Ухвала

12 грудня 2019 року

м. Київ

справа № 489/3679/18

провадження № 61-21597ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Ступак О. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства «Миколаївобленерго» на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 05 серпня 2019 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 04 листопада 2019 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Миколаївобленерго» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за спожиту електричну енергію,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2018 року Акціонерне товариство «Миколаївобленерго»

(далі - АТ «Миколаївобленерго») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу за спожиту електричну енергію у розмірі 9 072,96 грн.

Позов мотивовано тим, що відповідач є споживачем електричної енергії, яку позивач постачає до квартири АДРЕСА_1 , та на її ім`я відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 . 23 лютого

2018 року контролерами АТ «Миколаївобленерго» при проведені технічної перевірки електроустановок відповідача було виявлено порушення пункту 42 Правил користування електричної енергією для населення (далі - ПКЕЕН), а саме: фіксація індикатором впливу постійного магнітного поля, який призвів до зміни показів засобу обліку, та який можливо виявити при контрольному огляді приладу обліку. Присутня кольорова індикація жовтого кольору. Магнітні елементи знаходяться не в ячейках. За фактом вказаного порушення складено акт про порушення від 23 лютого

2018 року № К-0171, який підписали представники енергопостачальника у складі чотирьох осіб та представник споживача ОСОБА_1 . У подальшому вказаний акт розглянутий комісією з розгляду актів, яка проведена за заявою споживача та за участю представника споживача ОСОБА_1 . Комісією прийнято рішення, оформлене протоколом від 27 лютого 2018 року № 1336, в якому зазначено про причетність споживача до порушень правил ПКЕЕН, у результаті чого відповідачем реально спожито, але не враховано приладом обліку та не сплачено обсяг електричної енергії на суму 9 072, 96 грн. Копія вказаного протоколу разом з рахунком для сплати вартості необлікованої електроенергії направлено рекомендованим поштовим відправленням на адресу відповідача. Посилаючись на викладені обставини, а також на те, що відповідач в добровільному порядку вищевказану заборгованість не сплачує, АТ «Миколаївобленерго» просило стягнути на свою користь із ОСОБА_1 борг за необліковану електричну енергію в розмірі 9 072, 96 грн та витрати зі сплати судового збору в розмірі 1 762,00 грн.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 05 серпня 2019 року, залишеним без змін постановою Миколаївського апеляційного суду від 04 листопада 2019 року, в задоволені позовних вимог АТ «Миколаївобленерго» відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої та апеляційної інстанцій, виходили із того, що відповідач заперечувала факт втручання у роботу приладу обліку електричної енергії, а позивачем експертиза для підтвердження цього факту не проводилася. Отже, АТ «Миколаївобленерго» не надало суду належних та допустимих доказів на підтвердження факту втручання споживача у роботу електролічильника.

28 листопада 2019 року АТ «Миколаївобленерго» подало до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 05 серпня 2019 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 04 листопада 2019 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Верховний Суд дійшов висновку, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження з огляду на таке.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Згідно з пунктом 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом позову у цій справі є стягнення боргу за спожиту електричну енергію у розмірі 9 072,96 грн, що є меншим, ніж сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (192 100,00 грн), а тому у розумінні ЦПК України справа є малозначною.

Зазначення судом апеляційної інстанції у постанові про можливість її оскарження до суду касаційної інстанції не змінює ціну позову у даній справі, та не спростовує наявність у Верховного Суду повноважень на визнання справи малозначною, оскільки частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена у Загальних положеннях цього Кодексу, то вона поширюються й на касаційне провадження.

Доводи касаційної скарги про те, що ця справа має виняткове значення для позивача, оскільки почастішали випадки застосування споживачами електричної енергії постійних магнітів для зміни показів приладів обліку, що надає їм змогу безобліково споживати електричну енергію та у випадку відмови судами у позовах про стягнення заборгованості по актам про порушення - уникати відповідальності, внаслідок чого порушуються права оператора системи розподілу та енергопостачальника щодо отримання своєчасно і в повному обсязі плати за відпущену електричну енергію, є необґрунтованими, оскільки до касаційної скарги не додано жодного доказу на підтвердження вказаних обставин, а по своїй суті доводи зводяться до не згоди із мотивами рішення судів першої та апеляційної інстанції та оцінкою, яка надана судами доказам у справі.

Твердження заявника про те, що справа становить значний суспільний інтерес, Верховний Суд відхиляє, з огляду на те, що заявником не підтверджено жодним доказом існування значного суспільного інтересу до цієї справи.

Верховний Суд, перевіривши доводи касаційної скарги, вважає, що наведені заявником обставини, передбачені підпунктом «в» пункту 2 частини третьої

статті 389 ЦПК України, не дають підстав для висновку про те, що касаційна скарга становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Ураховуючи, що оскаржувані судові рішення прийняті у малозначній справі, а випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, відсутні, тому у відкритті касаційного провадження у цій справі необхідно відмовити.

Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства «Миколаївобленерго» на рішення Ленінського районного суду міста Миколаєва та постанову Миколаївського апеляційного суду від 04 листопада

2019 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Миколаївобленерго» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за спожиту електричну енергію відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О. В. Ступак