Справа № 2-157/11
Провадження № 6/496/87/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2019 року Біляївський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Буран В.М.,

при секретарі Дигуляр А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Біляївка Одеської області подання Головного державного виконавця Біляївського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Кольца О.О. про примусове проникнення до житла чи іншого володіння особи,-

ВСТАНОВИВ:

Старший державний виконавець Біляївського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Одеської області звернувся до суду з поданням, в якому просить задовольнити його клопотання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння - ОСОБА_1 . Свої вимоги мотивує тим, що у відділі державної виконавчої служби Біляївського міськрайонного управління юстиції Одеської області на виконанні знаходиться виконавче провадження ВП № 57261481 за виконавчим листом № 2-157/2011 виданий 22.05.2018 року про солідарне стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» заборгованості у розмірі 1 775 703,52 грн.

20.09.2018 року головним державним виконавцем винесена постанова про відкриття виконавчого провадження.

Згідно інформаційної довідки встановлено, що за боржником а/т засоби не зареєстровані.

Згідно довідки УПФУ пенсійних виплат не отримує.

Згідно довідки ДПІ встановлено, що рахунки в установах банку відсутні.

Згідно інформаційної довідки встановлено, що за ОСОБА_1 зареєстрований житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до іпотечного договору від 13.12.2007 року, боржнику належить житловий будинок загальною площею 161,40 кв.м., житловою площею: 48,80 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка перебуває під заставою ПАТ «Державний ощадний банк» в особі Філії Одеське обласне упраління АТ «Ощадбанк».

Головним державним виконавцем здійснено виходи за адресою реєстрації боржника - АДРЕСА_1 , згідно якого на момент складання актів, встановлено, що за вказаною адресоюмешкають ОСОБА_1 , його батьки та невідомі особи, які відмовились представлятись та надавати доступ до вищевказаного житла з метою перевірки майнового стану.

На підставі вищевикладеного старший державний виконавець просить задовольнити його подання та надати дозвіл на примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника з метою складання акту опису й арешту майна та подальшої реалізації цього майна в рахунок погашення боргу.

Представник Біляївського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області у судове засідання не з`явився, однак від нього надійшла заява про розгляд клопотання за його відсутності.

Вивчивши додані до подання матеріали, суд вважає, що подання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено у судовому засіданні, на виконанні у відділі державної виконавчої служби Біляївського міськрайонного управління юстиції Одеської області на виконанні знаходиться виконавчий лист № 2-157/2011 виданий 22.05.2018 року про солідарне стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» заборгованості у розмірі 1775703,52 грн.

20.09.2018 року головним державним виконавцем винесена постанова про відкриття виконавчого провадження.

Згідно інформаційної довідки встановлено, що за ОСОБА_1 зареєстрований житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до іпотечного договору від 13.12.2007 року, боржнику належить житловий будинок загальною площею 161,40 кв.м., житловою площею: 48,80 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка перебуває під заставою ПАТ «Державний ощадний банк» в особі Філії Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк».

16.05.2019 року та 09.07.2019 року старшим державним виконавцем здійснювались виходи за адресою: АДРЕСА_1 ., та були складені акти, згідно яких за даною адресою нікого не було вдома, тому виклики до органу ДВС були залишенні у хвіртці, встановити майновий стан боржника не вдалося, виклик головного державного виконавця було проігноровано.

Відповідно до ст. 439 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця. Суд розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, негайно, але не пізніше наступного дня з дня його надходження до суду, без повідомлення (виклику) сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного чи приватного виконавця.

Недоторканність житла є однією з конституційних гарантій громадян. Як зазначено у ст. 30 Конституції України, не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Статтею 311 ЦК України передбачено право на недоторканність житла. У частинах 1, 2 ст. 311 ЦК України зазначено, що житло фізичної особи є недоторканним. Проникнення до житла чи до іншого володіння фізичної особи, проведення у ньому огляду чи обшуку може відбутися лише за вмотивованим рішенням суду.

Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обов`язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов`язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року.

Зазначені міжнародні акти згідно з ч. 1 ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканність житла, яке визначено в Конституції України і міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави у права людини з метою забезпечення загального блага.

Одним із судових рішень, що допускає проникнення до житла чи до іншого володіння особи, є ухвала суду про примусове проникнення до житла під час виконання судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб).

Таким чином, рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи має бути вмотивованим і ґрунтуватися на доказах, які підтверджують перешкоджання боржника вільному доступу державного виконавця до цього житла чи іншого володіння особи та ухилення його від виконання судового рішення.

Аналіз положень Закону України «Про виконавче провадження» та процесуальних норм дає підстави для висновку, що законодавець збалансував права як особи, що ініціює питання звернення з поданням до суду про примусове проникнення до житла, так і особи, щодо якої такі заходи застосовано. При цьому, питання про примусове проникнення до житла вирішується не інакше як шляхом прийняття вмотивованої ухвали суду з додержанням принципу верховенства права.

З матеріалів подання вбачається, що державний виконавець здійснював вихід за адресою боржника, однак провести виконавчі дії не виявилось можливим, оскільки на момент виходу за даною адресою нікого не було про, що складено акти від 16.05.2019 року та 09.07.2019 року.

Акти державного виконавця від 16.05.2019 року та 09.07.2019 року підписані головним державним виконавцем без участі понятих, без зазначення часу здійснення виходу за адресою боржника, що не виключає здійснення такого виходу в робочий час, і може бути причиною відсутності боржника у вказаному будинку, також без попереднього повідомлення боржника про такий вихід. Вказані акти не можуть вважатись належним та допустимим доказом для надання дозволу на примусове проникнення в житло.

Жодних інших доказів (фото, відео) суду надано не було.

Факт присутності боржника у вказаному жилому приміщенні не виявлено, а відтак твердження виконавця про те, що боржник навмисно не надає державному виконавцю доступ до даного будинку суд вважає необґрунтованим.

Таким чином, до подання не додано доказів того, що боржник ОСОБА_1 чинить перешкоди у вільному доступу державного виконавця до свого житла, не вказано достовірних даних про його наявність в будинку.

З врахування вищевикладеного, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення подання.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. 439 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні подання старшого державного виконавця Біляївського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Кольца О.О. про примусове проникнення до житла чи іншого володіння ОСОБА_1 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду на протязі 15 днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги через суд першої інстанції.

Суддя Буран В.М.