ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Петешенкової М.Ю.

суддів - Деркач Н.М., Пищиди М.М.,

при секретарі - Пивоваровій А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 16 вересня 2019 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів, -

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2018 року ОСОБА_3 звернулася до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що на підставі рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 19 квітня 2018 року, зміненого постановою Дніпровського апеляційного суду від 06 листопада 2018 року з відповідача на її користь стягнуто аліменти на її утримання у розмірі 1000 грн. до досягнення дитиною трьох років. З часу ухвалення рішення, майновий стан відповідача значно покращився, в той же час зросли витрати позивача, у звязку із необхідністю періодичного профілактичного лікування та придбання ліків. При цьому, відповідач відмовляється надавати відповідну допомогу. На підставі вищезазначеного, просить змінити розмір аліментів, що стягуються з відповідача на її утримання з 1 000 грн. на 3 000 грн.

Рішенням Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 16 вересня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково.

Змінено розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (ІНН НОМЕР_1 ), на утримання дружини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (ІНН НОМЕР_2 ), з 1000 (однієї тисячі) грн. 00 коп. на 2 000 (дві тисячі) грн. щомісяця, починаючи з дня набрання рішення законної сили.

Рішення суду першої інстанції мотивовано наявністю підстав для часткового задоволення позову та зміни розміру аліментів, у зв`язку із зміною матеріального стану відповідача.

Не погодившись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що досліджуючи надані відповідачем докази обов`язкових щомісячних витрат на оренду квартири у м.Дніпро, при наявності права на проживання в іншому місці, так само як і витрати, пов`язані із взяттям на себе кредитних зобов`язань після народження дитини та припинення подружніх відносин, суд прийшов до висновку, що ці витрати не є життєво необхідними, а тому як доказ об`єктивних та обов`язкових щомісячних витрат, не прийнято.

Позивач правом, передбаченим ст. 360 ЦПК України не скористався.

Перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін з наступних підстав.

Судом встановлено, що на підставі рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 19 квітня 2018 року, зміненого постановою Дніпровського апеляційного суду від 06 листопада 2018 року з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання останньої у розмірі 1 000 грн. до досягнення дитиною, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , трьох років. Рішення ухвалено судом з урахуванням даних про те, що, середньомісячний заробіток ОСОБА_1 складав близько 9 000 грн.

Звертаючись до суду з вимогами про збільшення розміру аліментів на утримання дружини до досяґнення дитиною трьох років, позивач посилалася на покращення матеріального стану відповідача, на підтвердження чого надала довідку №712 видану 18 березня 2019 роки ВОП УФЗБО Департаменту патрульної поліції, з якої вбачається збільшення середньомісячного заробітку відповідача ОСОБА_1 , який, на час розгляду даної справи складає близько 12 000 грн.

За таких обставин є всі підстави вважати, що відбулась зміна матеріального стану відповідача, зокрема збільшився дохід останнього на 3 000 грн.

Згідно із ч. ч. 2, 4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка ? батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання.

Право на отримання дружиною аліментів у порядку, передбаченому ст. 84 СК України, не залежить від матеріального стану дружини та від стану здоров`я дитини.

Перевіряючи наявність у відповідача можливості надавати матеріальну допомогу позивачу, суд першої інстанції правомірно врахував, що відповідач працює, має постійний заробіток, який у середньому щомісячно становить 12 000 грн., з відповідача стягуються аліменти на утримання малолітнього сина у розмірі ј частини всіх видів заробітку щомісячно, а відтак відповідач має матеріальну можливість сплачувати аліменти на утримання дружини у розмірі 2 000 грн. щомісячно.

За таких обставин, суд першої інстанції обгрунтовано виходив з того, що після ухвалення рішення суду про стягнення аліментів на утримання дружини, відбулися зміни матеріального стану відповідача і встановивши обставини справи, правильно визначив природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, дійшов до правильного висновку про часткове задоволення позовних вимог та зміни розміру аліментів з 1000 грн. на 2000 грн.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач не може сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі не заслуговують на увагу, як такі, що належним чином у порядку визначеному ст. ст. 76-81 ЦПК України не спростовані, а тому є надуманими і необґрунтованими, та в силу викладеного, не знайшли свого підтвердження при апеляційному розгляді скарги.

Крім того, розмір стягнутих з відповідача аліментів на її утримання, в тому числі аліментів на утримання дитини, якому на час розгляду справи не виповнилося три роки, не перевищує 50% його заробітної плати (доходу), а тому посилання в апеляційній скарзі про наявність кредитних зобовязань, як і витрат на оренду житла, не можуть бути взяті до уваги, оскільки відповідач на момент розгляду справи в суді першої, так і апеляційної інстанції працює, отримую постійну заробітну плату, отже має можливість надавати матеріальну допомогу позивачці, і цим обставинам, суд першої інстанції дав належну оцінку.

За таких обставин, доводи в апеляційній скарзі відповідача необґрунтовані та зводяться до переоцінки доказів по справі і незгоди з висновками суду по їх оцінці та особистого тлумачення апелянтом норм права.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Порушень матеріального чи процесуального закону, які могли б призвести до скасування рішення суду, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 16 вересня 2019 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: М.Ю. Петешенкова

Судді: Н.М. Деркач

М.М. Пищида