Справа № 502/2371/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2019 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області

у складі:

головуючого судді Масленикова О. А.,

за участю секретаря судового засідання Скрипкіної А.Ю.

розглянувши цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

третя особа: ОСОБА_2

до

Кілійської міської ради Кілійського району Одеської області

про встановлення факту спільного проживання та визнання права власності за спадщиною

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом до Кілійської міської ради Кілійського району Одеської області про встановлення факту спільного проживання та визнання права власності за спадщиною. З позовної заяви, вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_3 , яка на день смерті проживала в АДРЕСА_1 . Після смерті ОСОБА_3 залишилося спадкове майно, яке складається з 1/2 частини житлового будинку, розташованого в АДРЕСА_1 , який належав померлій ОСОБА_3 та її чоловіку ОСОБА_4 в рівних частках на підставі Свідоцтва про право власності від 17.01.1968 року. Збериглася тільки копія вказаного свідоцтва. Перед смертю ОСОБА_3 своє майно нікому не заповідала і його фактично успадкував її чоловік ОСОБА_4 , оскільки постійно проживав разом з померлою, але право власності ОСОБА_4 на весь житловий будинок не оформлював. Відповідно до Витягу з Рішення виконкому Кілійської міської ради №394 від 18.12.1997 року ОСОБА_4 було передано у власність земельну ділянку площею 473 кв. метра, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_3 помер батько позивача ОСОБА_4 , який на день смерті проживав в АДРЕСА_1 . Після смерті ОСОБА_4 належне йому майно у вигляді вищевказаного житлового будинку в цілому позивач прийняла у спадщину за законом фактично, оскільки вони разом проживали за однією адресою в АДРЕСА_1 . Позивач зареєстрована місцем проживання за іншою адресою, але на момент смерті батька проживала разом з ним, оскільки доглядала за ним, що підтверджується Актом про встановлення фактів від 19.11.2019 року, вона вступила в управління та стала володіти спадковим майном. Тобто вона фактично як спадкоємець за законом прийняла спадщину після смерті ОСОБА_4 відповідно до вимог ст. 549 ЦК УРСР (від 18.07.1963 року), яка діяла на час відкриття спадщини, але належним чином право власності на спадкове майно не оформлювала. Жодного спору у позивача з будь-якою фізичною особою стосовно спадкового майна не має. Інший спадкоємець першої черги - її рідний брат ОСОБА_2 за місцем відкриття спадщини не проживав на час смерті батька і спадщину не приймав. На протязі 6-місяців з часу відкриття спадщини позивач не зверталась в нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини, оскільки була впевнена що і так прийняла спадщину, оскільки є спадкоємцем першої черги і фактично проживала на час відкриття спадщини з батьком, але отримати свідоцтво про право на спадщину вона не має змоги через те, що не може належним чином підтвердити факт спільного проживання зі спадкодавцем та факт прийняття спадщини. Після смерті ОСОБА_4 спадкова справа не відкривалась і свідоцтва про право на спадщину не видавались.

В зв`язку з зазначеним, позивач просила суд:

- встановити факт спільного проживання ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_1 та відповідно прийняття спадщини ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_4 ;

- визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 право власності на житловий будинок, розташований в АДРЕСА_1 , який складається з: літ. А- житловий будинок ( загальна площа 74,9 кв. метра, житлова площа 49,9 кв. метра), літ. Б - сарай, літ. В - вбиральня, літ. Г - баня, літ. Д - гараж, №1-5 - надвірні споруди в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Представник позивача надав заяву, згідно якої просив суд розглянути справу за його відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі

Третя особа, ОСОБА_2 надав заяву, за якою просив суд розглянути справу за його відсутності, проти задоволення позову не заперечує.

Представник відповідача - Кілійської міської ради Кілійського району Одеської області, в судове засідання не прибув, надав заяву в якій вказав, що позов підтримує, просить розглянути заяву за відсутності представника.

На підставі письмових заяв усіх учасників справи, суд за відсутності сторін ухвалює рішення про задоволення позову на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 223, 247 ЦПК України.

Дослідивши позовну заяву, в процесі встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини.

Як вказано в свідоцтві про смерть серії НОМЕР_2 , виданого Кілійським р/в ЗАГС, актовий запис № 164, рос. « ОСОБА_5 », помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Як вказано в свідоцтві про смерть серії НОМЕР_3 , виданого Кілійським р/в ЗАГС, актовий запис № 122, рос. « ОСОБА_3 », померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , виданого в м. Кілія Рай Бюро ЗАГС, запис акта про народження № 206 - рос. « ОСОБА_5 » та рос. « ОСОБА_3 » є батьками: рос. « ОСОБА_2 », ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 , виданого Кілійським міськбюро ЗАГС Одеської області, запис акта про народження № 188 - рос. « ОСОБА_5 » та рос. « ОСОБА_3 » є батьками: рос. « ОСОБА_1 », ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Шлюб між рос. « ОСОБА_9 » та рос. « ОСОБА_1 » був укладений 22.07.1985 року в м. Кілія Райвідділі ЗАГС Кілійського району Одеської області, що підтверджується виданим свідоцтвом про укладення шлюбу, серії НОМЕР_6 від 22.07.1985 року, актовий запис № 126. Після реєстрації шлюбу дружині було присвоєне прізвище рос. « ОСОБА_1 ».

Відповідно до технічного паспорту, складеного БТІ 06.07.1994 р., житловий будинок по АДРЕСА_1 складається з: літ. А - житловий будинок ( загальна площа 74,9 кв. метра, житлова площа 49,9 кв. метра), літ. Б - сарай, літ. В - вбиральня, літ. Г - баня, літ. Д - гараж, №1-5 - надвірні споруди.

Відповідно до Витягу з Рішення виконкому Кілійської міської ради №394 від 18.12.1997 року ОСОБА_4 було передано у власність земельну ділянку площею 473 кв. метра, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .

Зі свідоцтва про право особистої власності на будівлю № НОМЕР_7 від 17.01.1968 р. вбачається, що рос. «ОСОБА_5» та рос. « ОСОБА_3 » належить будівля в АДРЕСА_2 .

Відповідно до акту про встановлення фактів від 19.11.2019 р. вбачається, що на момент смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 з ним за однією адресою інших осіб зареєстровано не було, але проживала з ним та доглядала за ним його дочка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Як вбачається з інформаційного листа від 18.10.2019 р. № 553/01-16, приватний нотаріус Кілійського районного нотаріального округу Одеської області Юрченко М.Є. на підставі звернення ОСОБА_1 щодо оформлення спадщини після смерті ОСОБА_4 роз`яснив, що нею пропущений строк для прийняття спадщини.

Після смерті ОСОБА_4 спадкова справа не відкривалась і свідоцтва про право на спадщину не видавались, що підтверджується інформаційною довідкою зі спадкового реєстру № 57962229 від 18.10.2019 року.

При розгляді і вирішенні справи судом враховано наступні положення законодавства:

У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до роз`яснення Міністерства юстиції України № 19-32/319 від 21.02.2005 року, у випадку смерті власника нерухомого майна, реєстрацію якого належним чином проведено не було і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення цього майна померлому та спадкоємцю повинно вирішуватись в судовому порядку. Як вказано в листі Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 23.03.2009 року № 12/5-126, по об`єктах нерухомого майна, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття Урядом України документу, яким встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будівлі, що складається бюро технічної інвентаризації.

Згідно ст. ст. 293, 315 ЦПК України, встановлення фактів, що мають юридичне значення віднесено до компетенції суду.

Суд вважає доведеним факт спільного проживання ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_1 та відповідно прийняття спадщини ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_4 .

Згідно ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в

рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Відповідно до п.п. 4.15 п. 4 гл. 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу I цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Як зазначено в п.п 4.18 п. 4 гл. 10 розділу ІІ зазначеного Порядку за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що в зв`язку з тим, що позивач не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину, позбавлений можливості інакше ніж у судовому порядку оформити свої спадкові права, в зв`язку з чим його право на спадщину підлягає судовому захисту шляхом його визнання на підставі ст. 16 ЦК України, а позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.12, 81, 207, 259, 263-265, 315 ЦПК, ст. ст. 529, 549 ЦК УРСР, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 третя особа: ОСОБА_2 до Кілійської міської ради Кілійського району Одеської області про встановлення факту спільного проживання та визнання права власності за спадщиною - задовольнити повністю.

Встановити факт спільного проживання ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_1 та відповідно прийняття спадщини ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_4 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 право власності на житловий будинок, розташований в АДРЕСА_1 , який складається з: літ. А- житловий будинок ( загальна площа 74,9 кв. метра, житлова площа 49,9 кв. метра), літ. Б - сарай, літ. В - вбиральня, літ. Г - баня, літ. Д - гараж, №1-5 - надвірні споруди в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя Кілійського районного суду О. А. Маслеников