Справа 206/4265/19
Провадження 2/206/1116/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2019 року Самарський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Кушнірчука Р.О.,

при секретареві Щербині Є.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Дніпро в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до державного нотаріуса Восьмої дніпровської державної нотаріальної контори Хорошманенко Наталії Сергіївни, Дніпровської міської ради про визнання права власності на спадкове майно,-

за участю:

представника позивача - адвоката Довгаль С.М.,

представника відповідача Дніпровської міської ради - Лучко А.С.

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до державного нотаріуса Восьмої дніпровської державної нотаріальної контори Хорошманенко Наталії Сергіївни, Дніпровської міської ради про визнання права власності у порядку спадкування.

Свої вимоги обґрунтував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_2 , та після її смерті відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . За життя ОСОБА_2 було складено заповіт, згідно якого на випадок смерті останньої все належне їй майно заповідається ОСОБА_1 . З метою отримання спадщини 21.08.2014 року позивач звернувся до Восьмої дніпровської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак йому було відмовлено, оскільки в заповіті невірно зазначено прізвище спадкоємця, а саме: « завещаю ОСОБА_1 », замість « завещаю ОСОБА_1 ». Крім того, є розбіжності у прізвищі його померлої матері ОСОБА_2 , а саме: в свідоцтві про смерть зазначено « ОСОБА_1 », а свідоцтві про народження позивача в графі мати зазначено російською мовою « ОСОБА_2 ». У зв`язку з цим виникла необхідність визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку. На підставі викладеного, просив суд визнати за ним право власності на спадкове майно - житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 05 серпня 2019 року зазначену позовну заяву залишено без руху із наданням строку для усунення викладених в ухвалі недоліків.

Ухвалою від 23 серпня 2019 року по даній цивільній справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду в підготовчому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 18 жовтня 2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити.

Представник позивача - адвокат Довгаль С.М., який діє на підставі довіреності у судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 також підтримав та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача Дніпровської міської ради - Лучко А.С., який діє на підставі довіреності у судовому засіданні позовні вимоги не визнав та суду пояснив, що Дніпровською міською радою жодним чином не було порушено чи не визнано або оспорено прав позивача щодо спадкового майна. Просив суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Відповідач державний нотаріус Восьмої дніпровської державної нотаріальної контори Хорошманенко Н.С. у судове засідання не з`явилась, однак суду було надано письмові пояснення, в яких зазначено, що у видачі свідоцтва про право на спадщину позивачу ОСОБА_1 було відмовлено у зв`язку з розбіжностями прізвища спадкоємця у заповіті з фактичним, а також прізвища заповідача у заповіті із прізвищем, що вказано у свідоцтві про народження. (а.с. 62-63). В подальшому суду було надано копію спадкової справи, а також заяву про розгляд справи без її участі. (83-96).

Крім того, Восьмою дніпровською державною нотаріальною конторою надано також листа, в якому зазначено, що вважають доцільним в цій ситуації встановлювати факт належності заповіту ОСОБА_1 та факт родинних стосунків між позивачем та померлою ОСОБА_2 (а.с. 105)

Заслухавши доводи учасників справи, дослідивши матеріали справи, врахувавши нижченаведені фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин, оцінку доказів та аргументів, суд прийшов до такого.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач є сином ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 13.09.1982 року (а.с.9). При цьому вказане свідоцтво про народження складено російською мовою, прізвище ім`я та по батькові в графі мати вказано як « ОСОБА_2 ».

Рішенням Ігренської міської ради депутатів трудящих № 10 від 11.06.1974 року ОСОБА_2 було відведено земельну ділянку під індивідуальне будівництво, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 20)

На підставі вказаного рішення ОСОБА_2 в натурі відведено земельну ділянку що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , про що складено відповідний акт відводу земельної ділянки від 01.07.1974 року (а.с.21)

Згідно договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для побудови індивідуального житлового будинку на праві приватної власності житловою площею не більше 60 кв.м. ОСОБА_2 надано на право безстрокового користування земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_2 та зобов`язано останню побудувати за даною адресою житловий будинок та господарські побудови відповідно до умов визначених даним договором. Вказаний договір було зареєстровано Міжміським бюро технічної інвентаризації. (а.с. 37-40)

Актом приймання індивідуального житлового будинку, складеного виконавчим комітетом Ради народних депутатів, затвердженим Рішенням виконавчого комітету ради Самарського району №151/5 від 06.04.1984 року встановлено, що по АДРЕСА_1 в період з 1974 року по 1983 рік збудовано житлову будівлю в один поверх та складається з 4 кімнат загальною площею 88,7 кв.м., у тому числі житлова - 58,8 кв.м. (а.с.43)

Рішенням виконавчого комітету Самарської районної ради народних депутатів м. Дніпропетровська № 151/5 від 06.04.1984 року затверджено акти приймання в експлуатацію збудованого ОСОБА_2 житлового будинка АДРЕСА_1 та зобов`язано ОСОБА_2 оформити правові документи на вказане домоволодіння (а.с.44)

Відповідно до копії технічного паспорту на житловий будинок (домоволодіння) по АДРЕСА_1 , виданого Міжміським бюро технічної інвентаризації 3 січня 1984 року, на земельній ділянці за вказаною адресою розташовано домоволодіння, яке складається з житлового будинку літ. А-1 загальною площею 88,7 кв.м., у тому числі житлова - 58,8 кв.м., літньої кухні літ. Б, сараїв літ. В та літ. Г, вбиральна літ. Д, огорожі №1-4, колодязю літ. К, мощення літ. І. В графі «Сведения о принадлежности жилого дома (домовладения)» зазначено ОСОБА_2 на підставі договору на право побудови будинку (а.с. 16-19)

З копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 виданого ЗАГСом Самарського району м. Дніпропетровська вбачається що 13 липня 1979 року ОСОБА_3 уклав шлюб з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та після реєстрації шлюбу остання отримала прізвище « ОСОБА_2 » російською мовою (10)

Як вбачається з копії домової книги для прописки громадян, що мешкають в будинку АДРЕСА_3 , в зазначеному будинку значились зареєстрованими: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з 1967 року. В примітках до цього запису зазначено, що остання змінила прізвище з « ОСОБА_2 ». Наступним записом визначено ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та в примітках до цього запису зазначено що остання змінила прізвище з « ОСОБА_2 ». За даною адресою також зареєстрований позивач ОСОБА_1 (а.с. 27-36)

Згідно заповіту, складеного ОСОБА_2 03 березня 1990 року та посвідченого державним нотаріусом Восьмої Дніпропетровської державної нотаріальної контори Деревянко Е.К., ОСОБА_2 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 на випадок смерті робить таке розпорядження: все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось заповідає ОСОБА_1 . (а.с. 8) При цьому, текст даного заповіту складено російською мовою, прізвище заповідача вказано « ОСОБА_2 ». Крім того прізвище спадкоємця вказано дослівно «завещаю: ОСОБА_1 ».

Відповідно до свідоцтва серії НОМЕР_3 ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що Самарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції складено відповідний актовий запис № 734 (а.с. 11). При цьому прізвище померлої у вказаному свідоцтві зазначено як « ОСОБА_1 »

Після смерті ОСОБА_2 , а саме 21 серпня 2014 року, позивач ОСОБА_1 звернувся до Восьмої дніпровської державної нотаріальної контори із заявою про отримання спадщини, копія якої долучена до матеріалів справи (а.с. 14)

Постановою Державного нотаріуса Восьмої дніпровської державної нотаріальної контори Хорошманенко Н.С. від 09.04.2019 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_1 після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 у зв`язку з тим, що прізвище спадкоємця в заповіті зазначено невірно, а саме: « завещаю ОСОБА_1 » замість « завещаю ОСОБА_1 ». Крім того, у свідоцтві про смерть зазначено прізвище померлої « ОСОБА_1 », тоді як у свідоцтві про народження ОСОБА_1 в графі мати зазначено російською мовою « ОСОБА_2 » (а.с. 15)

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_4 суду пояснив, що позивача та його померлу матір він знає вже багато років. Крім того, свідок підтвердив, що позивач ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 проживає вже більше 15 років.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_5 суду пояснила, що позивача вона знає зі шкільного віку, а також добре знала його померлу мати ОСОБА_2 . Після смерті останньої ОСОБА_1 казав, що не може прийняти спадщину у зв`язку з тим, що не співпадають прізвища у документах. Також підтвердила, що позивач дійсно є сином померлої ОСОБА_2 , інших дітей вона не знає.

Так, при вирішенні спорів у зв`язку зі спадкуванням за заповітом суд повинен застосовувати правила глави 85 ЦК України.

Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкоємство здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Таким чином, судом встановлено, що після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина, при цьому за життя останньою було складено заповіт, в якому спадкоємцем визначено ОСОБА_1 , тобто фактично позивач має право на отримання спадщини, однак реалізувати це право на теперішній час він позбавлений можливості оскільки невірно зазначено його прізвище у заповіті. Крім того, він не має можливості підтвердити факт родинних відносин, оскільки існують розбіжності у написанні прізвища його матері в свідоцтві про смерть та в графі мати у свідоцтві про народження позивача.

Так, частиною 1 ст. 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно п. 2 постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору,

розглядається за правилами окремого провадження.

Відповідно до пп. 1, 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема родинних відносин між фізичними особами та належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Однак, позивачем не було заявлено вимог щодо встановлення факту належності йому правовстановлюючого документу - заповіту, а тому суд приходить до висновку, що спосіб захисту, обраний позивачем при зверненні до суду шляхом визнання права власності у порядку спадкування є передчасним, оскільки у разі встановлення факту належності заповіту у позивача не буде існувати об`єктивних перешкод для отримання свідоцтва про право на спадщину, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 в заявлений ним спосіб захисту прав - не підлягають задоволенню.

Приходячи до такого висновку, суд також враховує і пояснення Восьмої дніпровської державної нотаріальної контори, в яких вони також зазначають про те, що вважають доцільним у виниклій ситуації встановлювати факт належності заповіту ОСОБА_1 та факт родинних стосунків між позивачем та померлою ОСОБА_2 (а.с. 105).

Разом із тим, позовні вимоги ОСОБА_1 до державного нотаріуса Восьмої дніпровської державної нотаріальної контори Хорошманенко Наталії Сергіївни є необґрунтованими та такими що не підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Нотаріус є публічною особою, якій державою надано повноваження щодо посвідчення прав і фактів, які мають юридичне значення, та вчинення інших нотаріальних дій з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчиняючи нотаріальні дії, нотаріус діє неупереджено, він не може діяти в інтересах жодної з осіб - учасника нотаріальної дії. Нотаріус не стає учасником цивільних правовідносин між цими особами, а отже, не може порушувати цивільні права, які є змістом цих відносин. Відсутня і процесуальна заінтересованість нотаріуса в предметі спору та реалізації прийнятого рішення

Так, державні та приватні нотаріуси у своїй діяльності керуються ЗУ «Про нотаріат».

Статтею 49 вказаного закону, передбачено перелік підстав, з яких нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії.

Тобто, у даному випадку, здійснюючи відмову у вчиненні нотаріальної дії, державний нотаріус не порушував прав позивача, а діяв відповідно до вимог Закону, оскільки ним було виявлено невідповідності у документах, що необхідні для вчинення нотаріальної дії. При цьому, позивачем не було заявлено вимог щодо оскарження постанови державного нотаріусу.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до державного нотаріуса Восьмої дніпровської державної нотаріальної контори Хорошманенко Наталії Сергіївни, Дніпровської міської ради про визнання права власності у порядку спадкування є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 10, 141, 259, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до державного нотаріуса Восьмої дніпровської державної нотаріальної контори Хорошманенко Наталії Сергіївни, Дніпровської міської ради про визнання права власності на спадкове майно - відмовити.

Повний текст рішення складено 16 грудня 2019 року.

Апеляційна скарга на рішення суду відповідно до пункту 15.5 Перехідних положень ЦПК України подається до Дніпровського апеляційного суду через Самарський районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після завершення апеляційного перегляду.

Головуючий суддя: Р.О. Кушнірчук