Справа № 214/7434/19
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

09 грудня 2019 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Прасолова В.М.

при секретарі судового засідання - Улятовській М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кривому Розі цивільну справу за позовною заявою представника ОСОБА_1 - адвоката Перепелиці Ліани Леонідівни до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Перепелиця Л.Л., діючи від імені та в інтересах позивачки ОСОБА_1 , звернулася до суду з позовом 2 жовтня 2019 року, в якому просить визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 такими, що втратили право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування пред`явлених вимог зазначає наступне. ОСОБА_1 є власником квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , що належить їй на праві приватної власності на підставі нотаріально посвідченого договору дарування. В квартирі відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 значаться зареєстрованими, однак фактично не проживають з 29 лютого 2016 року, зобов`язання по оплаті житлових послуг не виконують, комунальні послуги на сплачують. Факт не проживання відповідачів в житловій квартирі підтверджується актом від 30 червня 2019 року. Реєстрація відповідачів у належній на праві власності позивачці квартирі обмежує її у володінні, користуванні та розпорядженні житлом. Крім того, позивачка змушена сплачувати комунальні платежі з урахуванням кількості зареєстрованих осіб, а також позбавлена можливості отримати субсидію щодо оплати комунальних послуг. Зауважує, що відповідачі не вчиняли жодних дій, направлених на вселення в квартиру, не проявляли ніяким чином намірів вселитись туди, їх особисті речі в квартирі відсутні.

Правом на участь в судовому засіданні представник позивачки - адвокат Перепелиця Л.Л. не скористалась, подавши клопотання про розгляд справи за відсутності позивачки та її як представника. Позовні вимоги підтримала повністю, підтвердивши зміст позовної заяви. Не заперечувала проти розгляду справи у заочному порядку.

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 у судове засідання не з`явилися, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки в судове засідання заяв не надавали, відзив у встановлений судом строк не подали, у зв`язку з чим на підставі ст.ст.223, 280 ЦПК України судом проведено заочний розгляд справи.

У судовому засіданні безпосередньо досліджені наступні письмові докази: договір дарування (а.с.12-15), технічний паспорт на квартиру (а.с.16-17), витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.18-19), свідоцтва про народження (а.с.21), акт з місця проживання (а.с.22).

Суд, керуючись вимогами ст.77 ЦПК України, згідно якої предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, оцінюючи з точки зору належності досліджені у судовому засіданні докази, приходить до наступних висновків.

Суд вважає належними доказами: договір дарування (а.с.12-15), технічний паспорт на квартиру (а.с.16-17), витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.18-19), свідоцтва про народження (а.с.21), акт з місця проживання (а.с.22), так як ці докази стосуються обставин, що підтверджують заявлені вимоги, а саме перебування квартири АДРЕСА_1 у приватній власності позивачки, перебування відповідачів на реєстраційному обліку в зазначеній квартирі та відсутність в ній понад 1 рік, а саме з 29 лютого 2016 року.

Суд, відповідно до ст.78 ЦПК України, вважає досліджені у судовому засіданні зазначені письмові докази допустимими, так як ці докази одержані без порушення порядку, встановленого законом.

Оцінюючи докази з точки зору їх достовірності, суд приходить до висновку, що досліджені у судовому засіданні письмові докази є достовірними.

Керуючись ст.80 ЦПК України, суд вважає, що сукупність визнаних судом допустимими, належними та достовірними доказами є достатньою для встановлення наступних фактів та обставин.

ОСОБА_1 є власником житлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить їй на праві приватної власності на підставі нотаріально посвідченого договору дарування серії НМІ 237365 від 19 жовтня 2017 року, укладеного між ОСОБА_1 як обдаровуваною та ОСОБА_5 як дарувальником.

Право власності за ОСОБА_1 на зазначену квартиру зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за №110 від 19 жовтня 2017 року (а.с.18-19).

В житловому приміщенні, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 значаться зареєстрованими: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - з 8 грудня 2008 року, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 - з 26 липня 2002 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - з 26 липня 2002 року.

Як слідує зі свідоцтв про народження та інших доказів, відповідачі та ОСОБА_5 - колишній власник квартири, перебувають у родинних стосунках між собою. Таким чином, спірні правовідносини склались між дійсним власником житлового приміщення та членами сім`ї колишнього власника.

Відповідачі у спірній квартирі не проживають понад один рік, а саме з 29 лютого 2016 року без поважних причин, що встановлено зі змісту позову, акта з місця проживання (а.с.22).

Встановленим судом фактам та обставинам відповідають правовідносини, які регулюються нормами ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Як слідує з ч.1 ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

З аналізу положень ст.ст.391, 396 ЦК України слідує, що позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння, на чому також акцентує увагу Вищий спеціалізований суд України з розгляду кримінальних і цивільних справ в п.п.33,34 Постанови №5 від 7 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав».

Крім того, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника (його родичів, членів сім`ї) такими, що втратили право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (п.3 ч.1 ст.346 ЦК України), адже чинним законодавством не передбачено перехід прав та обов`язків попереднього власника до нового в частині збереження права користування житлом членів сім`ї колишнього власника у випадку зміни власника.

ІЗ встановлених судом обставин слідує, що позивачка є повноправним власником житла. При цьому права володіння, користування та розпорядження квартирою вона не має можливості реалізовувати в повному обсязі, оскільки відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , будучи членами сім`ї колишнього власника житла - ОСОБА_5 , права на яке у них припинились з підстав відчуження майна на користь ОСОБА_1 на підставі цивільно-правової угоди, фактом своєї реєстрації в квартирі, де вони не проживають з 29 лютого 2016 року, чинять позивачці перешкоди у здійсненні такого права. За даних обставин права позивачки підлягають захисту судом із задоволенням пред`явленого її представником негаторного позову шляхом визнання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .

При цьомусуд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» рішення суду, яке набрало законної сили, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, є достатньою правовою підставою для зняття її з реєстрації місця проживання. Положення ст.7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання, що відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній в постанові від 16 січня 2012 року у справі № 6-57цс11.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів, кожного окремо по 256 грн. 13 коп., на користь позивачки судовий збір, сплачений при зверненні до суду (а.с.2).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 319, 391, 396 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 12, 13, 77, 78, 80, 133, 141, 206, 223, 228, 258-260, 263-265, 280-284, 354-355, п.15 Перехідних положень ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги представника ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 ) - ОСОБА_6 ( АДРЕСА_4 ) до ОСОБА_2 (РНОКПП невідомий, АДРЕСА_1 ), ОСОБА_3 (РНОКПП невідомий, АДРЕСА_1 ), ОСОБА_4 (РНОКПП невідомий, АДРЕСА_1 ) про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням - задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , такими, що втратили право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути зі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , кожної окремо, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , по 256 грн. 13 коп. в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом 30 днів з дня його ухвалення не подана заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи. Заочне рішення може бути переглянуте Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за письмовою заявою відповідачів, оформленою згідно ст.285 ЦПК України та поданою протягом 30 днів з дня його проголошення. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено відповідачами в загальному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом 30 днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення. Позивачка та її представник мають право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Повне заочне рішення складено 12 грудня 2019 року.

Головуючий суддя В.М. Прасолов