КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №551/953/18
Провадження № 2/552/1926/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.12.2019 року Київський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді Кузіної Ж.В.

секретаря судового засідання Павленко Л.М.

за участю відповідача ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Полтави цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, суд,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з позовом про стягнення з відповідача заборгованості посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору від 29 серпня 2011 року відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту у розмірі 6500 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі, визначеному тарифами банку за обслуговування кредитних карт. Відповідач не виконує взяті на себе зобов`язання в результаті чого утворилась заборгованість у сумі 116 559 грн. 38 коп.

Ухвалою суду від 22 листопада 2019 року справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

У судове засідання представник позивача АТ КБ «ПриватБанк» не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідач Білоцерківець позовні вимоги не визнала та просила відмовити у їх задоволенні.

Представник відповідача ОСОБА_2 позовні вимоги не визнав з підстав викладених у відзиві та пояснив, що позивачем не надано суду належних доказів щодо укладеного між сторонами кредитного договору, а тому нарахування відсотків є безпідставним. Відповідачем повернута сума отриманого кредиту. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та правовідносини сторін, приймаючи до уваги відсутність підстав, передбачених ст.223 ЦПК України для відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника позивача,який в судове засідання не з`явився.

Суд, заслухавши пояснення відповідача, представника відповідача, дослідивши докази по справі, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, щоз метою отримання банківських послуг відповідач звернулася до АТ КБ «Приват Банк», де підписав заяву б/н від 29 серпня 2011 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 6500 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керується п. 2.1.1.2.3. та п. 2.1.1.2.4. Договору, на підставі яких відповідач при укладанні Договору дав свою згоду щодо прийняття будь - якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку (а.с.12-26).

Позивачем перераховані кошти обумовлені договором.

У зв`язку з невиконанням відповідачем умов договору, станом на 10 червня 2018 року утворилась заборгованість у розмірі 116 559 грн 38 коп., яка складається з заборгованості за кредитом - 6 907 грн 38 коп., заборгованість за відсотками за період з 29.082011 по 02.05.2018 року.

Згідно зі ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Заявляючи позовні вимоги, АТ КБ «ПриватБанк» посилалося на те, що 29 серпня 2011 року між банком та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, відповідно до якого АТ КБ «Приватбанк» надало відповідачу грошові кошти у розмірі 6 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом.

На підтвердження умов договору АТ КБ «ПриватБанк» надав суду копію анкети-заяви відповідача, витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, розрахунок заборгованості.

Разом з тим, вказані документи не підтверджують погодження між сторонами умов кредитування.

Як вбачається з матеріалів справи, ні довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», ні витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку не містять підпису ОСОБА_1

Анкета-заява містить лише анкетні дані відповідача, її контактну інформацію, але не містить даних про умови кредитування.

03 липня 2019 року Великою Палатою Верховного Суду було ухвалено постанову в аналогічній справі за позовом ПАТ «КБ «Приватбанк» до фізичної особи про стягнення заборгованості за картковим кредитом (справа №342/180/17).

У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які не містять підпису позичальника, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети. Заява-анкета позичальника не містить положень щодо розміру процентів, неустойки. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

В цій же постанові Велика Палата Верховного Суду вказала, що за відсутності належних та допустимих доказів погодження умов договору, АТ «КБ «Приватбанк» має право вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

З урахуванням зазначеної позиції Великої Палати Верховного Суду АТ «КБ «Приватбанк» має право виключно на повернення сум фактично отриманих коштів.

Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача на користь позивача тіла кредиту, суд враховує наступне.

Відповідачем за період з 03 лютого 2014 року по 10 червня 2018 року, згідно наданого розрахунку позивача, сплачено кошти в рахунок погашення : 5 594 грн 11 коп. тіла кредиту, 1 797 грн 21 коп. в рахунок погашення відсотків , а всього 7 391 грн 32 коп.

Сума заборгованості за тілом кредиту не перевищує суму внесених відповідачем коштів в рахунок повернення кредитних коштів, а тому заборгованість по тілу кредиту не підлягає стягненню, оскільки відповідачем повернута сума фактично отриманих коштів.

Враховуючи, що суд дійшов до висновку щодо відсутності заборгованості відповідача перед позивачем, тому заперечення представника відповідача щодо застосування строків позовної давності судом не приймаються.

Відповідно до норм ст. 141 ЦПК України та приймаючи до уваги, що суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, тому судовий збір сплачений позивачем при зверненні до суду не підлягає стягненню з відповідача.

Відповідачем заявлено клопотання про стягнення з позивача на її користь понесені судові витрати, що складаються з витрат на правничу допомогу в розмірі 5 500 грн., про що надала детальний опис отриманих послуг, акт прийому-передачі, підтвердження щодо сплати такої суми, а тому зазначені кошти підлягають стягненню з позивача на користь відповідача.

Керуючись ст. ст. 4, 10,12, 81, 141, 259, 263-265 ЦПК України , суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний Банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний Банк "ПриватБанк" на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 5 500 грн.

Рішення суду може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду через Київський районний суд м. Полтави шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач : Акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк" (місце знаходження: 01001 м. Київ вул. Грушевського, буд. 1-Д, ідентифікаційний код в ).

Відповідач: ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ).

Головуючий Ж.В. Кузіна

Повний текст судового рішення виготовлений 16 грудня 2019 року