Справа № 182/8585/19
Провадження № 2/0182/3751/2019
У Х В А Л А

Іменем України

17.12.2019 року м. Нікополь

Суддя Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області Кобеляцька - Шаховал І.О., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Нікопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, третя особа ОСОБА_2 , про зняття арешту, -

В С Т А Н О В И В:

До Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Нікопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, третя особа ОСОБА_2 , про зняття арешту.

Аналогічні позовні заяви за цивільними справами № 182/6773/19 та № 182/7135/19, були подані тим самим заявником ОСОБА_1 , до того самого відповідача та третьої особи, з тих самих підстав 25.09.2019 року та 17.10.2019 року. Відповідно до авторозподілу справ, були отримані отримані суддею Рибаковою В.В та Кобеляцькою - Шаховал І.О. відповідно.

Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10.10.2019 року позовну заяву по цивільній справі № 182/6773/19 повернуто позивачеві ОСОБА_1 на підставі її заяви про повернення позовної заяви.

21 жовтня 2019 року ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області позовну заяву по цивільній справі № 182/7135/19 також було повернуто за заявою позивача ОСОБА_1 про повернення позовної заяви.

Відповідно до п.7 ст.185 ЦПК України, повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Відповідно до ч.2 ст.44 ЦПК України, залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: п.2) подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями.

Згідно ч.3 ст.44 ЦПК України, якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Частиною 4 ст.44 ЦПК України передбачено, що суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

ЄСПЛ застосовує положення, передбачене ч.3 ст.35 Європейської Конвенції з прав людини, де вказано, що Суд оголошує неприйнятною будь-яку індивідуальну заяву, якщо він вважає, що ця заява є зловживанням правом на подання заяви.

Питання щодо наявності чи відсутності зловживання правом на подання заяви вирішується Судом у кожному конкретному випадку окремо. Проте, за загальним правилом, яке міститься у справі «Миролюбов та інші проти Латвії» (рішення від 15.09.2009 року), про зловживання правом у розумінні п.3 ст.35 Конвенції мова йде у тих випадках, коли поведінка заявника, яка явно не відповідає призначенню гарантованого Конвенцією права на звернення до Суду, порушує встановлений порядок роботи Суду або ускладнює належний перебіг розглядів справ. При цьому Суд наголошує, що визнання заяви неприйнятною з мотивів зловживання правом на подання заяви є винятковим процедурним заходом (пункти 62, 65).

Зловживання правом - це особливий вид правової поведінки, який полягає у використанні особою своїх прав у недозволені способи, що суперечать призначенню права, внаслідок чого завдаються збитки (шкода) суспільству, державі, окремій особі.

Стримування зловживання правом - це боротьба не з самою поведінкою, а з конкретними проявами правової поведінки, що завдають шкоди суспільству й особі.

Розглянувши матеріали поданої позовної заяви, вбачається, що позивач неодноразово зверталась із аналогічними позовними заявами до одного і того самого відповідача, а, згідно з ч.7 ст.185 ЦПК України, повторне звернення можливе за умови, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви, але позивачем жодного разу не зазначені ці відомості.

З огляду на це, суддя приходить до висновку, що позовну заяву ОСОБА_1 необхідно повернути позивачу, оскільки подання позивачем до суду трьох аналогічних заяв до одного й того самого відповідача, з тим самим предметом та з тих самих підстав, дві з яких були повернуті позивачу за її заявою, визнається судом зловживанням процесуальними правами, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями.

Враховуючи вище викладене, суд вважає за необхідне вказану заяву повернути заявнику та попередити його про необхідність утриматись від протиправних дій, оскільки вони можуть призвести до застосування судом заходу процесуального примусу.

На підставі викладеного, керуючись ст.44, 294 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Визнати дії заявника ОСОБА_1 зловживанням процесуальними правами.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Нікопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, третя особа ОСОБА_2 , про зняття арешту повернути заявнику.

На ухвалу суду може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду Дніпропетровської області до або через Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: І. О. Кобеляцька-Шаховал