річних від простроченої суми боргу виникає лише у випадку, якщо він прострочив виконання грошового зобов`язання (ч.2 ст.625 ЦК України).

Беручи до уваги наведене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 3% річних від розміру завданої шкоди є безпідставними, а тому слід відмовити у їх задоволенні.

Що стосується моральної шкоди, то вказана позовна вимога підлягає до часткового задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Зважаючи на те, що під час розгляду справи встановлено порушення майнових прав позивача, суд вважає, що останньому завдано і моральної шкоди.

При цьому, суд приймає до уваги доводи позивача про те, що внаслідок неправомірних дій відповідача він пережив почуття страху, болю, розпачу, приниження, стану психологічного дискомфорту.

При визначенні розміру заподіяної позивачу моральної шкоди, суд враховує глибину його фізичних та душевних страждань, ступінь вини відповідача, а також, враховуючи вимоги розумності та справедливості, вважає, що такі підлягають до задоволення у розмірі 5000 грн.

Оскільки позивач звільнений від судового збору, відповідно до ст.141 ЦПК України, такий слід стягнути з відповідача на користь держави, виходячи з розміру задоволених позовних вимог та офіційного курсу валют НБУ станом на день ухвалення рішення (30000 дол.США х 23,5 + 5000).

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76-83, 141, 223, 247, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , завдану кримінальним правопорушенням, майнову шкоду в розмірі 30000 (тридцять тисяч) доларів США та моральну шкоду у розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 7100 грн. судового збору в дохід держави.

Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання через Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Грицай М.М.