Справа № 446/2249/18 Головуючий у 1 інстанції: Самсін М.Л.
Провадження № 22-ц/811/3558/19 Доповідач в 2-й інстанції: Мельничук О. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Мельничук О.Я.,

суддів Крайник Н.П., Ванівського О.М.,

при секретарі Матяш С.І.,

за участю позивача ОСОБА_1 , представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 12 вересня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Ткачук Ганни Іванівни, ОСОБА_3 про визнання договорів дарування недійсними,

В С Т А Н О В И Л А :

В листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернулася до Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області з позовом до Приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Ткач Ганни Іванівни та ОСОБА_3 про визнання недійсним договорів дарування 1/2 частки житлового будинку разом з відповідною часткою господарських будівель і споруд в АДРЕСА_1 від 10 серпня 2016 року серія НВХ №947909, зареєстрований в реєстрі за №1301 та договір дарування 1/2 частки житлового будинку разом з відповідною часткою господарських будівель і споруд в АДРЕСА_1 від 10 серпня 2016 року серія НВХ №947910, зареєстрований в реєстрі за №1304.

Одночасно з подачею позовної заяви позивачем подано заяву про забезпечення позову, шляхом накладання заборони на відчуження житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 шляхом заборони іншим особам вчиняти будь-які дії щодо вказаного житлового будинку.

Ухвалою Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 09 вересня 2019 року провадження у зазначеній справі було відкрито та справу призначено у підготовче судове засідання.

Ухвалою Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 12 вересня 2019 року задоволено заяву позивача про забезпечення позову.

Накладено заборону на відчуження житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 шляхом заборони іншим особам вчиняти будь-які дії щодо вказаного житлового будинку.

Ухвалу суду оскаржив ОСОБА_3 . Вважає ухвалу такою, що винесена з порушенням норм процесуального права. Вважає, що позивач не вказав жодних обгрунтованих підстав для вжиття заходів забезпечення позову, а лише обмежився бездоказовими припущеннями, що невжиття заходів може утруднити виконання рішення.

Також зазначає, що позивач у своїй заяві про забезпечення позову повинен був вказати пропозиції щодо зустрічного забезпечення, а їх відсутність у заяві відповідно до ч.9 ст.153 ЦПК України є підставою для повернення заяви.

Просить скасувати ухвалу Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 12 вересня 2019 року про забезпечення позову та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та її представника на спростування доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_3 слід залишити без задоволення із наступних підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу про забезпечення позову, суд виходив з тих обставин, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

З такими висновками колегія суддів погоджується з наступних обставин.

Згідно ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Пунктом 2 ч.1 ст. 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч.4 ст.151 ЦПК України), якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року за №9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" за змістом ч.1 ст.151 ЦПК України єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч. 4 ст.151 ЦПК України), якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно з п.4 зазначеної Постанови, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно з п.6 Постанови, особам, які беруть участь в справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Відповідно до ч.7 ст.153 ЦПК України, в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Колегія суддів вважає, що між сторонами дійсно виник спір, предметом якого є визнання недійсними спірних договорів дарування укладених між ОСОБА_4 , покійною мамою позивача і ОСОБА_3 , братом позивача.

Судом вірно обрано вид забезпечення позову, шляхом накладення заборони на відчуження житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 шляхом заборони іншим особам вчиняти будь-які дії щодо вказаного житлового будинку.

Накладення заборони на відчуження житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 шляхом заборони іншим особам вчиняти будь-які дії щодо вказаного житлового будинку жодним чином не перешкоджає ОСОБА_3 володіти та користуватися житловим будинку, щодо якого вжито заходи забезпечення позову.

Також встановлено, що позивач зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову (частини перша, друга статті 154 ЦПК України).

Отже, на відміну від забезпечення позову, метою якого є захист інтересів позивача, зустрічне забезпечення направлено, перш за все, на захист інтересів відповідача.

Реалізація заходів зустрічного забезпечення є правом суду, а не його обов`язком, за виключенням випадків, передбачених частиною третьою статті 154 ЦПК України, в якій зазначено, що суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Відповідно до частин четвертої-шостої статті 154 ЦПК України зустрічне забезпечення, як правило, здійснюється шляхом внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі, визначеному судом. Якщо позивач з поважних причин не має можливості внести відповідну суму, зустрічне забезпечення також може бути здійснено шляхом: 1) надання гарантії банку, поруки або іншого фінансового забезпечення на визначену судом суму та від погодженої судом особи, щодо фінансової спроможності якої суд не має сумнівів; 2) вчинення інших визначених судом дій для усунення потенційних збитків та інших ризиків відповідача, пов`язаних із забезпеченням позову. Розмір зустрічного забезпечення визначається судом з урахуванням обставин справи. Заходи зустрічного забезпечення позову мають бути співмірними із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову. Питання застосування зустрічного забезпечення вирішується судом в ухвалі про забезпечення позову або в ухвалі про зустрічне забезпечення позову. Якщо клопотання про зустрічне забезпечення подане після застосування судом заходів забезпечення позову, питання зустрічного забезпечення вирішується судом протягом десяти днів після подання такого клопотання. Копія ухвали про зустрічне забезпечення направляється учасникам справи не пізніше наступного дня після її постановлення.

Враховуючи, що обраний заявником спосіб забезпечення позову не спричинить невідновлюваної шкоди відповідачу чи третім особам і відсутні обставини, визначені ч.3 ст.154 ЦПК України для застосування зустрічного забезпечення, суд апеляційної інстанції не знаходить підстав вважати, що суд першої інстанції при постановленні оскаржувної ухвали мав вжити заходи зустрічного забезпечення позову.

Згідно норм ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З врахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги правильності висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав вважати, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, в зв"язку з чим, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_3 слід залишити без задоволення, а ухвалу Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 12 вересня 2019 року слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Ухвалу Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 12 вересня 2019 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її постановлення, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 16 грудня 2019 року.

Головуючий: О.Я. Мельничук

Судді: Н.П. Крайник

О.М. Ванівський