Справа № 487/4174/19
Провадження № 2-ві/487/9/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.12.2019 року м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді Бобрової І.В., за участю секретаря судового засідання Мазницької Н.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Миколаєві заяву ОСОБА_1 про відвід судді Гаврасієнка В.О. по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Білозерського відділення поліції Головного управління Національної поліції в Херсонській області, Державної казначейської служби України про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої незаконною бездіяльністю,-

встановив:

У провадженні Заводського районного суду м. Миколаєва перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Білозерського відділення поліції Головного управління Національної поліції в Херсонській області, Державної казначейської служби України про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої незаконною бездіяльністю. Головуючим суддею по зазначеній справі є ОСОБА_2 ..

27.11.2019 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 про відвід судді Гаврасієнко В.О..

В обґрунтування заявленого відводу позивач посилався на наявність обставин, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді Гаврасієнко В.О. при розгляді вказаної справи, а саме невчасного направлення йому процесуальних документів, а також постановлення ухвали, яка порушує норми процесуального права. Крім того, зазначив, що дії судді свідчать про вчинення ним кримінального правопорушення за ознаками ч.1 ст.375 КК України.

Ухвалою суду від 02.12.2019 року провадження по справі було зупинено, вирішення питання про відвід судді було передано на розгляд іншому судді, який визначається в порядку, встановленому ч.1 ст.33 ЦПК України.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.12.2018 року заяву про відвід судді Гаврасієнко В.О. було передано на розгляд судді Бобрової І.В..

Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного.

Підстави для відводу судді визначено статтею 36 ЦПК України.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України суддя не може брати участі в розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо є обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

Відповідно до п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи безстороннім судом. Якщо у позивача по справі виникли сумніви щодо об`єктивності та неупередженості судді, то у нього, відповідно до наведеного, виникає право заявити судді відвід.

Обґрунтовуючи свої вимоги щодо відводу, позивач фактично посилається на незгоду з процесуальними діями та рішеннями судді.

Разом з тим, за приписами ст.36 ч.4 ЦПК України незгода сторони з процесуальним рішенням судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді, щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на справедливий суд. Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Наявність безсторонності визначається за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Мироненко та Мартенко проти України» вказав, що згідно з усталеною практикою ЄСПЛ наявність безсторонності має визначатися для дотримання п.1 ст.6 Конвенції за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечив суд відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім.

На обґрунтування свого висновку ЄСПЛ звернув увагу на те, що, застосовуючи об`єктивний критерій, слід з`ясувати, чи існують, окрім самої поведінки судді, певні факти, які можуть бути підставою для сумніву в його безсторонності. Тобто при визначенні наявності у відповідній справі законних підстав сумніватися в безсторонності певного судді позиція особи, про яку йдеться, має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальне значення при цьому матиме можливість вважати такі сумніви об`єктивно обґрунтованими.

Однак поняття «інші обставини, які викликають сумнів у його неупередженості», є оціночними, використання яких залежить від правосвідомості особи, яка їх застосовує та з`ясовує їх сутність, виходячи зі свого внутрішнього переконання.

Таким чином, суд вважає, що відвід повинен бути вмотивованим, тобто має містити вказівку на обґрунтовані підстави, що зумовлюють його наявність.

Судом не встановлено будь-яких обставин, які б свідчили про упередженість судді до будь-кого з учасників справи, а відтак, суд вважає, що суддя Гаврасієнко В.О. забезпечив відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності при розгляді справи, таким чином заява про відвід є невмотивованою та задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.36, 40 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Гаврасієнка В.О. відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її прийняття.

Головуючий суддя І.В.Боброва