ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 540/760/18 Номер провадження 22-ц/814/2887/19Головуючий у 1-й інстанції Косик С.М. Доповідач ап. інст. Одринська Т. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого - судді - Одринської ТВ.,

суддів:Панченка О.О., Пікуля В.П.

за участю секретаря судових засідань - Ряднини І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному провадженні в залі суду у м. Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Карлівське сільгосппідприємство "ЛОС" про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу

за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Карлівське сільгосппідприємство "ЛОС"

на рішення Машівського районного суду Полтавської області від 18 березня 2019 року

в с т а н о в и в:

04 вересня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Карлівське сільськогосппідприємство «ЛОС» про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. В обґрунтування позову вказав, що між сторонами у справі було укладено строковий трудовий договір з 26 квітня 2018 року по 26 листопада 2018 року. Натомість, 31 травня 2018 року його було звільнено з підстав закінчення строку дії трудового договору на підставі ч. 2 ст. 36 КЗпП України. Вказує на те, що звільнений він незаконно та безпідставно, з метою позбавити його права на працю та заробітну плату.

Просив суд скасувати наказ №132/2018-К від 31 травня 2018 року, яким його звільнено з ТОВ «Карлівське сільгосппідприємство «ЛОС», поновити на посаді водія автотранспортних засобів у вказаному товаристві з 31 травня 2018 року та стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 31 травня 2018 року до дня ухвалення рішення, з розрахунку його заробітної плати за місяць в сумі 26273,17 гривень, а також судові витрати у справі.

Рішенням Машівського районного суду Полтавської області від 18 березня 2019 року позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Карлівське сільгосппідприємство «ЛОС» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - задоволено.

Скасовано наказ №132/2018-К від 31 травня 2018 року, яким звільнено ОСОБА_1 з Товариства з обмеженою відповідальністю «Карлівське сільгосппідприємство «ЛОС».

Поновлено ОСОБА_1 на посаді водія автотранспортних засобів Товариства з обмеженою відповідальністю «Карлівське сільгосппідприємство «ЛОС» з 31 травня 2018 року.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Карлівське сільгосппідприємство «ЛОС» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 31 травня 2018 року по 18 березня 2019 року включно в сумі 220510,00 гривень.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Карлівське сільгосппідприємство «ЛОС» на користь держави судовий збір в сумі 704,80 гривень.

Додатковим рішенням Машівського районного суду Полтавської області від 03 квітня 2019 року допущено до негайного виконання рішення в частині виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць, та поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника.

З рішенням не погодився відповідач ТОВ «Карлівське сільгосппідприємство «ЛОС» та подало на нього апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Апелянт вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з неправильним з`ясуванням обставин, які мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права, а викладені в ньому висновки такими, що не відповідають фактичним обставинам та матеріалам справи. Вказує на те, що місцевим судом не враховано щодо пропуску позивачем місячного строку на звернення до суду, обрахунок цього строку з моменту отримання копії наказу про звільнення на запит адвоката Печериці А.Ф. є безпідставним. Також зазначено, що суд необґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання про допит свідків, які б засвідчили, що позивач відмовився своєчасно отримати копію наказу про звільнення. Зазначає, що спірні правовідносини у справі виникли, в зв`язку з порушенням проти позивача кримінальної справи за фактом розкрадання паливно -мастильних матеріалів, кримінальне провадження у якій було закрито, внаслідок вирішення цього питання з позивачем мирним шляхом. Враховуючи факт вчинення позивачем протиправних дій відносно товариства, апелянт вважає, що взагалі відсутні правові підстави для поновлення ОСОБА_1 на роботі.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 вказує, що протиправних дій проти відповідача не здійснював, в свою чергу відповідачем на підставі підроблених документів незаконно звільнено його з роботи. Вважає рішення суду законним та обґрунтованим, просить залишити його без змін.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 30 травня 2019 року апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Карлівське сільгосппідприємство "ЛОС" - задоволено частково.

Рішення Машівського районного суду Полтавської області від 18 березня 2019 року - скасовано, ухвалено нове.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Карлівське сільгосппідприємство "ЛОС" про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - відмовлено.

Постановою Верховного суду від 25 вересня 2019 року касаційну скаргу ОСОБА_1 - задоволено частково.

Постанову Полтавського апеляційного суду від 30 травня 2019 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог або змінити рішення.

Відповідно до п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення або неправильне застосування судом норм матеріального або процесуального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, відзиву, вислухавши пояснення учасників справи, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

25 квітня 2018 року відповідно до наказу №113/2018-К ОСОБА_1 був прийнятий на посаду водія автотранспортних засобів ТОВ «Карлівське сільгосппідприємство «ЛОС» з 26 квітня 2018 року за строковим трудовим договором з окладом згідно тарифної сітки пропорційно відпрацьованого часу. При цьому , в матеріалах справи наявні два накази за одним номером, однієї дати, але в одному зазначено за сумісництвом, в іншому- ні / а.с.113, 133/.

Позивач посилався на те, що це не була робота за сумісництвом, іншої роботи він не мав.

26 квітня 2018 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Карлівське сільгосппідприємство «ЛОС» було укладено строковий трудовий договір.

В матеріалах справи наявні : копія строкового трудового договору від 26 квітня 2018 року, укладеного між ТОВ «Карлівське сільгосппідприємство «ЛОС» та ОСОБА_1 , без зазначення кінцевої дати дії договору (а.с.18) та копія строкового трудового договору від 26 квітня 2018 року, укладеного між ТОВ «Карлівське сільгосппідприємство «ЛОС» та ОСОБА_1 , з зазначенням строку його дії до 31 травня 2018 року (а.с.53) .

За висновками експерта від 7 серпня 2018 року за №1505 та від 8 серпня 2018 року за №1521 підписи у строковому трудовому договорі від 26 квітня 2018 року строком дії до 31.05.2018 р.та договорі про повну матеріальну відповідальність від 26 квітня 2018 року, укладених між ТОВ «Карлівське сільгосппідприємство «ЛОС» та ОСОБА_1 , виконані не позивачем, а іншою особою (а.с.64-71). Інший договір від 26.04.2018 р. без зазначення строку дії, не був предметом експертного дослідження.

Як вбачається з книги обліку трудових книжок в ТОВ «Карлівське сільгосппідприємство «ЛОС» (а.с.116-122 ), трудова книжка ОСОБА_1 на підприємстві відсутня.

31 травня 2018 року позивача звільнено у зв`язку із закінченням строкового трудового договору на підставі пункту 2 частини першої статті 36 КЗпП України (наказ № 132/2018-К від 31 травня 2018 року).

Згідно пункту 2 частини першої статті 36 КЗпП України пiдставами припинення трудового договору є: 2) закiнчення строку (пункти 2 i 3 статтi 23), крiм випадкiв, коли трудовi вiдносини фактично тривають i жодна з сторiн не поставила вимогу про їх припинення.

Відповідно до статті 21 КЗпП України трудовий договір - це угода між працiвником та власником пiдприємства, установи, органiзацiї або уповноваженим ним органом чи фiзичною особою. Працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цiєю угодою, та дотримуватись внутрiшнього трудового розпорядку, а власник пiдприємства, установи, органiзацiї або уповноважений ним орган чи фiзична особа зобов`язується виплачувати працiвниковi заробiтну плату й забезпечувати умови працi, передбаченi законодавством про працю, колективним договором i угодою сторiн.

Статтєю 23 КЗпП України передбачено, що трудовий договір може бути: 1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роботи.

Строковий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений термін з урахуванням характеру наступної роботи або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавством.

Підставою для укладення строкового трудового договору на вимогу працівника є його заява про прийняття на роботу, в якій вказуються обставини або причини, що спонукають працівника найматися на роботу за строковим трудовим договором, а також строк, протягом якого він працюватиме.

Суд першої інстанції, задовольняючі позовні вимоги ОСОБА_1 , виходив з того, що між сторонами трудового спору було укладено безстроковий трудовий договір.

Скасовуючи постанову Полтавського апеляційного суду від 30 травня 2018 року Верховний Суд зазначив, що звертаючись до суду з позовом ОСОБА_1 вказував про укладення строкового договору, так само, як відповідач, тому по суті спір між сторонами виник з приводу кінцевої дати дії строкового договору. Таким чином, посилання місцевого суду на безстроковість трудового є помилковим.

Визначаючи строк закінчення строкового трудового договору, колегією суддів враховано, що строковий договір від 26 квітня 2018 року з датою закінчення 31.05.2018 року, позивачем не підписувався, що підтверджено висновком почеркознавчої експертизи від 07 серпня 2018 року за №1505 та від 08 серпня 2018 року за №1521.

Крім того, судом приймається до уваги те, що Лист Машівської районної філії Полтавського обласного центру зайнятості / т.1 ас.с146-148/, з якого вбачається, що трудові відносини у позивача з ТОВ «Карлівське сільгосппідприємство «ЛОС» склались на протязі тривалого часу з 03.04.2009 року і мали систематичний сезонний характер: з квітня по листопад кожного року.

Як пояснив позивач, та не заперечував представник відповідача працевлаштування відбулося на підставі строкового трудового договору, без сумісництва, з оформленням трудової книжки. Дана обставина також підтверджується книжкою обліку руху трудових книжок, оригінал якої було оглянуто судом апеляційної інстанції в судовому засіданні.

Законодавством саме на роботодавця покладено обов`язок належного оформлення трудових відносин і працівник в даному випадку є найменш захищеною стороною, тому у справах, у яких оспорюється незаконність звільнення, саме відповідач повинен довести, що звільнення відбулося без порушення законодавства про працю.

Враховуючи викладене, а також те, що відповідачем не спростовано посилання позивача, що строк дії договору закінчився 26.11.2018 року, а також не надано належних та допустимих доказів, що строк строкового трудового договору, який є предметом спору у даній справі, закінчився 31 травня 2018 року, колегія суддів вважає встановленим, що строковий трудовий договір, між сторонами у справі був укладений до 26 листопада 2018 року.

Таким чином, колегія суддів доходить висновку, що наказ №132/2018-К від 31 травня 2018 року про звільнення ОСОБА_1 з Товариства з обмеженою відповідальністю «Карлівське сільгосппідприємство «ЛОС» підлягає скасуванню в частині дати звільнення, а саме - з26 листопада 2018 року.

Оскільки між сторонами було укладено строковий договір, дія якого закінчилася 26 листопада 2018 року, підстав для поновлення позивача на роботі не має.

Встановивши, що звільнення позивача відбулося з порушень норм трудового законодавства, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач набув право на стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Розраховуючи розмір середнього заробітку, який підлягає стягненню з відповідача, місцевий суд, помилково вважаючи, що трудовий договір між сторонами у справі був укладений безстроково, провів його розрахунок до дня винесення рішення у справі.

Визначивши, строк припинення трудових відносини між сторонами у справі, колегія суддів проводить відповідний розрахунок з дати незаконного звільнення позивача- 31 травня 2018 року по день закінчення строку дії трудового договору - 26 листопада 2018 року.

Порядок обчислення середньої заробітної плати затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 (надалі - «Порядок»).

Відповідно до пункту 5 розділу IV Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Згідно з абзацом першим пункту 8 розділу IV Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні 2 місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Середньоденна (середньогодинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - календарних днів за цей період.

Згідно з абзацом 4 розділу ІІ наведеного вище Порядку, якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи.

Згідно довідки про доходи від 08.08.2018 № 176 (а.с.30), заробітна плата ОСОБА_1 за квітень складала 12276 грн, за травень 2018 року- 24680,87 грн., що разом складає 36956,87 грн.

Відповідачем не надано табель обліку робочого часу, що унеможливлює встановити кількість робочих днів на підприємстві протягом квітня - травня 2018 року, тому при розрахунку середньоденного заробітку, колегія суддів бере до уваги загальну кількість робочих днів за вказані місяці, яка складає 40 днів / квітень -19 + травень - 21/

Таким чином, середньоденна заробітна плата позивача складає 923,92 грн. /36956,87 грн. заробітна плата за 2 останні місяці/ 40 днів кількість робочих днів за даний період/.

З урахуванням розпорядження Кабінету Міністрів України від 11.01.2018 «Про перенесення робочих днів у 2018 році» за період з червня по 26 листопада 2018 року кількість робочих днів складає 124.

Таким чином, середній заробіток за час вимушеного прогулу становить 114566, 08 грн. /124 робочих дні * 923, 92 грн - середньоденний заробіток/.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ст.141 ЦПК України суд враховує, що відповідно до висновку Верховного Суду в ухвалі від 18 липня 2019 року № 766/16312/16-ц, вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу не є вимогами про стягнення заробітної плати, а отже підлягають оплаті судовим збором. З врахуванням цього, судовий збір за подання позову, який складає 704, 80 грн, підлягає стягненню з відповідача на користь держави, оскільки судом встановлено порушення трудового законодавства.

Враховуючи часткове задоволення апеляційної скарги, розподіляючи судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 1057,21 грн., колегія суддів враховує, що процент задоволеності її складає 48 % /114566,08 розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу *100/ 220510 грн, -які прохав стягнути позивач/, тому до стягнення з позивача на користь відповідача підлягає судовий збір в розмірі 507, 46 грн.

Керуючись п.2 ч.1 ст. 374, п.4 ч.1 ст. 376, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Карлівське сільгосппідприємство "ЛОС" - задовольнити частково.

Рішення Машівського районного суду Полтавської області від 18 березня 2019 року - скасувати, ухвалити нове.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Карлівське сільгосппідприємство "ЛОС" про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - задовольнити частково.

Скасувати наказ №132/2018-К від 31 травня 2018 року про звільнення ОСОБА_1 з Товариства з обмеженою відповідальністю «Карлівське сільгосппідприємство «ЛОС» в частині дати звільнення.

Змінити дату звільнення ОСОБА_1 , а саме: з 26 листопада 2018 року , в зв`язку з закінченням строку дії трудового договору.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Карлівське сільгосппідприємство «ЛОС» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 31 травня 2018 року по 26 листопада 2018 року включно в сумі 114566, 08 гривень.

В задоволенні інших позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Карлівське сільгосппідприємство «ЛОС» на користь держави судовий збір в сумі 704,80 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Карлівське сільгосппідприємство «ЛОС» судовий збір в розмірі 507, 46 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції, у разі проголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складено 13 грудня 2019 року .

головуючий суддя: _______________ Т.В. Одринська

судді: ______________ О.О.Панченко ______________ В.П Пікуль