КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2019 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач ОніщукМ.І.,

судді Українець Л.Д., Шебуєва В.А.,

секретар Горбачова І.В.,

за участю:

представника відповідача

ОСОБА_3 КолесникаК.А.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_3, подану від її імені та в її інтересах адвокатом Колесником Костянтином Анатолійовичем, який діє на підставі договору, на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 14 листопада 2018 року про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 до ОСОБА_8, ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_9 про визнання права власності на квартиру,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 14.11.2018 задоволено заяву про забезпечення позову. Накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_3

В апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_3 просить ухвалу скасувати та постановити нове судове рішення про відмову у задоволення заяви. Вказує, що обмеження права відповідача проживати із сім'єю у спірній квартирі шляхом арешту майна є абсолютно не співмірним із тими ризиками, про які йдеться у заяві про забезпечення позову. Обмеження права користування квартирою сім'ї відповідача ОСОБА_3 є невиправданим втручанням у їх приватне життя (а.с. 12-14).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 04.01.2019 відкрито апеляційне провадження та надано учасникам справи строк для подання відзиву на апеляційну скаргу (а.с. 35-36).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 10.01.2019 справу призначено до розгляду (а.с.38-39).

В судовому засіданні та представник відповідача ОСОБА_3 підтримав апеляційну скаргу з викладених в ній підстав та просив її задовольнити.

Інші учасники справи в судове засідання не з'явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням.

Суд апеляційної інстанції визнав за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи, оскільки їх неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи (ч. 2 ст. 372 ЦПК України).

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення представника відповідача ОСОБА_3, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Забезпечуючи позов у виді накладення арешту на нерухоме майно суд першої інстанції виходив з того, що невжиття таких заходів може ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Ухвала суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що у серпні 2018 року ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 звернулись до суду з позовом до ОСОБА_8, ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_9 про визнання права власності на квартиру.

В обґрунтування заявлених вимог вказували, що ОСОБА_8, отримавши 17.03.2016 рішення Апеляційного суду м. Києва про визнання за ним права власності на АДРЕСА_2, 23.03.2016 відчужив зазначену квартиру на користь ОСОБА_9 (договір купівлі-продажу № 1666, виданий приватним нотаріусом КМНО Ковальчуком С.П.), яка в свою чергу 19.07.2017 продала її ОСОБА_3 (договір купівлі-продажу № 7286, виданий приватним нотаріусом КМНО КовальчукомС.П.).

Таким чином, останнім набувачем АДРЕСА_2, яка вибула з власності позивачів поза їх волею, є відповідач ОСОБА_3

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 03.09.2018 відкрито провадження у даній справі.

14.11.2018 позивач ОСОБА_5 подала до суду заяву, в якій просила вжити заходів забезпечення позову, шляхом накладення арешту в реєстрі нерухомого майна на АДРЕСА_2.

В обґрунтування заяви вказувала, що спірна квартира вже двічі була продана, не виключається ймовірність того, що процес перепродажу може бути нескінченним вподальшому це приведе до появи у даній справі інших потенційних відповідачів, що в результаті істотно ускладнить ефективний захист та поновлення порушених прав та інтересів позивачів.

Оскаржуваною ухвалою заяву задоволено.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідач ОСОБА_3, як власник спірної квартири, має об'єктивну можливість вчинення дій, які можуть утруднити чи унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення позову.

При цьому варто врахувати, що підтвердити за допомогою реально існуючих доказів подію, яка ймовірно настане або може настати в майбутньому, фактично неможливо, а тому наявність чи відсутність підстав для забезпечення позову оцінюються судом в залежності від кожного конкретного випадку, з урахуванням фактичних обставин справи і змісту позовних вимог.

Як роз'яснено у п. 10 постанови Пленуму Верховного суду України № від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Невжиття заходів забезпечення позову не повинно мати наслідком заподіяння шкоди позивачу, а вжиття таких заходів не повинно мати наслідком заподіяння шкоди заінтересованим особам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушенні у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Цивільний процесуальний закон не зобов'язує при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки у відповідно до заявлених вимог.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення права і законних інтересів інших осіб.

Згідно роз'яснень Постанови Пленуму ВСУ № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

З матеріалів справи вбачається, що позивачі просять суд визнати за ними право власності на АДРЕСА_2 та витребувати з незаконного володіння ОСОБА_3 у їх володіння вищевказану квартиру, на яку і просили накласти арешт, з метою забезпечення заявлених вимог.

Доводи апеляційної скарги про обмеження права відповідача ОСОБА_3 проживати разом із сім'єю у спірній квартирі, є безпідставними, оскільки арешт є тимчасовим заходом, який обмежує лише право розпорядження і не впливає на право володіння і користування майном до вирішення справи судом, набрання судовим рішенням законної сили та його виконання.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність належних підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

З вищенаведеного вбачається, що доводи апеляційної скарги є безпідставними, висновків суду не спростовують та на законність і обґрунтованість постановленої ухвали не впливають.

Таким чином, при апеляційному розгляді справи порушень норм матеріального і процесуального права, які є підставою для скасування ухвали, в справі не виявлено.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду вищевикладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду без змін.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, подану від її імені та в її інтересах адвокатом Колесником Костянтином Анатолійовичем, який діє на підставі договору - залишити без задоволення.

Ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 14 листопада 2018 року про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 до ОСОБА_8, ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_9 про визнання права власності на квартиру - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повний текст постанови складений 31 січня 2019 року.

Суддя-доповідач М.І. Оніщук

Судді Л.Д. Українець

В.А.Шебуєва