Справа № 303/1776/19
П О С Т А Н О В А

Іменем України

03 грудня 2019 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Куштана Б.П. (доповідача),

суддів: Джуги С.Д. і Кожух О.А.

з участю секретаря Кучінки Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Мельника Павла Петровича в інтересах ОСОБА_1 на рішення Мукачівського міськрайонного суду від 24 травня 2019 року (у складі судді Монича В.О.) за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України та Головного управління Національної поліції в Закарпатської області, треті особи: слідчий СВ Тячівського відділу поліції ГУПН в Закарпатській області Волос Василь Васильович і Мукачівська місцева прокуратура, про відшкодування шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом у березні 2019 р.

Просив стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів державного бюджету України шляхом списання коштів із єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 завдану йому матеріальну та моральну шкоду незаконними діями уповноважених осіб державних органів України, станом на 21.12.2018 р. у розмірі 787998 грн., що складається із матеріальної шкоди в розмірі 345669 грн. і моральної шкоди - в розмірі 442338 грн., а також вирішити питання судових витрат.

Обґрунтував таким.

23.06.2014 р. належний йому та керований ним автомобіль марки BMW 525, д.н.з. НОМЕР_1 , був неправомірно зупинений працівниками поліції, згодом вилучений і поміщений на штраф-майданчик.

Так, 26.06.2014 р. поза межами будь-якого кримінального провадження було проведено експертне дослідження, згідно з яким ніби то встановлено пошкодження у номерному позначенні кузова.

28.06.2014 р. було зареєстровано кримінальне провадження № 0000952.

04.07.2014 р. ухвалою судді Тячівського районного суду відмовлено в задоволенні клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів ОСОБА_1

07.07.2014 р. слідчим за відсутності власника ( ОСОБА_1 ) складено протокол огляду місця події, згідно з яким оглянуто та вилученоавтомобіль BMW 525, д.н.з. НОМЕР_1 , який у період із 27.06.2014 р. по 07.07.2014 р. незаконно затриманий в адміністративному порядку.

04.12.2018 р. Тячівським районним судом у справі № 307/2665/14-к винесена ухвала про задоволення скарги ОСОБА_1 та зобов`язання слідчого повернути тимчасово вилучене майно (вказаний автомобіль).

05.12.2018 р. слідчим Волос В.В. у кримінальному провадженні № 0000952 винесено постанову про повернення ОСОБА_1 речового доказу - автомобіля, однак останній є знищеним, уже не є транспортним засобом і не підлягає використанню за призначенням.

Отже, діями органу досудового розслідування йому нанесена матеріальна та моральна шкода.

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 16.05.2019 р. до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні відповідача, залучено Мукачівську місцеву прокуратуру.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 24.05.2019 р. у позові відмовлено.

Указане судове рішення мотивовано таким.

ОСОБА_1 є власником автомобіля марки BMW 525, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

28.06.2014 р. зареєстровано кримінальне провадження № 0000952 (слідчий - Волос В.В. ).

07.07.2014 р. слідчим складено протокол огляду місця події у присутності двох понятих, згідно з яким оглянуто та вилучено указаний автомобіль.

Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні № 0000601 від 04.05.2016 р. установлено, що 04.05.2016 р. до Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області з Тячівської місцевої прокуратури надійшла ухвала Тячівського районного суду про те, що з належного ОСОБА_1 автомобілямарки BMW 525, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який знаходиться на штрафному майданчику ТячівськогоВП ГУНП в Закарпатській області, невідома особа викрала запчастини.

01.02.2017 р. ОСОБА_1 звернувся до поліції із заявою про викрадення запчастин на загальну суму 200000 грн.

05.12.2018 р. слідчим Волос В.В. на підставі ухвали Тячівського районного суду від 04.12.2018 р. винесено постанову про повернення автомобіля марки BMW 525 як речового доказу в кримінальному провадженні № 0000952, на зберігання під розписку власнику - ОСОБА_1 .

Право на відшкодування шкоди, завданої указаними у ст.1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» (надалі - Закон№ 266/94-ВР) оперативно-розшуковими заходами виникає у випадках, передбачених п.1-1 ч.1 указаної статті або за умови, що протягом шести місяців після проведення таких заходів не було розпочате кримінальне провадження за результатами цих заходів.

Однак, жодних таких підстав позивач не навів і доказів у підтвердження позовних вимог у судовому засіданні не здобуто.

У апеляційній скарзі адвокат Мельник П.П. в інтересах ОСОБА_1 просить скасувати це рішення як незаконне та необґрунтоване, прийняти нове про задоволення позову та вирішити питання судових витрат.

Узагальнені та доречні доводи скарги зводяться до такого:

-суд першої інстанції зобов`язаний був надати оцінку діям і бездіяльності органу досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000952, що є підставою для відшкодування шкоди;

-указане кримінальне провадження триває уже понад 5 років і відповідачем не наведено жодної обґрунтованої причини необхідності вилучення автомобіля і законності утримання тимчасово вилученого майна понад одну добу.

У письмовому відзиві ГУНП в Закарпатській області не визнало апеляційної скарги та просить залишити рішення суду без змін.

Узагальнені заперечення зводяться до такого:

-відповідно до довідки по кримінальному провадженню за № 0000952 від 28.06.2014 р. належний позивачу автомобіль на законних підставах зберігався на штрафному майданчику згідно з постановою від 07.07.2014 р. про визнання автомобіля марки BMW 525, реєстраційний номер НОМЕР_1 , речовим доказом;

- ОСОБА_1 неодноразово звертався до Тячівського районного суду зі скаргою про визнання дій слідчого з неповернення автомобіля неправомірними, проте йому було відмовлено;

-04.05.2016 р. і 02.02.2017 р. ОСОБА_1 звертався до Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області з приводу розкрадання запчастин автомобіля марки BMW 525, реєстраційний номер НОМЕР_1 , у зв`язку з чим було порушено кримінальне провадження № 0000601, яке триває;

-оскільки кримінальне провадження № 0000952 від 28.06.2104 р. (ст. 290 КК України) та кримінальне провадження № 0000601 (ст. 185 ч.1 КК України) триває, уживаються заходи по встановленню причетних осіб, кінцевого рішення немає, то позивачем передчасно заявлено вимогупро відшкодування шкоди за рахунок державного бюджету України.

У поясненні на скаргу керівник Мукачівської місцевої прокуратури також не визнав скарги та просить залишити рішення суду першої інстанції без змін. Указує на необґрунтованість доводів скарги та їх суперечність обставинам справи, письмовим доказам і нормам матеріального права.

Апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції по суті спірних правовідносин через його відповідність правильно встановленим обставинам, які мають значення для справи (є предметом доказування), належно оціненим доказам і нормам матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Згідно з положеннями ст. 367 ч.1. ч.6 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги, які по суті оскарженого рішення зводяться до зобов`язання суду надати оцінку діям і бездіяльності органу досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000952 і тривалості цього провадження (із покликанням на ст. 1176 ЦК України та Закон№ 266/94-ВР), не заслуговують на увагу як суперечні належним до застосування нормам матеріального права та правовим позиціям ВС, викладеним, зокрема, в постанові ВП ВС від 22.04.2019 № 236/893/17 (14-4цс19).

Так, вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого та прокурора, що можуть бути оскаржені слідчому судді на етапі досудового провадження, визначений у частині першій статті 303 КПК України. Скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314 - 316 цього Кодексу (частина друга статті 303 КПК України).

Тобто кримінальний процесуальний закон визначає спеціальний порядок розгляду скарг, які позивачка заявила за правилами цивільного судочинства.

Вимоги про визнання незаконними дій органів досудового розслідування у кримінальних провадженнях має вирішуватися за правилами КПК України.

Статтею 1176 ЦК України встановлено, що шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.

Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом.

Пунктом 1 частини першої статті 1 Закону № 266/94-ВР передбачено, що відповідно до положень цього Закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок: незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян.

Частиною другою статті 1 вказаного Закону встановлено, що у випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 2 Закону № 266/94-ВР право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати.

Згідно з пунктом 5 статті 3 Закону № 266/94-ВР у наведених у статті 1 цього Закону випадках громадянинові підлягає відшкодуванню моральна шкода.

Тобто, чинним законодавством чітко визначено порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду, у тому числі й відшкодування моральної шкоди.

У контексті наведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов цілком правильного висновку про безпідставність позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги не спростовують цього висновку, оскільки ґрунтуються на неправильному розумінні норм матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, та суперечать як обставинам справи, так і наявним у справі письмовим доказам.

Отже, за наслідками розгляду апеляційної скарги та згідно з положеннями ст. 375 ЦПК суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, оскільки вважає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права, не встановлено.

Керуючись п.2 ч.1 ст. 374, ст.ст. 133, 137, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу адвоката Мельника Павла Петровича в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення. 2.Рішення Мукачівського міськрайонного суду від 24 травня 2019 року залишити без змін. 3.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду. 4.Повне судове рішення складено 13 грудня 2019 р.

Судді: