Справа № 500/7541/15-ц
Провадження № 4-с/500/4/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2019 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Пащенко Т.П.

при секретарі Топтигіної О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Ізмаїл цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 про визнання дій державного виконавця неправомірними та скасування постанов державного виконавця Ізмаїльського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_2 від 09 жовтня 2018 року у виконавчому провадженні №56506686, -

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою, в якій просить визнати незаконними та скасувати постанови державного виконавця Ізмаїльського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_2 від 09 жовтня 2018 року у виконавчому провадженні №56506686, а саме: про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання.

Свої доводи скаржник обґрунтовує тим, що на виконанні у Ізмаїльського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області перебуває виконавче провадження №56506686 по примусовому виконанню виконавчого листа, виданого Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області 16.05.2018 року по справі №500/7541/15-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів щомісяця у розмірі 7 022 грн. на утримання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, починаючи з 25.12.2015 року до 14.12.2029 року. Постановою від 01.06.2018 року відкрите виконавче провадження у вказаному виконавчому провадженні. В подальшому, в межах даного виконавчого провадження державним виконавцем Мазуранчик А.О. 09.10.2018 року було прийнято наступні постанови: про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання. Як вбачається із змісту вищеперелічених постанов, в обґрунтування підстав застосування до боржника відповідних обмежувальних заходів, державним виконавцем було покладено обставини наявності у ОСОБА_1 заборгованості по сплаті аліментів у сумі 196 881,85 грн. за період з 25.12.2015 року по 30.09.2018 року згідно розрахунку державного виконавця від 01.10.2018 року. З огляду на вищевикладене, державний виконавець дійшов висновку про те, що «Боржник ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, яке відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» підлягає примусовому виконанню», що є підставою для застосування правових наслідків, передбачених ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року №1404-VIII (з наступними змінами та доповненнями). При цьому, положення ч.9 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» щодо строку неплатежів аліментів (чотири місяці) у звязку з настанням яких державним виконавцем застосовується вищевказані обмежувальні заходи, були встановлені Законом України «Про виконавче провадження» від 09.06.2016 року №2417-VIII. Проте, вказане виконавче провадження було відкрите постановою від 01.06.2018 року. В свою чергу, положеннями ч.9 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року №1404-VIII (із змінами, внесеними Законом України №2269-VIII від 07.03.2018 року), тобто у попередній редакції, яка була чинною на день прийняття державним виконавцем постанови від 01.06.2018 року, було передбачено, що «За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, державний виконавець виносить вмотивовані постанови…». Таким чином, приймаючи в межах виконавчого провадження №56506686 постанови від 09.10.2018 року, що обмежують особисті немайнові права боржника, державний виконавець в порушення ст.58 Конституції України застосував положення ч.9 ст.71 «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року №1404-VIII (в редакції Закону України №2417-VIII від 09.06.2018 року, замість редакції Закону України від №2269-VIII від 07.03.2018 року, яка була чинною на час відкриття виконавчого провадження (01.06.2018 року). Крім того, попри ті обставини, що рішення Ізмаїльського міськрайонного суду по справі №500/7541/15-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів щомісяця у розмірі 7 022 грн. було прийняте лише 05.04.2018 року, ОСОБА_1, згідно наявних в матеріалах виконавчого провадження квитанцій, починаючи з липня 2015 року систематично перераховував на банківську картку ОСОБА_3 грошові кошти на утримання дітей. На теперішній час в межах виконавчого провадження №56506686 існує спір щодо визначення заборгованості ОСОБА_1 по сплаті аліментів та/або її наявності, як такої, у звязку з чим у державного виконавця взагалі були відсутні законодавчі підстави керуватись юридичним фактом наявності у боржника заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів чи то за чотири місяці, чи то за шість місяців.

В заяві від 22.01.2019 року представник ОСОБА_1 ОСОБА_6 вказав, що рішенням суду 16.11.2018 року, яким зменшено розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на підставі рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 05.04.2018 року, доводиться погіршення матеріального стану ОСОБА_1, що стало підставою для зменшення розміру аліментів. Однак, попри негативні явища у житті ОСОБА_1 він продовжував щомісяця, починаючи з моменту відкриття виконавчого провадження №56506686 сплачувати на користь ОСОБА_3 встановлену судом суму аліментів і на момент винесення державним виконавцем оскаржених постанов (09.10.2018 року), у державного виконавця були відсутні підстави притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за наявну заборгованість зі сплати аліментів.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 ОСОБА_6 підтримав скаргу в повному обсязі з підстав зазначених в неї та наполягав на її задоволенні, враховуючи також ті обставини, що на момент винесення державним виконавцем оскаржених постанов від 09.10.2018 року оскаржувався розрахунок заборгованості по сплаті аліментів від 01.06.2018 року.

Державний виконавець відділу ДВС Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_2 в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні скарги, посилаючись на заперечення на скаргу від 22.01.2019 року, в якій вказує, що 31.05.2018 року до відділу державної виконавчої служби надійшла заява ОСОБА_3 про прийняття на примусове виконання виконавчого листа №500/7541/15-ц, виданого 16.05.2018 року Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліментів щомісяця в розмірі 7022 грн. щомісячно з 25.12.2015 року до 14.12.2029 року. 01.06.2018 року державний виконавець Мазуранчик А.О. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. 01.06.2018 року було складено розрахунок заборгованості по аліментам, згідно з яким сума заборгованості по аліментам склала 182 398,64 грн. 01.10.2018 року було складено розрахунок заборгованості по аліментам, згідно з яким сума заборгованості по аліментам склала 196 881,85 грн. за період з 25.12.2015 року по 30.09.2018 року. Відповідно до п.п.1-4 ч.9 ст.71 Закону «Про виконавче провадження» за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, державний виконавець виносить вмотивовані постанови: про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання. Вказане свідчить про безпідставність скарги ОСОБА_1

ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_7 в судовому засіданні просили відмовити в задоволенні скарги у звязку з її необґрунтованістю, оскільки постановою апеляційного суду Одеської області від 31.10.2018 року залишено без змін ухвалу Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 02.07.2018 року, якою відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії та бездіяльність державного виконавця щодо складання розрахунку заборгованості по сплаті аліментів від 01.06.2018 року. Тобто суд погодився з тим, що заборгованість зі сплати аліментів існувала саме в тому розмірі, який визначив державний виконавець в своєму розрахунку. Отже, державний виконавець діяв в межах своїх повноважень і відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» вчинив дії щодо винесення постанов від 09.10.2018 року: про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання.

Вислухавши представника скаржника, державного виконавця, інших учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу порушено їхні права чи свободи.

Порядок виконання рішень судів визначено в Законі України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року №1404-VIII, а також в Інструкції з організації примусового виконання рішень затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5.

Відповідно до ст.5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень в Україні покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим законом випадках на приватних виконавців. Статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно п.п.1-4 ч.9 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року №1404-VIII за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, державний виконавець виносить вмотивовані постанови: 1) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 2) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 3) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 4) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Судом встановлено, що рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 05.04.2018 року вирішено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 для утримання ОСОБА_4, ОСОБА_5 аліменти щомісяця в розмірі 7022 грн. з 25.12.2015 року до досягнення найстаршою дитиною повноліття (а.с.157-158 т.2).

На примусовому виконанні Ізмаїльського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області перебуває виконавче провадження №56506686 по примусовому виконанню виконавчого листа №500/7541/15 від 16.05.2018 року виданого Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області, що підтверджується постановою про відкриття виконавчого провадження №56506686 державного виконавця Ізмаїльського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ в Одеській області ОСОБА_2 від 01.06.2018 року. (а.с. 91 т.3)

Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 01.06.2018 року встановлено розмір заборгованості по стягненню аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 станом на 01.06.2018 року за період з 25.12.2015 року по травень 2018 року в сумі 182 398,64 грн. (а.с. 94 т.3)

Даний розрахунок державного виконавця був оскаржений ОСОБА_1 та ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 02.07.2018 року, яку залишено без змін постановою апеляційного суду Одеської області від 31.10.2018 року відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії та бездіяльність державного виконавця щодо складання розрахунку заборгованості по сплаті аліментів від 01.06.2018 року.(а.с. 18-20 т.3)

Крім того, згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 01.10.2018 року встановлено розмір заборгованості по стягненню аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 станом на 01.10.2018 року за період з 25.12.2015 року по вересень 2018 року в сумі 196881,85 грн. (а.с 99 т.3) Даний розрахунок не оскаржено.

09.10.2018 року державним виконавцем Ізмаїльського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_2 при примусовому виконанні вказаного виконавчого листа винесено постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України (а.с.28 т.3), про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами (а.с.29 т.3), про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії (а.с.30 т.3), про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання (а.с.31 т.3) у звязку з наявністю заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці.

Таким чином, суд приходить до висновку, що оскільки ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 02.07.2018 року, яку залишено без змін постановою апеляційного суду Одеської області від 31.10.2018 року відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії та бездіяльність державного виконавця щодо складання розрахунку заборгованості по сплаті аліментів від 01.06.2018 року та розрахунок заборгованості від 01.10. 2018 року не був оскаржений, заборгованість за виконавчим листом №500/7541/15 від 16.05.2018 року виданим Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області станом на 09.10.2018 року складає 196881,85 грн., тобто сукупний розмір заборгованості значно перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці (7022 грн. *4= 28088 грн).

Крім того, суд вважає, що станом на 09.10.2018 року державний виконавець вірно застосував положення пунктів 1-4 ч.9 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції закону від 03.07.2018 року, оскільки відповідно до ст.5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.

Суд не приймає до уваги доводи скаржника, що відповідно до рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 16.11.2018 року зменшено розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 до 2000 грн. щомісячно на кожну дитину, оскільки дане рішення не набрало на момент розгляду скарги чинності.

Як передбачено ч.ч.1,3 ст.451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що скарга ОСОБА_1 про визнання незаконними та скасування постанов державного виконавця Ізмаїльського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_2 від 09 жовтня 2018 року у виконавчому провадженні №56506686 не підлягає задоволенню в звязку з необґрунтованістю.

Керуючись ст.ст. 447-453 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження» , суд,-

УХВАЛИВ :

В задоволенні скарги ОСОБА_1 про визнання дій державного виконавця неправомірними та скасування постанов державного виконавця Ізмаїльського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_2 від 09 жовтня 2018 року у виконавчому провадженні №56506686 - відмовити.

Повний текст ухвали складений 01 лютого 2019 року.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області шляхом подачі в 15-денний строк з дня складення повного судового рішення апеляційної скарги.

Суддя: ОСОБА_8