ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 4-с/753/34/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" серпня 2019 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Даниленко В.В.

при секретарі - Скромній І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві скаргу ОСОБА_1 на дії приватного виконавця Мілоцького Олега Леонідовича, заінтересовані особи ОСОБА_2 та Дарницький районний відділ Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві , суд -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Мілоцького Олега Леонідовича, з урахуванням уточнень до скарги, просить суд визнати незаконним та втратившим чинність для пред`явлення до виконання виконавчий лист №753/9736/13 від 23.12.2019року, виданий Дарницьким районним судом м. Києва; зобов`язати приватного виконавця Мілоцького О.Л. скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 10.10.2018року, постанову про арешт майна боржника від 10.10.2018року, постанову про стягнення з боржника основної винагороди від 10.10.2018року (ВП № 57401979).

В обгрунтування доводів скарги послався на те, що на підставі рішення Дарницького районного суду м. Києва від 04.10.2013року, яке набрало законної сили 26.11.2013року про стягнення заборгованості зі ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 23.12.2013року був виданий виконавчий лист №753/9736/13.

26.12.2013року заступником начальника відділу ДВС Дарницького РУЮ у м.Києві Тертичною В.В. на підставі вказаного виконавчого листа було відкрито виконавче провадження.

В зв`язку з неможливістю виконати рішення суду на підставі п.2 ч.1 ст.47, ст.50 ЗУ «Про виконавче провадження» постановою заступника начальника відділу ДВС Дарницького РУЮ у м.Києві Тертичною В.В. від 27.08.2014року виконавчий лист №753/9736/13 був повернутий стягувачу.

15.09.2014року державним виконавцем відділу ДВС Дарницького РУЮ у м.Києві Вишневським Ю.А. було повторно відкрито виконавче провадження на підставі вказаного виконавчого документа.

В зв`язку з неможливістю виконати рішення суду на підставі п.2 ч.1 ст.47, ст.50 ЗУ «Про виконавче провадження» постановою заступника начальника відділу ДВС Дарницького РУЮ у м.Києві Вишневським Ю.А. від 09.04.2015року виконавчий лист №753/9736/13 був повернутий стягувачу.

Згідно ст.23 ЗУ «Про виконавче провадження», у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення, строк пред`явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення.

Вважає, що оскільки виконавчий лист №753/9736/13 на протязі часу з 10.04.2015року по 09.04.2016року не пред`являвся стягувачем до виконання, тому він втратив чинність і тому всі подальші виконавчі дії на підставі цього виконавчого листа є незаконними, в тому числі і постанова приватного виконавця Мілоцького О.Л. від 10.10.2018року про відкриття виконавчого провадження №57401979 винесена на підставі недійсного виконавчого листа.

Продовжуючи порушення закону, Мілоцький О.Л. виносить постанову про арешт майна, а саме: пенсійного рахунку у ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», на який надходить пенсія ОСОБА_1 , яка є основним джерелом існування.

Отже, з метою захисту своїх прав та інтересів ОСОБА_1 звернувся до суду за скаргою на дії державного виконавця.

В судовому засіданні скаржник ОСОБА_1 повністю підтримав подану до суду скаргу із вказаних в ній підстав, з урахуванням доповнень.

Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Мілоцький О.Л. в судовому засіданні скаргу не визнав, підтримав раніше надані суду письмові заперечення на скаргу. Зазначив, що він діяв згідно вимог ЗУ «Про виконавче провадження», будь-яких порушень ним допущено не було.

Представник стягувача ОСОБА_3 заперечував проти задоволення скарги із підстав вказаних у письмових поясненнях.

Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у розгляді скарги, згідно ст.450 ЦПК України, дослідивши надані у справі докази, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутись до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Статтею 385 ЦПК України передбачено, що скаргу на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що в провадженні приватного виконавця Мілоцького О.Л. на виконанні знаходиться виконавчий лист №753/9736/13, виданий 23.12.2013року Дарницьким районним судом м. Києва про стягнення заборгованості зі ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , який відповідає вимогам ЗУ «Про виконавче провадження». Остання відмітка на виконавчому документі датується 21.12.2016року.

Ст.12 ЗУ «Про виконавче провадження» визначено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Отже, твердження скаржника щодо пропуску строку пред`явлення виконавчого листа до виконання є помилковими та не заслуговують на увагу суду.

В рамках відкритого виконавчого провадження приватним виконавцем Мілоцьким О.Л. 10.10.2018року було винесено постанову про арешт майна боржника ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення.

Порядок звернення стягнення на кошти та інше майно боржника визначений ст.48 ЗУ «Про виконавче провадження».

ОСОБА_1 з заявами та відповідними документами щодо блокування його пенсійного рахунку до приватного виконавця не звертався. А з історії по картковому рахунку вбачається, що даний рахунок використовується не лише для зарахування пенсії, а також поповнюється через Інтернет-банкінг.

Крім того, приватним виконавцем Мілоцьким О.Л. 10.10.2018року було винесено постанову про стягнення з боржника основної винагороди у сумі 206262,39грн., згідно ст.31 ЗУ «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів»

ЗУ «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» встановлено, що державний виконавець та приватний виконавець повинні здійснювати свою професійну діяльність сумлінно, не розголошувати в будь-який спосіб професійну таємницю, поважати інтереси стягувачів, боржників, третіх осіб, не принижувати їхню гідність.

При цьому, відповідно до положень ЦПК України Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З наведених вище міркувань суд вважає, що державний виконавець в повній мірі виконав покладений на нього обов`язок щодо належного виконання рішення суду, відповідно до ст.18 ЗУ "Про виконавче провадження", підстави для повернення або закінчення виконавчого провадження відсутні.

Натомість скаржником не зазначено навіть, які саме дії при винесенні постанов вчинені державним виконавцем з порушенням норм визначених ЗУ «Про виконавче провадження».

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 12 травня 2011 року у справі "Л проти України" (п. п. 18, 23) судове та виконавче провадження є першою та другою стадіями у загальному провадженні, у зв"язку з чим виконання рішення не відокремлюється від судового розгляду і провадження повинно розглядатися загалом, а його тривалість має досягати цілей, визначених в п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо права кожної особи на розгляд його справи упродовж розумного строку. Виконавча служба, яка здійснює виконання остаточного рішення, має закінчити провадження без зволікань.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що державним виконавцем вжито всіх заходів щодо примусового виконання рішення, передбачених Законом України "Про виконавче провадження", за таких обставин скарга ОСОБА_1 є незаконною та не обґрунтованою, а тому не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись стст. 447-453 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В :

Скаргу ОСОБА_1 на дії приватного виконавця Мілоцького Олега Леонідовича, заінтересовані особи ОСОБА_2 та Дарницький районний відділ Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва.

Суддя