Справа № 462/1593/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2019 року Залізничний районний суд міста Львова

в складі:

головуючого-судді Ліуша А.І.

з участю секретаря Ващишин А.Б.

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики, -

В С Т А Н О В И В :

позивач звернувся до суду з позовом про стягнення боргу за договором позики, покликаючись на те, що 23 квітня 2018 року між ОСОБА_4 та відповідачем було укладено договір позики, за яким відповідач отримав 2200,00 євро та 9000,00 доларів США, які зобов`язався повернути на перщу вимогу. 25 вересня 2018 року між ним та ОСОБА_4 було укладено договір відступлення права вимоги за даними вимогами до відповідача. Він неодноразово звертався до відповідача з вимогою повернути борг, однак відповідач борг не повернув досі. Просить стягнути з відповідача на його користь 2200,00 євро та 9000,00 доларів США, що становить 327689,51 грн.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, дав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, просить позов задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, а тому згідно ст. 223 ЦПК України, суд вважає, що справу можна вирішити у його відсутності, на підставі наявних у ній даних та доказів.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази, наявні у матеріалах справи, суд вважає, що позов слід задовольнити повністю.

Судом встановлено, що 23 квітня 2018 року між ОСОБА_4 та відповідачем ОСОБА_3 було укладено договір позики, за яким ОСОБА_3 отримав 2200,00 євро та 9000,00 доларів США , які зобов`язався повернути на першу вимогу, що стверджується розписками від 23 квітня 2018 року.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

У відповідності до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно з ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Також, суд враховує правову позицію Верховного Суду України, викладену у постанові №309/3458/14-ц від 13 грудня 2017 року, згідно якої за своєю суттю розписка про отримання в борг коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей.

Відповідно до договору відступлення права вимоги №01/18 від 25 вересня 2018 року ОСОБА_4 передав ОСОБА_2 право вимоги боргу ОСОБА_3 за договорами позики згідно розписок від 23 квітня 2018 року.

У відповідності до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Згідно з ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Враховуючи наведене, суд вважає, що з відповідача слід стягнути на користь позивача 2200,00 євро та 9000,00 доларів США заборгованості, що становить 327689,56 грн. за договорами позики від 23 квітня 2018 року, інших розрахунків та заперечень щодо позову відповідачем не надано.

Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє повне ствердження в судовому засіданні, а тому підлягають до задоволення.

Також, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Отже, суд вважає, що з відповідача слід стягнути на користь позивача 3276,90 грн. сплаченого судового збору.

Керуючись ст.ст. 12, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд , -

У Х В А Л И В:

позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_3 / АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_2 / АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_1 / 327689 /триста двадцять сім тисяч шістсот вісімдесят дев`ять/ гривень 56 копійок заборгованості.

Стягнути з ОСОБА_3 / АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_2 / АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_1 / 3276 /три тисячі двісті сімдесят шість/ гривень 90 копійок сплаченого судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається через Залізничний районний суд міста Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: /підпис/ А.І. Ліуш

Копія вірна.

Суддя: А.І. Ліуш