Справа № 191/2857/17
Провадження № 2/191/1344/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2019 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Кухаря Д.О.

за участю секретаря Яніної О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 191/2857/17 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько - ОСОБА_3 . Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст.1261 ЦК України спадкоємцями першої черги за законом є : дружина померлого - ОСОБА_4 (померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ), син померлого - ОСОБА_2 , та дочка померлого - ОСОБА_1 . Інші спадкоємці за законом та за заповітом та такі, які б мали обов`язкову частку у спадщині, відповідно ст. 1241 ЦК України відсутні.

Під час життя, а саме 25.09.2007 року померлий склав заповіт, в якому на випадок своєї смерті зробив наступне розпорядження : все майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що йому буде належати на день смерті і на що він за законом матиме право заповів своїй дочці : ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 . Вказаний заповіт посвідчено приватним нотаріусом Синельниківського міського нотаріального округу Харченко О.А. і зареєстровано в реєстрі за № 1982.

02.08.2017 року позивач звернулася до державного нотаріуса Першої Синельниківської державної нотаріальної контори з проханням про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок будинку з господарськими будівлями і спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який належав її батькові ОСОБА_3 , але державним нотаріусом Першої Синельниківської державної нотаріальної контори Монич Н.Д. у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказаний житловий будинок їй було відмовлено на підставі того, що у встановлений законом шестимісячний строк з часу відкриття спадщини він заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини не подала.

У встановлений законом шестимісячний строк з часу відкриття спадщини позивач заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини не подала у зв`язку з тим, що хворіла та знаходилася на стаціонарному лікуванні з 01.12.2015 року по 20.01.2016 року з діагнозом гіпертонічний криз 3 порядку. Спадщина у вигляді житлового будинку, який належав її батькові після його смерті ніким не прийнята, Синельниківська міська рада не зверталася до суду про визнання спадщини відумерлою, а в зв`язку з тим, що є спадкоємці, які звернулися за правом спадкування, втратила право на перехід спадщини у її власність.

У зв`язку з цим, позивач просить визначити для неї додатковий строк для подання до Першої Синельниківської державної нотаріальної контори заяви для прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті її батька - ОСОБА_3 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю та просили їх задовольнити. Крім того, позивач пояснила, що після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 вона здійснювала догляд за своєю матір`ю ОСОБА_4 , яка також хворіла та перебувала в тяжкому стані. В той час вона працювала по півдня та йшла до матері. Працювала в медичному пункті на ст. ОСОБА_5 . А вже в грудні 2015 року вона вже захворіла й сама та практично хворіла два місяці. Коли помер батько, тяжко хворіла і мати, до неї приїжджала швидка допомога, а матері був інсульт. Мати поклали до лікарні, позивач та її родина чергували біля неї, а відповідач чергував лише дві ночі. Після похорон батька у неї не було коштів, у зв`язку з чим вона не могла лягти в стаціонар для лікування. У неї боліло серце, був підвищений тиск, вона перебувала та лікувалась вдома. Приймала ліки, уколи, крапельниці. На роботу в цей час не ходила.

Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнали та просили в їх задоволенні відмовити. Крім того, відповідач пояснив, що позивач після смерті батька зазначила, що хворіла та не могла вчасно звернутися до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, однак після смерті матері, вона вчасно подала заяву про прийняття спадщини, відповідача вона не вказала та те, що є і інші спадкоємці, а записала себе єдиною спадкоємицею. Вона в той час не хворіла, як вона заявляла в судовому засіданні, в результаті смерті батьків. Він також переживав смерть батьків, після смерті батька він також допомагав матері, а позивач зазначає, що вона хворіла і не могла заяву написати, такого не було, оскільки мати казала : «Поки я жива, не писати ніяких заяв про прийняття спадщини». Представник відповідача вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки спадкоємцю, який бажає прийняти спадщину, згідно законодавства надається півроку, якого достатньо для подачі заяви про прийняття спадщини. Згідно ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Однак представник відповідача вважає, що хвороба позивача не є поважною причиною пропуску строку, оскільки позивач навіть не зазначила про причини пропуску строку до 01.12.2015 року, а лише вказала причину після 01.12.2015 року по січень 2016 року та надала, підтверджуючий цьому доказ, який не може бути визнаний судом як належним та допустимим, оскільки зроблений з порушенням Інструкції про видачу документів, що посвідчують тимчасову непрацездатність № 2 від 17.11.2001 року», згідно якої Довідка повинна бути засвідчена підписом завідувача відділення та печаткою лікувально-профілактичного закладу. А не сімейним лікарем, як це зазначено в довідці, яка надала позивач. Щодо показів свідків зазначив наступне. Так, вони дійсно підтвердили факт того, що позивач хворіла , але жоден з них не має медичної освіти, а отже не може визначити ступінь тяжкості хвороби позивача. Тобто позивачу було достатньо часу і здоров`я для подачі заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що він є чоловіком ОСОБА_1 . Його дружина вчасно не подала заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті батька, оскільки вона хворіла в період з 01.12.2015 року по 20.01.2016 року. Згідно рекомендації сімейного лікаря, дружині поставили діагноз гіпертонічна хвороба, їй не можна було підніматись, та було рекомендовано постійно лежати, не ходити на роботу, бути в спокої. Так як вона була приватним підприємцем, їй не був потрібний лікарняний. Вона перебувала вдома, лікар призначила їй необхідні ліки, крапельниці, уколи. Їх родина планувала прийняти спадщину після смерті ОСОБА_3 в кінці грудня почату січня, оскільки після смерті батька, мати дружини була засмучена як і сама дружина, її мати хворіла та потребувала лікування. Все відкладалось на останній день. ОСОБА_1 потім сама захворіла. З моменту відкриття спадщини хворіла мати дружини, в той час вони поставили пам`ятник батькові, ніхто участі в цьому не приймав, вони потратили свої кошти, у зв`язку з чим їм не було за що лікуватися в лікарні, а тому вирішили лікуватися вдома. Лікар через день-два заходила до дружини, міряла тиск. Їм не було відомо про те, що нотаріуса можливо викликати додому в даному випадку.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила, що її сім`я дружить з сім`єю ОСОБА_1 вже 23 роки. Коли захворів батько ОСОБА_8 , позивач доглядала його, оскільки він був лежачим, її мати сильно хвилювалась з цього приводу, їй часто викликали швидку допомогу. В грудні 2015 року вона зайшла на роботу до ОСОБА_9 в медичний пункт, в якому вона працювала, та їй повідомили, що позиваці стало погано, їй зробили укол від тиску та відправили додому. Вона почала провідувати позивача вдома. ОСОБА_9 дійсно хворіла, вона пила ліки, їй робили уколи. Всі гроші на той час були потрачені на лікування для батьків. В середині січня ОСОБА_1 почала вже потроху виходити з дому. Після смерті батька позивача її мати не була лежачою, але вона хворіла та їй часто викликали швидку допомогу. ОСОБА_9 додому прибігала раніше ніж приїжджала швидка, у її матері піднімався тиск, їй робили уколи. Вона у матері була кожен день. Коли ОСОБА_9 сама захворіла, вона на роботу не ходила, в основному вона лежала вдома. Про те, що позивач не працювала в той час, вона знає про це особисто, так як заходила до неї на роботу та працівники їй повідомили , що їй зробили укол та вона пішла. ОСОБА_9 не працювала з грудня місяця та до середини січня 2016 року. Вона була свідком того, що до позивача приїжджала швидка допомога, так як в той день вона була у неї.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснила, що вона є дружиною ОСОБА_2 , вони проживають в одному будинку, але вхід в будинок різний. Позивач не проживала разом з батьками. До батьків позивач навідувалась не рідше 1-2 рази на день. Після смерті батька, мати позивачки не хворіла. Так у неї піднімався тиск, декілька разів їй викликали швидку, коли їй зовсім було погано, вона була слабою. Також зазначила, що довідка, яка була написано лікарем ОСОБА_11 є недійсною, оскільки ОСОБА_9 в той час не хворіла. На той час, її чоловік тісно спілкувався зі ОСОБА_12 .. Він працював в Пасажирському депо, це недалеко від роботи ОСОБА_9 , та взимку обідав на роботі. Він бачив, що в той час, на який посилається позивач, вона перебувала саме на роботі, тому ні про ніяку хворобу і мови бути не може. Коли батько захворів, за два дні до його смерті, лікар сиділа в коридорі та писала історію хвороби про те, що ніби то батьки позивачки перебували у неї на обліку, хоча вони останні 10-15 років ні в одного лікаря не перебували на обліку. Їм тільки швидку викликали. 2015-2016 рік вони зустрічали разом з ОСОБА_9 Новий рік в половині будинку матері. На даний час ОСОБА_10 не працює, доглядає свою хвору мати, якій 84 роки. По спеціальності вона бухгалтер, тому давати оцінку медичним документам вона не може, так як не має медичної освіти.

Суд, заслухавши пояснення позивача та відповідача пояснення їх представників, показання свідків, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, дійшов наступного висновку.

Матеріалами справи встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 .

Згідно копії договору купівлі-продажу від 12.12.1985 року, ОСОБА_13 продала, а ОСОБА_3 купив 2/5 частини жилого будинку з відповідною частиною надвірних споруд, що знаходиться за адресою : АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 на земельній ділянці розміром 716 кв.м.

З копії Витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно КП «Синельниківське МБТІ» від 19.09.2007 року ОСОБА_3 є власником 2/5 частини будинку, розташованого за адресою : АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу від 12.12.1985 року; та 3/5 частини на підставі свідоцтва про право власності від 10.01.1975 року.

25.09.2007 року ОСОБА_3 на випадок своєї смерті зробив таке розпорядження : все своє майно де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що йому буде належати на день смерті і на що він за законом матиме право заповідав ОСОБА_1 .

З копії свідоцтва про народження ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , серія НОМЕР_2 , вбачається, що її батьками є : «Батько ОСОБА_3 », «мати ОСОБА_4 ».

Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серія НОМЕР_3 , 19.01.1985 року уклали шлюб ОСОБА_6 та ОСОБА_14 , Прізвище дружини після укладення шлюбу: « ОСОБА_15 ».

Згідно довідки виконавчого комітету Синельниківської міської ради № 806 від 02.08.2017 року, ОСОБА_3 був зареєстрований за адресою : АДРЕСА_1 , з 11.03.1999 року по день смерті : ІНФОРМАЦІЯ_1 . Разом з ним зареєстровані : ОСОБА_4 з 30.10.2001 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 з 19.04.2012 року по теперішній час, ОСОБА_2 з 29.03.2001 року по теперішній час, ОСОБА_16 з 03.04.2001 року по теперішній час, ОСОБА_10 з 15.07.2013 року по теперішній час.

Постановою державного нотаріуса Першої Синельниківської державної нотаріальної контори від 02.08.2017 року ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно. Яке належить померлому ОСОБА_3 у зв`язку з тим, що заяву про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_3 у встановлений шестимісячний строк спадкоємець не надала, документи, що підтверджують фактичне прийняття спадщини також не надала.

Згідно довідки № 57 від 02.01.2016 року ОСОБА_1 зверталась до Синельниківськогго Центру ПМСД Синельниківської амбулаторії ЗПСМ № 2 з приводу : ИБС : стенокардия , гипетронический криз ІІІ порядка. Дневной стационар (російською мовою).

Згідно виписки з медичної картки хворого № 109 від 30.05.2018 року ОСОБА_1 знаходиться на Д обліку з 2000 року по теперішній час. Стан хворої середнього ступеню тяжкості, отримує лікування. Перенесла стрес у зв`язку з хворобою та доглядом за батьком та матір`ю.

Згідно довідки КЗ Синельниківський центр первинної медико-санітарної допомоги Синельниківської міської ради» № 465 від 24.07.2018 року ОСОБА_4 , яка проживала за адресою : АДРЕСА_1 та померла ІНФОРМАЦІЯ_2 КЗОЗ «Синельниківський ЦПМСД СМР» лікарське свідоцтво про смерть не видавалось.

Згідно довідки державного нотаріуса Першої Синельниківської державної нотаріальної контори № 01-16/388 від 09.07.2018 року спадкова справа після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ними не заводилась.

Відповідно до ст. ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) та спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Частиною 1 статті 1220 ЦК України передбачено відкриття спадщини внаслідок смерті особи та часом відкриття спадщини є день смерті особи. Останнє місце проживання спадкодавця є місцем відкриття спадщини, що передбачено ч.1 ст.1221 ЦК України.

Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той із подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини; якщо виникнення у особи права на спадщину залежить від неприйняття спадщини або відмови в його прийнятті іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється в три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття.

Згідно ч.3 ст.1272 вказаного Кодексу за позовом спадкоємця, що пропустив строк для прийняття спадщини із поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Як вбачається із положень ч.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1272 ЦК України визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Позивач пропустила встановлений строк для прийняття спадщини, тому вправі звернутись в суд з позовом для визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини.

Згідно п. 24 абз. 1,3,6 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року, «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. За наявності у спадковій справі заяви спадкоємця про відмову від права на спадщину його вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задоволенню не підлягають. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Судовий порядок продовження даного строку застосовується у випадках, коли інші спадкоємці, які прийняли спадщину, або хоча б один із них, заперечують проти вступу у спадщину особи, що пропустила вказаний строк; якщо спадщина перейшла до територіальної громади і немає інших спадкоємців; або усі спадкоємці, крім позивача, відмовилися від спадщини. Підставою для прийняття судом рішення про визначення спадкоємцеві, який пропустив строк для прийняття спадщини, додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини, є визнання причин пропуску строку на прийняття спадщини поважними. Узагальнення судової практики розгляду судами справ про надання спадкоємцеві додаткового строку для прийняття спадщини свідчить про те, що поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже, з матеріалів цивільної справи вбачається, що позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Остання дійсно пропустила строк, встановлений ст.1270 ЦК України, з поважної причини, оскільки після смерті батька здійснювала догляд за хворою матір`ю ОСОБА_4 та в період з 01.12.2015 року по 20.01.2016 року сама хворіла, що підтверджується показаннями свідків та довідкою.

Таким чином, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі як законно обґрунтовані та підтверджені документально.

Крім того, згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивач судові витрати в розмірі сплаченого судового збору в сумі 640,00 грн..

На підставі викладеного та ст. ст. 1216, 1217, ч.1 ст. 1220, ч.1 ст. 1221, ст.1261, ч.5 ст. 1268, ч.3 ст.1272 ЦК України, п. 24 абз. 1,3,6 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року, «Про судову практику у справах про спадкування», керуючись ст.ст.12, 13, 77, 78, 206, 259, 263, 264 ЦПК України, суд ,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задовольнити повністю.

Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 додатковий строк для подання до Першої Синельниківської державної нотаріальної контори заяви для прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті її батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_4 судові витрати по оплаті судового збору в сумі 640 ( шістсот сорок) грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області безпосередньо шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду.

Суддя: Д. О. Кухар