ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2019 року

м.Суми

Справа №591/3875/18

Номер провадження 22-ц/816/4870/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Орлова І. В. (суддя-доповідач),

суддів - Собини О. І. , Левченко Т. А.

за участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

третя особа: Служба у справах дітей Сумської міської ради

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Сумського апеляційного суду цивільну справу № 591/3875/18 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 23 серпня 2019 року (суддя Шелєхова Г.В.) про усунення перешкод в управлінні майном дитини, -

в с т а н о в и в :

У липні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до колишньої дружини - ОСОБА_2 і до сина - ОСОБА_3 з позовом у якому просив суд зобов`язати відповідачів не чинити перешкоди в управлінні та користуванні майном - трьохкімнатною квартирою АДРЕСА_1 , яка належить малолітній дочці позивача - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Зарічного районного суду міста Суми від 23 серпня 2019 року у задоволенні позову відмовлено за безпідставністю заявлених вимог. Суд стягнув з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на правничу допомогу в сумі 2.000,00 гривень.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм процесуального права, просив скасувати рішення місцевого суду і ухвалити нове судове рішення про задоволення позову, відмовити ОСОБА_2 у стягненні витрат на правничу допомогу в розмірі 2000,00 гривень. ОСОБА_1 також просив суд апеляційної інстанції змінити мотивувальну частину оскаржуваного судового рішення і доповнити її наступними обставинами: 1) «відповідачі уклали договір охорони з ТОВ «Охоронна фірма «Альфа-Л» спірної квартири без письмової згоди відповідача»; 2) «в квартирі за адресою: АДРЕСА_3 не проживає відповідач разом з дітьми»; 3) «викладене в заяві від 28 грудня 2017 року відповідачами в особі законного представника до Сумського ВП ГУНП в Сумській області про кримінальне правопорушення за частиною 1 статті 192, статті 356 КК України, згідно якої ОСОБА_1 шляхом обману та зловживання довірою, самоправно використавши чуже майно, заволодів коштами у сумі 72000 грн., які він отримав від здачі в оренду третім особам квартири, що належить неповнолітній дочки не відповідає дійсності».

У відзиві представник відповідачки ОСОБА_2 - адвокат Савостян Н.В., просила залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення адвоката Савостян Н.В., перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, апеляційний суд вважає, що скаргу ОСОБА_1 належить залишити без задоволення з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції констатував відсутність порушення права позивача на управління майном малолітньої дитини, за захистом якого ОСОБА_1 звернувся за судовим захистом. Місцевий суд зазначив, що розмір документально підтверджених витрат ОСОБА_2 на правничу допомогу в сумі 2000,00 гривень є обґрунтованим. Апеляційний суд погоджується з такими висновками з огляду на таке.

Судом встановлено, що відповідачка ОСОБА_2 - колишня дружина позивача, з якою він перебував у зареєстрованому шлюбі з 30 серпня 1994 року. Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано відповідно до рішення Оболонського районного суду м. Києва від 25 листопада 2014 року (т. 1 а.с.15).

У шлюбі народилися діти сторін: син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та дочка - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (т. 1 а. с. 64 - 65).

ОСОБА_3 та неповнолітня ОСОБА_4 є співвласниками двох квартир, що розташовані у містах Суми і Київ. Кожному з дітей сторін належить по ? частки у квартирі АДРЕСА_1 та у квартирі АДРЕСА_3 (т. 1 а.с. 31 - 56, 70, зворот а.с. 70, 229 - 231).

Згідно з довідками Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації від 22 вересня 2017 року та Витягу з Єдиного державного демографічного реєстру місце проживання ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 зареєстроване за адресою: АДРЕСА_3 (т. 1 а.с. 66 - 67).

15 липня 2017 року між ОСОБА_2 , яка є законним представником ОСОБА_4 , як наймодавцем, та громадянином ОСОБА_5 , як наймачем, строком на один рік був укладений договір оренди квартири АДРЕСА_3 (т. 1 а.с. 16-19; 46-48).

01 вересня 2017 року між ОСОБА_6 , як позичкодавцем та ОСОБА_4 , від імені якої діяла її мати - ОСОБА_2 , був укладений договір безоплатного найму житла (позички) квартири АДРЕСА_4 ( т.1 а.с.20).

28 грудня 2017 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в особі законного представника - ОСОБА_2 , зверталися до Сумського ВП ГУНП в Сумській області із заявою (повідомленням) про кримінальне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 192, статтею 356 КК України. Підставою для даного звернення стала отримана заявниками інформація про те, що ОСОБА_1 , який мав вільний доступ до квартири АДРЕСА_1 , здав її в оренду на період з 01.09.2017 року по 01.03.2018 року без погодження із колишньою дружиною и сином (т.1 а.с. 232-237).

29 січня 2018 року позивач звертався до Сумського ВП ГУНП в Сумській області із заявою про кримінальне правопорушення, в якій зазначив, що його колишня дружина - ОСОБА_2 та син - ОСОБА_3 , поміняли замки до вхідних дверей квартири за адресою: АДРЕСА_1 , обмеживши йому доступ до речей (т. 2 а.с. 20).

Згідно з висновком Сумського ВП ГУНП в Сумській області від 07 лютого 2018 року, результатами перевірки заяви ОСОБА_1 даних про наявність кримінального правопорушення не встановлено (т. 2 а.с. 21).

У лютому 2018 року між ТОВ «Охоронна фірма «Альфа-Л» та ОСОБА_3 був укладений Договір на централізовану охорону житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 .

08 серпня 2018 року на пульт централізованого спостереження з вказаної квартири надійшов сигнал про спрацювання тривожної сигналізації. Прибувши на місце, працівники охоронної компанії встановили, що вхідні двері житлового приміщення відчинив ОСОБА_1 , який надав документи на підтвердження того, що він є законним представником дочки ОСОБА_4 та має право перебувати у квартирі (т. 2 а.с.18).

Відповідно до частини 1 статті 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Фізична особа, яка не досягла чотирнадцяти років (малолітня особа), має право: 1) самостійно вчиняти дрібні побутові правочини. Правочин вважається дрібним побутовим, якщо він задовольняє побутові потреби особи, відповідає її фізичному, духовному чи соціальному розвитку та стосується предмета, який має невисоку вартість; 2) здійснювати особисті немайнові права на результати інтелектуальної, творчої діяльності, що охороняються законом (частина 1 статті 31 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статі 177 СК України, батьки управляють майном, належним малолітній дитині, без спеціального на те повноваження. Батьки зобов`язані дбати про збереження та використання майна дитини в її інтересах.

Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Отже, позивач ОСОБА_1 , як батько ОСОБА_4 , якій ІНФОРМАЦІЯ_3 виповнилося 14 років і яка є співвласницею (1/2 частка) квартири АДРЕСА_1 , має право на здійснення від імені дитини та в її інтересах управління вказаним майном без спеціального на те повноваження. Разом з тим, позивач не довів, що під час здійснення саме таких повноважень, він зазнав певних перешкод з боку колишньої дружини і повнолітнього сина ОСОБА_3 , який до того ж є співвласником вищевказаного житла. У чому з його боку полягало здійснення управління частиною вищевказаного житла, позивач не зазначив. Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги тієї обставини, що відповідачі уклали договір охорони квартири АДРЕСА_1 з ТОВ «Охоронна фірма «Альфа-Л» без письмової згоди відповідача, не можуть бути підставою для скасування рішення суду. Зокрема, колегія суддів враховує, що повнолітній син позивача - ОСОБА_3 , як співвласник квартири, має право володіти, користувався та розпоряджається своїм майном, що також включає його право на отримання охоронних послуг житла. Висновок суду першої інстанції про відсутність порушеного права позивача є правильними. Клопотання ОСОБА_1 про витребування оригіналу розписки в який зазначалося про передачу квартири в оренду з 01 вересня 2017 року, не підлягає задоволенню, оскільки вказана обставина не має правового значення для вирішення заявленого спору.

Посилання суду на договір оренди квартири у АДРЕСА_3 ( т.1 а.с. 16 - 20), як на обставину оренди спірного житла, не спростовують правильність висновків суду щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог. Доводи позивача про те, що відповідачка не проживає разом з дітьми у АДРЕСА_3 , оскільки вказане житло здає в оренду, а самі вони проживають за іншою адресою, не заслуговують на увагу колегії суддів, так як встановлення вказаних обставин не має значення для даної справи, а стосується питання управління та розпорядження сторонами іншим нерухомим майном.

Твердження позивача про те, що викладені в заяві від 28 грудня 2017 року до Сумського ВП ГУНП в Сумській області обставини про кримінальне правопорушення не відповідають дійсності, не можуть бути підставою для задоволення позовних вимог, враховуючи, зокрема і те, що перевірка та оцінка вказаних обставин має відбуватися органами досудового слідства, яким подано відповідне повідомлення про кримінальне правопорушення.

Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для зміни мотивувальної частини оскарженого рішення суду та доповнення її обставинами, на які посилається позивач в апеляційній скарзі.

Що стосується доводів апеляційної скарги про незаконність рішення суду в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу, то колегія суддів виходить з наступного.

Згідно з вимогами статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі і витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Адвокат Савостян Н.В. представляла інтереси відповідача ОСОБА_2 в суді першої інстанції на підставі договору про надання правничої допомоги від 08 серпня 2019 року, відповідно до п. 4.2 витягу з якого гонорар адвоката складав 2000 гривень (т. 2 а.с. 60).

Згідно з даними акта приймання-передачі наданих послуг за договором, адвокат надав, а клієнт прийняв юридичні послуги у формі: надання попередньої правової консультації, узгодження правової позиції по справі, підготовка та подання відзиву та доданих до нього документів, участь в судовому засіданні (2 засідання: 02 липня 2019 року та т. 2 а.с. 25 та 23 серпня 2019 року а.с. 71 - 72).

Витрати відповідача на професійну правничу допомогу в розмірі 2000,00 гривень підтверджено розрахунковою квитанцією від 08 серпня 2019 року (т. 2 а. с. 62).

З огляду на викладене, визначаючи розмір витрат на правничу допомогу, суд першої інстанції взяв до уваги норми частини 4 ст. 137 ЦПК України та, врахувавши складність справи, обсяг виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), час, витрачений адвокатом на виконання робіт, ціну позову та значення справи для сторін, з урахуванням вимог розумності та справедливості, обґрунтовано стягнув з позивача на користь відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2000 гривень.

Суд першої інстанції правильно встановив характер спірних правовідносин та фактичні обставини справи, не допустив порушень норм матеріального та процесуального права, які б були обов`язковою підставою для скасування чи зміни оскаржуваного рішення.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення про відмову в задоволенні позову. Підстав для скасування даного рішення за доводами апеляційної скарги немає.

Відповідно до частини 3 статті 141 ЦПК України обставин, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 підлягають стягненню витрати на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції у розмірі 1000 (одна тисяча) гривень.

Керуючись статтями 7, 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Зарічного районного суду міста Суми від 23 серпня 2019 року без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції у розмірі 1000 (одна тисяча) гривень.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і на неї може бути подана касаційна скарга протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складене 16 грудня 2019 року.

Суддя - доповідач: І.В.Орлов

Судді: Т.А. Левченко

О.І.Собина