ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
23.01.2019 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:
головуючого судді Дорошинської В.Е.
при секретарі Рєпа А.О.,
розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення коштів за договором купівлі- продажу квартири, збитків, відшкодування моральної шкоди -
Рішенням Суворовського районного суду Херсонської області від 17.09.2014 року у частині, що залишена без змін рішенням Апеляційного суду Херсонської області від 04.11.2014 року, договір купівлі-продажу квартири №45, що розташований у будинку №57 к.1 по вулиці Покришева у м. Херсоні, який укладено 29.10.2010 року між ОСОБА_1, який діяв від свого імені та від імені ОСОБА_2 з однієї сторони та ОСОБА_3І з другої сторони - розірвано, з тих підстав, що покупець не виконав умови договору купівлі-продажу, а саме не здійснив оплату за передану йому квартиру . Зважаючи на те, що 04.11.2014 року після того, як рішенням апеляційного суду Херсонської області було змінено рішення Суворовського районного суду від 17.09.2014р., в частині визнання права власності та витребування майна, то вважають, що саме з 04.11.2014 року позивачам стало відомо про порушення майнових прав щодо отримання коштів за продану квартиру, тому вважають що строк звернення до суду ними не пропущено. Крім того, зазначають оскільки відповідачі умови договору не виконали та не здійснили оплату вартості предмету за спірним договором купівлі-продажу, то позивачі мають право вимагати відповідно до норм цивільного законодавства сплату основного(вартість квартири) боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та трьох відсотків річних від простроченої суми, загальна сума яких відповідно до наданого розрахунку складає - 104479,61 грн. Крім того зазначають, що в силу ст. ст. 22 ЦК України їм завдано збитків у результаті порушення цивільного права. Вважають, що протиправними діями ОСОБА_3, ОСОБА_4 їм завдано не лише реальних збитків але й упущену вигоду, оскільки за звичайних обставин, вони могли б реалізувати своє право на відчуження спірної квартири та отримати дохід, на покращення свого майнового стану. Відповідно до джерел з інтернету вартість аналогічної квартири загальною площею 56,8 кв.м., житловою 29,3 кв.м. з відповідними технічними характеристиками становить - 260 000 грн., тому просять вказану суму стягнути. Також, зазначають, що вказаними неправомірними діями відповідачів позивачам було спричинено моральну шкоду, розмір якої вони оцінюють у 100000 тис. грн.
Просили суд зазначені позовні вимоги задовольнити з підстав вказаних у позовній заяві у повному обсязі.
До суду від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримала у повному обсязі та не заперечувала проти заочного розгляду справи.
Відповідачі в судове засідання на неодноразові виклики не зявлялися про причину неявки суд не сповістили, про день та час слухання справи повідомлялися належним чином про що свідчать неодноразові поштові відправлення, та оголошення суду про виклик.
Суд вважає можливим постановити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядку ст. 280 ЦПК України.
Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 13.07.2017року відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду .
Відповідно до п. 9 п. 1 Перехідних положень ЦПК України, справи у судах першої інстанції, провадження в яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Вивчивши матеріали даної цивільної справи суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до частини 1 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, що також встановлено статтею 12 цього Кодексу.
Згідно частини 1 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до нотаріально посвідченої заяви від 29.10.2010 р., ОСОБА_4 надала згоду чоловіку - ОСОБА_3 на купівлю вищевказаної квартири №45 в будинку №57,корп. 1, вул. Покришева в м. Херсоні, та стверджувала що вказаний договір укладено в інтересах сімї, наслідки ст.60,65 СК їй розяснені.
Факт повного розрахунку за вказане нерухоме майно підтверджується особистою заявою продавців, або уповноважених представників справжність підпису яких засвідчується нотаріально , що є невідємною частиною вказаного договору.
Однак, у встановлений договором термін ОСОБА_3, не здійснив оплату у повному обсязі, що підтверджується відсутністю нотаріально посвідченої заяви, тим самим порушив істотні умови договору.
Крім того, на підставі нотаріально посвідченого договору дарування подарував спірне майно, а саме квартиру за адресою в м. Херсоні по вул. Покришева,57 кв.45 , корпус 1 своїй дружині - ОСОБА_4 безоплатно 31.07.2013 року. Вказане порушення відповідача, стало підставою для позивачів з зверненням до суду про розірвання вищевказаного договору купівлі-продажу квартири та витребування майна з чужого незаконного володіння, та визнання за позивачами права власності на спірне майно.
Відповідно до Рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 17.09.2014 року у частині що залишено без змін рішенням апеляційного суду Херсонської області від 04.11.2014 року, договір купівлі-продажу квартири укладений 29.10.2010 року між ОСОБА_1, який діяв від свого імені та імені ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірвано з підстав , що покупець не виконав умови вищевказаного договору купівлі-продажу квартири, а саме не здійснив оплату за передану йому квартиру. Вказане рішення суду набрало законної сили.
Згідно ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) продає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) у власність другій стороні (покупців), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатили за нього певну грошову суму. Відповідно до ч. 1 ст. 691 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу. У відповідності до ч.1, 2 ст. 692 ЦК України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.
Згідно ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.
Згідно ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Нормою статті 599 ЦК України передбачено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).
Відповідно до вимог ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.
Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Розглядаючи вимоги позивача у частині відшкодування упущеної вигоди у розмірі 260 000 грн. суд виходить з наступного.
Відповідно до ч.5 ст.653 ЦК України, якщо договір змінений або розірваний у зв'язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору.
Відповідно до ст. 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Таким чином, у вигляді упущеної вигоди відшкодовуються тільки ті збитки, які б могли бути реально отримані при належному виконанні зобов'язання. Вимагаючи відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди, особа повинна довести, що за звичайних обставин вона мала реальні підстави розраховувати на одержання певного доходу; при цьому протиправні дії відповідача є причиною, а збитки, які виникли, - наслідком такої протиправної поведінки.
Відповідно до ч. 3 ст. 623 ЦК України, збитки визначаються з урахуванням ринкових цін, що існували на день добровільного задоволення боржником вимоги кредитора у місці, де зобов'язання має бути виконане, а якщо вимога не була задоволена добровільно, - у день пред'явлення позову, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд може задовольнити вимогу про відшкодування збитків, беручи до уваги ринкові ціни, що існували на день ухвалення рішення.
Судом встановлено, що відповідачі не здійснили оплату за придбану квартиру, внаслідок чого позивачі зазнали реальні та істотні збитки, оскільки продавши належну їм квартиру, були позбавлені можливості отримати вартість предмета договору обумовлену в договорі та позбавлені можливості використати кошти від продажу на свої потреби, а отже були позбавлені того на що розраховували при укладанні договору.
Згідно звіту наданого позивачем про визначення ринкової вартості нерухомого майна квартири станом на 2018 рік ринкова вартість квартири, становить 334580,00 грн. Таким чином, збитки, завдані відповідачами позивачам становлять 334580,00 грн., однак позивачі, просять відповідно до позовних вимог стягнути 260 000 грн, оскільки суд не може вийти за межі позовних вимог, тому приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню в сумі 260 000 грн.
Розглядаючи вимоги про відшкодування моральної шкоди, суд виходить із наступного.
Частиною другою статті 1167 ЦК України визначено перелік випадків відшкодування моральної шкоди органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим, органом місцевого самоврядування, фізичною або юридичною особою, яка її завдала. Зазначений перелік не є вичерпним, оскільки пункт 3 статті передбачає наявність інших випадків передбачених законом.
Відповідно до ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Відповідно до роз'яснень, що містяться в п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (з урахуванням змін та доповнень, внесених Постановою пленуму Верховного Суду України від 25.05.2005 р. №5) розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Судом досліджено матеріали справи, та встановлено, що істотно вплинуло на звичний спосіб життя позивачів, який існував до моменту продажу квартири, відповідачі своїми неправомірними діями завдали дійсно маральних страждань позивачам. Судові процеси, призвели до порушення їхніх нормальних життєвих завязків, необхідності докладання додаткових зусиль для організації свого життя, душевних стражданнях, позбавленні можливості реалізації своїх звичок та бажань, спричинило позивачам глибокі моральні страждання, принизили їх репутацію.
Разом з тим, п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" № 4 від 31 березня 1995 року роз'яснено, що визначаючи розмір відшкодування, суд керується принципами рівності, поміркованості, розумності, справедливості, врахує тривалість, характер, глибину та обсяг його страждань, характер немайнових втрат, можливість відновлення попереднього стану та виходить з того, що розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення.
Тому, визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди, суд вбачає справедливим та розумним стягнути з відповідачів на користь позивачів грошове відшкодування моральної шкоди у розмірі по 25 000 грн. на кожного, а тому вказана вимога підлягає частковому задоволенню.
Керуючись ст.ст.6-13, 81, 133, 141,247, 258, 259, 263, 264, 265, 279, 280-283, 354 ЦПК, ст.ст., 16,22,526,530,599,610,611,623,625,653,655,692, ЦК України, суд -
Позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення коштів за договором купівлі- продажу квартири, збитків, відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1, ОСОБА_2 збитки у сумі 260000,00 грн.
Стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_4 пропорційно на користь держави судовий збір в сумі - 4144,79 грн., по 2072,39грн. з кожного.
В іншій частині відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.
Суддя В.Е. Дорошинська