Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.12.2019 Справа №607/23458/19

м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого - судді Герчаківської О.Я.,

за участю секретаря судового засідання Лобач І.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача, адвоката Стасишина М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення в її користь аліментів на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ј усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 01 січня 2019 року і до повноліття дитини. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що спільна дитина сторін проживає разом з нею та знаходиться на її повному утриманні, відповідач не приймає участі у матеріальному забезпеченні сина, ухиляється від покладеного на нього батьківського обов`язку.

Ухвалою судді від 03 жовтня 2019 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів. Постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження.

28 жовтня 2019 року судом зареєстровано письмовий відзив відповідача ОСОБА_2 на позовну заяву про стягнення аліментів, у якому він просить у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до нього про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ј усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 01 січня 2019 року відмовити у повному обсязі. Просить вирішити питання про стягнення з нього аліментів на утримання сина в розмірі 1300,00 грн., щомісяця, починаючи стягувати від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Додатково зазначив, що після розлучення із позивачем вони усно домовились між собою, що ОСОБА_2 буде сплачувати на утримання їх неповнолітнього сина аліменти в сумі 800 грн., дана домовленість виконується по даний час, однак ОСОБА_1 виявила бажання, щоб відповідач сплачував аліменти в сумі 1170,00 грн. ОСОБА_2 з цим погоджується, але бажає, щоб суд, в разі задоволення зазначеної позовної заяви, вирішив питання щодо визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі, а саме 1300,00 грн., що в даному випадку є найбільш доцільним і тому бажає, щоб суд присудив йому такі аліментів, які він вважає є аргументованими і він особисто буде мати можливість їх сплачувати з моменту подачі позивачем зазначеної позовної заяви до суду, аж до повноліття дитини, а не з 01 січня 2019 року, як це вимагає позивач у зазначеній позовній заяві. У вихованні дитини відповідач також бере активну участь, завжди його навідує і попри усні домовленості із позивачем (сплати аліменти - 800 грн.), він додатково та добровільно бере участь у витратах на утримання сина, однак не на все придбане у нього збереглись чеки та квитанції. Також ОСОБА_2 зазначає про те, що він одружений і в нього на утриманні є неповнолітня дитина його дружини та його непрацездатні батьки (пенсіонери), які також розраховують на матеріальну підтримку відповідача, так як часто хворіють.

18 листопада 2019 року судом зареєстровано відповідь позивача ОСОБА_1 , в якій вона зазначила, між сторонами після розлучення була досягнута усна домовленість, що відповідач у добровільному порядку буде сплачувати аліменти на утримання сина. Ця сума у 2018 році становила 800 грн. на місяць, однак з 1 січня 2019 року відповідачу підвищили пенсію і він мав би сплачувати аліменти не 800 грн., а 1170 грн. Для позивача різниця у 370 грн. є суттєва, оскільки син росте і потребує більше коштів на його утримання. Відповідач сам стверджує, що в 2019 році мав додаткові заробітки, які він від ОСОБА_1 та сина приховував. Ці кошти дозволили йому, хоча і частково, покращити його матеріальний стан та його нової сім`ї, але не сина. Не відповідає дійсності твердження ОСОБА_2 , що він допомагає синові і здійснює грошові витрати на його утримання іншим шляхом. Позивач не вважає додатковою допомогою пригощання сина один раз в місяць піцою. Батьки відповідача є самодостатні і забезпечені люди, вони мають підсобне господарство, отримують пільги від держави на тверде паливо, електроенергію та скраплений газ, не є інвалідами. А те, що вони інколи хворіють, то це притаманно кожній людині, особливо в старшому віці. Дитина дружини, з якою проживає відповідач, не є усиновленою, у неї є батько і він має так само її утримувати.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі і просила суд їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник, адвокат Стасишин М.В. в судовому засіданні позовні вимоги визнали частково, пояснили, що відповідач має можливість платити аліменти на утримання сина у розмірі 1300,00 грн. щомісячно, оскільки він офіційно не працює, отримує лише пенсію в розмірі 3800,00 грн., стан його здоров`я задовільний.

Заслухавши пояснення позивача, відповідача, представника відповідача, оцінивши зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Як слідує із свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 , виданого 29 квітня 2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України, з 29 квітня 2004 року сторони перебували у шлюбі.

Від цього шлюбу в них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчить свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 , видане 15 лютого 2005 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 листопада 2014 року шлюб між сторонами розірвано (справа № 607/16872/14-ц).

Згідно довідки № 1675 від 20 вересня 2019 року, виданої ПП «Вікторія - 1», ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з нею зареєстрований та проживає син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

06 березня 2019 року відповідач ОСОБА_2 зареєстрував шлюб із ОСОБА_4 , про що свідчить свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_3 , видане 06 березня 2019 року Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області.

Як слідує з довідки про доходи пенсіонера № 898 від 15 жовтня 2019 року, виданої Головним правлінням Пенсійного фонду України, ОСОБА_2 перебуває на обліку в Головному управлінні ПФУ в Тернопільській області і отримує пенсію за вислугу років. Сума пенсії, отримана відповідачем, за період з 01 січня 2019 року по 31 жовтня 2019 року складає 42315,80 грн.

Із наказу № 45 від 17 жовтня 2019 року, виданого ТОВ «Спеціалізований підрозділ охорони «Дозор - Тернопіль», вбачається, що ОСОБА_2 , охоронник, звільнений з роботи 17 жовтня 2019 року у відповідності до п. 1 ст. 36 КЗпП України (угода сторін). Даний факт підтверджується також записом у трудовій книжці відповідача серії НОМЕР_4 .

За вказаних вище обставин, до правовідносин, які виникли між сторонами підлягають застосуванню наступні норми матеріального права.

Відповідно до ч. ч. 2, 8, 9, 10 ст. 7 Сімейного кодексу України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів.

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

За змістом ч. 1 ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Статтею 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до ч. 2 ст. 184 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 не працевлаштований, так як 17 жовтня 2019 року звільнився з останнього місця роботи, однак є працездатним, отримує пенсію за вислугу років, інших утриманців не має. Щодо доводів відповідача про те, що на його утриманні знаходиться дитина дружини від попереднього шлюбу, то суд зазначає, що даних про те, що дитина усиновлена ОСОБА_2 суду не надано та таких в судовому засіданні не здобуто.Щодо тверджень останнього про те, що на його утриманні перебувають батьки пенсіонери - ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які хворіють, то суд їх відхиляє, оскільки будь-яких належних та допустимих доказів в їх обґрунтування ОСОБА_2 не надав. Копії пенсійних посвідчень батьків відповідача тільки підтверджують те, що вони є пенсіонерами та отримують пенсію за віком.

Стан здоров`я ОСОБА_2 суд вважає задовільним, оскільки зворотнє не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні, відповідачем не надано доказів того, що він хворіє та по стану здоров`я не може працювати та утримувати сина. Тобто, за своїм станом здоров`я та матеріальним становищем ОСОБА_2 може виконувати обов`язки по утриманню сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відтак, у зв`язку з тим, що неповнолітня дитина сторін потребує матеріальної допомоги, а відповідач зобов`язаний належно виконувати свої батьківські обов`язки, позов ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини підлягає до часткового задоволення шляхом стягнення із ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1600,00 грн. щомісячно, починаючи з 01 жовтня 2019 року до досягнення дитиною повноліття.

Позовні вимоги позивача в частині стягнення аліментів з відповідача, починаючи з 01 січня 2019 року, до задоволення не підлягають, оскільки у відповідності до ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Згідно ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

За таких обставин суд вважає, що рішення в частині стягнення аліментів за один місяць, слід допустити до негайного виконання.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає до стягненню з відповідача на користь держави.

Керуючись статтями 2, 4, 12, 13, 76-78, 206, 258-268, 273, 352-355, 430Цивільного процесуального кодексу України, статями 75-76, 180-184 Сімейного кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1600 (одна тисяча шістсот) гривень щомісячно, починаючи з 01 жовтня 2019 року до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь держави 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп. судового збору.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Позивач: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_5 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: с. Вербівка Борщівського району Тернопільської області.

Повний текст рішення суду складено 09 грудня 2019 року.

Головуючий суддяО. Я. Герчаківська