Постанова

Іменем України

11 грудня 2019 року

м. Київ

справа № 459/3111/15

провадження № 61-28546св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Крата В. І.,

суддів: Дундар І. О., (суддя-доповідач), Журавель В. І., Краснощокова Є. В., Русинчука М. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк»,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», яка підписана представником Антонюк Іриною Володимирівною, на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 24 листопада 2015 року у складі судді Новосада М. Д. та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 08 вересня 2017 року у складі колегії суддів: Павлишина О. Ф., Копняк С. М., Ніткевича А. В.,

ВСТАНОВИВ:

Історія справи

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2014 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" (далі - ПАТ «Дельта Банк») про визнання недійсними споживчих кредитних договорів.

Позов мотивовано тим, що від її імені з ПАТ "Дельта Банк" було укладено кредитні договори 22 жовтня 2013року за № 004-13026-221013 (далі - Кредитний договір - 1), та 05 листопада 2013року за № 001-13085-051113 (далі - Кредитний договір - 2), яких вона не укладала і екземпляри яких їй не вручались відповідно до статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів".

З приводу цих договорів в 2014 році їй почали надходити вимоги з банку про сплату заборгованості, у зв`язку з чим вона одразу звернулась з відповідними заявами до Червоноградського МВ ГУМВСУ у Львівській області та ПАТ "Дельта Банк".

Червоноградським МВ ГУМВСУ у Львівській області розпочате кримінальне провадження № 00000749, внесене у ЄРДР 26 вересня 2013 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого частиною першою статті 190, частиною другою статті 190, частиною третьою статті 190 КК України.

В ході слідства було встановлено, що невідомі їй особи використали втрачений нею паспорт та довідку про ІПН, уклали за допомогою цих документів оспорювані кредитні договори та отримали на підставі цього кошти, які зараз Банк вимагає від неї.

Просила визнати недійсними спірні кредитні договори, укладені між ПАТ "Дельта банк", як кредитором, та невідомою особою від її імені, як клієнтом.

Короткий зміст судових рішень

Справа неодноразово розглядалась судами.

Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 24 листопада 2015 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано недійсними кредитні договори №004-13026-221013 від 22 жовтня 2013 року та №001-13085-051113 від 05 листопада 2013 року, укладені від імені ОСОБА_1 .

Вирішено питання судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що договірних зобов`язань між сторонами немає, оскільки ОСОБА_1 не укладала спірних договорів із відповідачем ПАТ "Дельта Банк", грошових коштів за цими договорами не отримувала.

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 26 травня 2016 року апеляційну скаргу ПАТ "Дельта Банк" задоволено.

Рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 24 листопада 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Судові витрати ПАТ «Дельта Банк» компенсовано за рахунок держави.

Рішення суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що позивач не підписувала спірних кредитних договорів, тому договори є неукладеними, оскільки обов`язковою умовою вчинення правочину в письмовій формі є підписання сторонами договору. Договір, який є неукладеним (не відбувся), не може бути визнаний недійсним.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 листопада 2016 року касаційні скарги ПАТ «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації у ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1 задоволено частково.

Рішення апеляційного суду Львівської області від 26 травня 2016 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду касаційної інстанції мотивовано тим, що апеляційний суд не врахував, що у випадку якщо спірний договір за формою і змістом відповідає вимогам закону, але експертизою підтверджено, що одна зі сторін його не підписувала, суд має виходити з того, що такий договір є вчиненим.

Ухвалою апеляційного суду Львівської області від 08 вересня 2017 року апеляційну скаргу ПАТ «Дельта Банк» відхилено.

Рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 24 листопада 2015 року залишено без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що підписання договору особою, яка не має на це повноважень та відсутність волевиявлення власника, якщо власник у подальшому не схвалив такого правочину, є підставою для визнання договору недійсним за статтями 203, 215 ЦК України.

Короткий зміст вимог та доводів наведених у касаційній скарзі

У жовтні 2017 року ПАТ «Дельта Банк» подали касаційну скаргу, яка підписана представником Антонюк І. В., в якій просили скасувати рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 24 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 08 вересня 2017 року, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що судово-почеркознавчу експертизу було проведено в рамках кримінальної справи, її висновок є лише письмовим доказом, який не визнається, у зв`язку з чим потребує перевірки. Суд не роз`яснив відповідачу права заявляти клопотання про призначення експертизи. Суд першої інстанції не взяв до уваги наявну в матеріалах справи заяву ПАТ «Дельта Банк» про відкладення та вирішив справу без участі представника. Мотивувальна частина рішення фактично ґрунтується на припущеннях.

Позиція інших учасників справи

Заперечення на касаційну скаргу учасниками справи не надано.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 жовтня 2017 рокувідкрито касаційне провадження у даній справі та витребувано матеріали цивільної справи з суду першої інстанції.

У жовтні 2017 року цивільна справа № 459/3111/14-ц надійшла до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення»

ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Статтею 388 ЦПК України встановлено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року цивільна справа № 459/3111/14-ц передана до Верховного Суду.

06 червня 2019 року матеріали цивільної справи передані судді-доповідачу Дундар І. О.

Позиція Верховного Суду

Перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судами встановлено, що згідно кредитних договорів № 004-13026-221013 від 22 жовтня 2013 року та № 001-13085-051113 від 05 листопада 2013 року на ім`я ОСОБА_1 ПАТ «Дельта Банк» оформлено кредити на суму 34 500 грн. та 3 000 грн.

Відповідно до висновку криміналістичної експертизи з дослідження підписів від 12 червня 2015 року підписи від імені ОСОБА_1 , розташовані в графах (підпис клієнта ПІБ повністю)» перед записом « ОСОБА_1 » в документі 8, 9 - заява від 22 жовтня 2013 року ПАТ «Дельта Банк», «Держатель (ПІБ, підпис)» в документі 10, 11, 12 - тарифи на обслуговування поточного рахунку з використанням платіжної картки ПАТ «Дельта Банк», Умови надання кредитної картки ПАТ «Дельта Банк»; «(підпис клієнта ПІБ повністю)» перед записом « ОСОБА_1 » в документі 13 - дозвіл фізичної особи ПАТ «Дельта Банк», «підпис» в документі 14 - анкета позичальника ПАТ «Дельта Банк», «(підпис власника рахунку/підпис особи, яка відкриває рахунок на користь іншої особи)», «Зразок підпису власника рахунку» в документі 15 - заява про відкриття поточного рахунку ПАТ «Дельта Банк» виконані не ОСОБА_1 , а іншою особою.

Вироком Червоноградського міського суду Львівської області від 26 квітня 2017 року встановлено, що ОСОБА_3 з метою заволодіння чужим майном та власного збагачення, використовуючи втрачений паспорт ОСОБА_1 , видаючи себе за останню, без її відома і згоди підписала заяви №004-13026-221013 від 22 жовтня 2013 року та №001-13085-051113 від 05 листопада 2013 року на отримання кредитів від імені ОСОБА_1 , внесла завідомо неправдиві відомості щодо особи власника кредитного рахунку шляхом підписання вказаних документів від імені ОСОБА_1 та отримала пластикові картки з пін кодом доступу до них. Вказаний вирок набрав законної сили.

Статтею 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має вчинятися у формі, встановленій законом, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно частини другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Отже, підпис є обов`язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підпису підтверджує наміри та волю й фіксує волевиявлення учасника (-ів) правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документу, в якому втілюється правочин. Внаслідок цього підписання правочину здійснюється стороною (сторонами) або ж уповноваженими особами.

Відповідно до положень статті 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 червня 2019 року у справі № 916/3156/17 (провадження № 12-304гс18) вказано, що: «визнання нікчемного правочину недійсним за вимогою його сторони не є належним способом захисту прав, оскільки не призведе до реального відновлення порушених прав позивача, адже нікчемний правочин є недійсним у силу закону. За наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та в мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 463/5896/14-ц (провадження № 14-90цс19) зазначено, що: «кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (статті 15, 16 ЦК України). Цивільне право чи інтерес мають бути захищені судом у належний спосіб, який є ефективним. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається (абзац перший частини другої статті 215 ЦК України). Якщо недійсність певного правочину встановлена законом, тобто якщо цей правочин нікчемний, позовна вимога про визнання його нікчемним не є належним способом захисту права чи інтересу позивача. За наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та у мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину».

За таких обставин позовна вимога про визнання недійсними нікчемних договорів не підлягає задоволенню.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Частинами 1, 3 статті 412 ЦПК України встановлено, що підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухваленням нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Зважаючи на те, що у справі не вимагається збирання або додаткової перевірки чи оцінки доказів, обставини справи встановлені судами повно, але при ухваленні судових рішень були неправильно застосовані норми матеріального права, колегія суддів дійшла висновку, що касаційну скаргу необхідно задовольнити, судові рішення скасувати, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись статями 400, 409, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», яка підписана представником Антонюк Іриною Володимирівною, задовольнити.

Рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 24 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 08 вересня 2017 року скасувати.

У задоволені позову ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Дельта Банк» про визнання недійсними споживчих кредитних договорів відмовити.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. І. Крат

Судді: І. О. Дундар

В. І. Журавель

Є. В. Краснощоков

М. М. Русинчук