У Х В А Л А

30 січня 2019 року

м. Київ

справа № 345/1437/18

провадження № 61-2123 ск 19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Сімоненко В. М. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 02 жовтня 2018 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 27 грудня 2018 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ :

В квітні 2018 року позивач звернувся з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 30 вересня 2017 року ОСОБА_1 керуючи мототрактором «RIE 2LT» допустив зіткнення з його автомобілем TOYOTA Corolla, д.н.з. НОМЕР_1, в результаті чого його автомобіль отримав механічні пошкодження.

Постановою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 24 жовтня 2017 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу.

На підставі наведеного просив стягнути з відповідача кошти витрачені ним на ремонт пошкодженого автомобіля в сумі 6350,00 грн.

Також зазначав, що окрім матеріальної шкоди йому було заподіяно моральну шкоду, яка полягає в тому, що автомобіль, яким він користувався, перебував на території України тимчасово під зобов'язанням про зворотне вивезення до 10-ти днів та фактично через ДТП та необхідність ремонтувати пошкоджений автомобіль, багато справ запланованих раніше, що потребували пересування автомобілем, йому довелось відкласти. В результаті чого просив стягнути моральну шкоду, яку оцінює в 3000 грн та стягнути судові витрати.

Рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 02 жовтня 2018 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь позивача 6350,00 грн матеріальної, 600,00 грн моральної шкоди та 5504,80 грн судових витрат.

Задовольняючи позовні вимог ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив з того, що пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, сталось з вини відповідача ОСОБА_1, що встановлено постановою Калуського міськрайонного суду від 24 жовтня 2017 року про притягнення його до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу. Крім того, оскільки автомобіль позивача зазнав механічних пошкоджень, для виправлення яких останній витрачав свої кошти і час, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої ДТП.

Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 27 грудня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 02 жовтня 2018 року в частині розподілу судових витрат скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким компенсовано ОСОБА_2 сплачений ним судовий збір у розмірі 704,80 грн за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати в розмірі 3600 грн.

В решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині розподілу судових витрат та ухвалюючи в цій частині нове рішення апеляційний суд виходив з того, що оскільки зазначена позивачем частина витрат на правову допомогу в розмірі 1200 грн, не відповідає фактичним матеріалам справи та спростовується ними, тому вони не підлягають стягненню з ОСОБА_1 та дійшов висновку про стягнення на користь позивача суми судових витрат в розмірі 3600,00 грн на правову допомогу, що підтверджено документально.

24 січня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 02 жовтня 2018 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 27 грудня 2018 року в якій просив скасувати оскаржувані ним судові рішення, а справу передати на новий розгляд.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди ухвали рішення при неповному з'ясуванні фактичних обставин, що мали значення для правильного вирішення справи.

Верховний Суд, вивчивши подану касаційну скаргу та додані до неї документи, оскаржуване судове рішення, зробив висновок, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, яке не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є: справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частина перша статті 274 ЦПК України визначає, що у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються: малозначні справи і справи, що виникають з трудових відносин, а згідно частини другої цієї статті - може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Системний аналіз частини шостої статті 19, статті 274 ЦПК України дає підстави для висновку, що малозначними у цивільному процесі є, зокрема, справи незначної складності, визнані судом малозначними (за виключенням справ, які мають розглядатися тільки за правилами загального позовного провадження).

При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує критерії, визначені в частині третій статті 274 ЦПК України, а саме: ціну позову; значення справи для сторін; обраний позивачем спосіб захисту; категорію та складність справи; обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; кількість сторін та інших учасників справи; чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Як вбачається з розміру сплаченого судового збору, змісту судових рішень у справі заявлено позовні вимоги про відшкодування шкоди завданої внаслідок ДТП з ціною позову у розмірі 9350,00, що менше ніж сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто справа є малозначною.

Крім того, відповідно до частини першої статі 411 ЦПК України судові рішення підлягають обов'язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо: справу розглянуто і вирішено неповноважним складом суду; в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід, і судом касаційної інстанції визнано підстави про відвід обґрунтованими; судове рішення не підписано будь-яким із суддів або підписано не тими суддями, що зазначені в судовому рішенні; судове рішення ухвалено суддями, які не входили до складу колегії, що розглянула справу; справу розглянуто за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою; судове рішення ухвалено судом з порушенням правил інзстанційної або територіальної юрисдикції; суд розглянув в порядку спрощеного позовного провадження справу, яка підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження;

У цій справі обставин, передбачених частиною четвертою статті 274, пунктом 2 частини третьої статті 389 та частиною першою статі 411 ЦПК України, за наявності яких судові рішення в малозначних справах підлягають касаційному оскарженню або обставин, за яких судове рішення підлягає обов'язковому скасуванню не встановлено.

З огляду на викладене та відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389, пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України у відкритті касаційного провадження в даній справі слід відмовити.

Керуючись пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 02 жовтня 2018 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 27 грудня 2018 року відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. М. Сімоненко