Справа № 347/731/18
Провадження № 22-ц/4808/234/19
Головуючий у 1 інстанції Гордій В. І.
Суддя-доповідач Пнівчук
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої Пнівчук О.В.

суддів: Мелінишин Г.П., Томин О.О.

секретаря Капущак С.В.,

розглянувши апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Косівського районного суду від 14 грудня 2018 року, в складі судді Гордія В.І., у справі за позовом ОСОБА_1 до Старокутської сільської ради, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання недійсною довіреності та визнання незаконними дій секретаря Старокутської сільської ради,

в с т а н о в и в:

У квітні 2018 року ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом в якому просила визнати недійсною довіреність видану Старокутською сільською радою від 22.05.1996 року, зареєстровану у реєстрі за №84 від імені недієздатної ОСОБА_6 про уповноваження ОСОБА_4 укласти договір дарування будинковолодіння та земельної ділянки, що знаходяться в АДРЕСА_1 на її опікуна - ОСОБА_7

Позивач просила також визнати незаконними дії секретаря Старокутської сільської ради щодо посвідчення довіреності № 84 від 22.05.1996 року від імені недієздатної ОСОБА_6 про уповноваження ОСОБА_4 укласти договір дарування будинковолодіння та земельної ділянки, що знаходяться в АДРЕСА_1 на її опікуна - ОСОБА_7

Позовні вимоги мотивувала тим, що рішенням сесії Старокутської сільської ради від 29 грудня 1993 року задоволено заяву подану 13 грудня 1993 року ОСОБА_5 та ОСОБА_3 від імені недієздатної ОСОБА_6 про приватизацію земельної ділянки площею 0,28 га в с. Старі Кути.

У подальшому секретарем Старокутської сільської ради Угринюком М.В. посвідчено та видано довіреність № 84 від 22.05.1996 року від імені та за підписом недієздатної ОСОБА_6 про уповноваження ОСОБА_4 подарувати все її майно та земельну ділянку площею 0,28 га її ж опікуну ОСОБА_7

В результаті частина земельної ділянки площею 0,02 га га із 0,20 га що була передана у приватну власність ОСОБА_9 була неправомірно приватизована на ім»я ОСОБА_6

Ухвалою Косівського районного суду від 14 грудня 2018 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду у зв»язку з повторною неявкою позивача у судове засідання.

Не погоджуючись із даною ухвалою суду, представник ОСОБА_1- ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, у якій посилається на порушення судом норм процесуального права. Представник апелянта зазначила, що в судових засіданнях, які були призначені на 03.10.2018 року, 13.11.2018 року та 14.12.2018 року не могла брати участь, оскільки в ці дні здійснювала представництво своїх клієнтів у інших справах, що підтверджується долученими до матеріалів справи копіями судових повісток.

Вважає, що причини неявки в судові засідання були поважними, а у суду не було підстав залишати позов без розгляду.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_5 зазначає, що ухвала суду першої інстанції про залишення позовної заяви ОСОБА_1 без розгляду є обгрунтованою, сам факт долучення до матеріалів справи судових повісток про виклик до інших судів, на думку відповідачки, не може підтверджувати присутність у судових засіданнях.

Представник Старокутської сільської ради надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутності.

Представник апелянта ОСОБА_1 - ОСОБА_2, відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 у судове засідання апеляційного суду не з»явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомили, що відповідно до положень ч.2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши, відповідно до ст. 367 ЦПК України, законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив із того, що позивач будучи належним чином повідомленим про час і місце судового розгляду в судові засідання призначені на 03.10.2018 року, 13.11.2018 року та 14.12.2018 року повторно не з»явилася, що відповідно до ч.1 п.3 ст. 257 ЦПК України є підставою для залишення позову без розгляду.

З таким висновком суду погоджується колегія суддів з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 у квітні 2018 року звернулася в суд з позовом до Старокутської сільської ради, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання недійсною довіреності та визнання незаконними дій секретаря Старокутської сільської ради.

З матеріалів справи вбачається, що інтереси ОСОБА_1 згідно ордеру на надання правової допомоги представляє ОСОБА_2

Ухвалою Косівського районного суду від 25.04.2018 року було відкрито провадження у даній справі, призначено підготовче судове засідання на 16.05.2018 року на 10:00 год.

Ухвалою Косівського районного суду від 16.05.2018 року відкладено підготовче засідання на 13.06.2018 року на 10.00 год. в зв»язку з неявкою сторін.

13.06.2018 року ОСОБА_1 надіслала на адресу суду клопотання про перенесення підготовчого засідання в зв»язку з перебуванням на післяопераційній реабілітації.

16.07.2018 року з зв»язку з припиненням повноважень судді Косівського районного суду Сабадаха Б.В. справу передано в провадження судді Гордія В.І. Справу призначено на 30.08.2018 року.

30.08.2018 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 надіслала на адресу суду клопотання про відкладення розгляду справи, у зв»язку з зайнятістю у іншій справі в Апеляційному суді Івано-Франківської області.

Ухвалою Косівського районного суду від 30.08.2018 року підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду по суті на 03.10.2018 року на 09.30 год.

В судові засідання призначені на 03.10.2018 року, 13.11.2018 року та 14.12.2018 року сторони не з»являлись, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 надсилала на адресу суду клопотання про відкладення розгляду справи у зв»язку з зайнятістю у інших справах.

Частиною другою пунктами 1, 2 ст. 223 ЦПК України передбачено, що суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: неявки в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; та першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними. Згідно частини п»ятої даної статті та відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України - у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез'явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Встановлено, що будучи завчасно повідомленими про час та місце розгляду справи позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 з часу пред»явлення позову жодного разу не з»являлися у судові засідання.

У поданих заявах від 02.10.2018 року, 13.11.2018 року та 14.12.2018 року про відкладення розгляду справи представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2, посилаючись на зайнятість у розгляді інших справ (зважаючи на неодноразове відкладення розгляду справи через неявку позивача) не містилось застережень щодо неможливості участі представника позивача прибути у судові засідання у певні дні через зайнятість у інших судових засіданнях.

Слід зазначити, що судом першої інстанції судові засідання по даній справі призначались з інтервалом часу (не менше одного місяця), так ОСОБА_2 про розгляд справи 03 жовтня 2018 року повідомлена 07 вересня 2018 року (а.с.102), заяву про відкладення розгляду справи подала 02 жовтня 2018 року; про перенесення розгляду справи на 13 листопада 2018 року ОСОБА_1 повідомлена - 18 жовтня 2018 року (а.с.124), її представник ОСОБА_2 13 листопада повторно подала клопотання про відкладення розгляду справи у зв»язку із здійсненням нею представництва у іншій справі; про розгляд справи 14 грудня 2018 року ОСОБА_1 повідомлена 23.11.2018 року (а.с.135), клопотання про відкладення розгляду справи її представник ОСОБА_2 подала 14 грудня 2018 року. При цьому, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про її зайнятість у інших судових засіданнях 13 листопада 2018 року та 14 грудня 2018 року не представила суду будь-яких доказів.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що суд обгрунтовано залишив позовну заяву ОСОБА_1 без розгляду, що не позбавляє її повторно звернутися до суду із зазначеним позовом.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97- ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на чому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях.

Так, рішеннями Європейського суду визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов»язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов»язки.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов»язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосується безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов»язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Відтак, в кожному випадку позивач при зверненні до суду повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив це рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвала суду постановлена з додержанням вимог норм процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду, а тому підстави для скасування ухвали суду відсутні.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381 - 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 залишити без задоволення, а ухвалу Косівського районного від 14 грудня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 31 січня 2019 року.

Головуюча О.В. Пнівчук

Судді: Г.П. Мелінишин

О.О. Томин