Справа № 322/625/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 серпня 2019 року смт. Новомиколаївка

НОВОМИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ

в складі: головуючого судді Шиш А.Б.

розглянувши в спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін цивільну справу за позовом Державної екологічної інспекції у Запорізькій області до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої державі порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища,

в с т а н о в и в:

Описова частина

Державна екологічна інспекція у Запорізькій області звернулася до суду з позовом, в якому вказувала, що 09 листопада 2017 року державними інспекторами з охорони навколишнього природного середовища Запорізької області ОСОБА_4 О ОСОБА_5 та ОСОБА_6 було встановлено факт здійснення 08 листопада 2017 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 самовільної порубки 53 дерев породи "клен, "ясен" та "гледичія" у лісосмузі неподалік с. Листівка Новомиколаївського району Запорізької області, внаслідок чого інспекторами були складені протоколи № 006597, № 006596 та № 006974 від 09 листопада 2017 року про вчинене ними адміністративне правопорушення. Зі змістом протоколу відповідачі ознайомлені, зауважень до протоколу не мали, вину визнали, опору не чинили, про що свідчать їх пояснення та особистий підпис у протоколах.

Постановами про накладення адміністративного стягнення від 17 листопада 2017 року № 000702/02/04, № 000701/02/04 та № 000703/02/04 ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 651 КУпАП, у вигляді штрафу, в розмірі 170 гривень на користь держави.

Постанови від 17 листопада 2017 року про притягнення відповідачів до адміністративної відповідальності в установленому законом порядку не оскаржені, штраф відповідачами був сплачений.

Результатом протиправної поведінки відповідачів всупереч вимогам природоохоронного законодавства України стало спричинення державі шкоди у розмірі 180802 гривні 26 копійок. Розмір завданої відповідачами шкоди розраховано згідно з вимогами постанови Кабінету Міністрів України від 23 липня 2008 року № 665 "Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу".

З метою досудового врегулювання відшкодування завданої державі шкоди порушенням природоохоронного законодавства на адресу відповідачів 01 грудня 2017 року був надісланий лист з відповідною пропозицією, який залишений ними без відповіді та задоволення. 28 лютого 2019 року Інспекцією було повторно надіслано лист про відшкодування заподіяної державі шкоди, який теж залишений відповідачами без відповіді та задоволення.

В позові Державна екологічна інспекція у Запорізькій області просила суд стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 шкоду, завдану державі внаслідок порушення природоохоронного законодавства, в розмірі 180802 гривні 26 копійок.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін, або з власної ініціативи суду, розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Від сторін клопотання про проведення розгляду справи з їх викликом в судове засідання не надійшло, тому суд провів розгляд справи за наявними у ній матеріалами.

Відповідачі правом на надання відзиву не скористалися.

Вивчивши матеріали справи суд дійшов до висновку про задоволення позову у зв`язку з наступним.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Постановами про накладення адміністративного стягнення № 000702/02/04, № 000701/02/04 та № 000703/02/04 від 17 листопада 2017 року, винесеними старшим державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Запорізької області Чухрієм О.О., які набрали законної сили 27 листопада 2019 року, ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 притягнуто до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 651 КУпАП, у вигляді штрафу, в розмірі 170 гривень на користь держави.

ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 визнано винними у самовільній порубці 53 дерев породи "клен", "ясен" та "гледичія", переліком та діаметрами, вказаними у відомості переліку дерев від 09 листопада 2017 року до протоколів про адміністративні правопорушення, у лісосмузі, неподалік с. Листівка Новомиколаївського району Запорізької області, чим було порушено ст. 69, 105 Лісового кодексу України.

Як вбачається із вищевказаної відомості, відповідачами були спиляні 53 дерева, до ступеня припинення їх росту, у тому числі 1 сухостійне, а саме 1 діаметром до 6 см., 1 діаметром 9 см., 3 діаметром 10 см., 1 діаметром 11 см., 1 діаметром 12 см., 1 діаметром 13 см., 1 діаметром 16 см., 3 діаметром 17 см., 8 діаметром 20 см., 1 діаметром 21 см., 1 діаметром 22 см., 3 діаметром 23 см., 2 діаметром 25 см., 1 діаметром 27 см., 2 діаметром 28 см., 7 діаметром 30 см., 1 діаметром 32 см., 2 діаметром 33 см., 1 діаметром 34 см. (сухостійне), 1 діаметром 35 см., 1 діаметром 36 см., 3 діаметром 40 см., 1 діаметром 42 см., 1 діаметром 45 см., 1 діаметром 46 см., 2 діаметром 53 см., 1 діаметром 54 см. та 1 діаметром 60 см.

З розрахунку шкоди, заподіяної внаслідок незаконної порубки дерев у лісосмузі, яка розташована неподалік с. Новосолоне та с. Листівка Новомиколаївського району Запорізької області, складеного 17 листопада 2017 року державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Запорізької області ОСОБА_7 І.М ОСОБА_8 , в результаті вчинення відповідачами вищевказаного правопорушення державі була спричинена шкода у розмірі 180802 гривні 26 копійок. Розмір завданої відповідачами шкоди розраховано згідно з вимогами постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу" від 23 липня 2008 року № 665.

Мотивувальна частина

Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права

Статтею 12 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Згідно статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

В обґрунтування позовних вимог Державна екологічна інспекція у Запорізькій області посилалася на факт самовільної порубки відповідачами 53 дерев породи "клен", "ясен" та "гледичія", переліком та діаметрами, вказаними у відомості переліку дерев від 09 листопада 2017 року до протоколів про адміністративні правопорушення, у лісосмузі, неподалік с. Листівка Новомиколаївського району Запорізької області.

Суд зазначає, що ч. 6 ст. 82 ЦПК України встановлено преюдиційність фактів, встановлених постановою у справі про адміністративне правопорушення для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Враховуючи, що вищевказаними постановами у справах про адміністративні правопорушення відповідачів визнано винними у вчиненні самовільної порубки дерев, суд вважає вказаний факт встановленим.

Ст. 13 Конституції України визначено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Згідно ст. 16 Конституції України забезпечення екологічної безпеки і підтримання екологічної рівноваги на території України, подолання наслідків Чорнобильської катастрофи катастрофи планетарного масштабу, збереження генофонду Українського народу є обов`язком держави.

Ст. 66 Конституції України встановлено, що кожен зобов`язаний не заподіювати шкоду природі, культурній спадщині, відшкодовувати завдані ним збитки.

Відповідно до ст. 116 Конституції України на Кабінет Міністрів України покладений обов`язок забезпечення проведення політики у сферах, зокрема, екологічної безпеки і природокористування.

Згідно із ч. 3 ст. 16 ЗУ "Про охорону навколишнього природного середовища" державними органами управління в галузі охорони навколишнього природного середовища і використання природних ресурсів є центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища та інші державні органи.

Компетенцію центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, визначено у ст. 202 вказаного Закону, до якої, зокрема, належить організація і здійснення у межах компетенції державного нагляду (контролю) за додержанням центральними органами виконавчої влади та їх територіальними органами, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності та господарювання, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, а також юридичними особами-нерезидентами вимог природоохоронного законодавства.

Ч. 2 ст. 1 ЗУ "Про Кабінет Міністрів України" передбачено, що Кабінет Міністрів України здійснює виконавчу владу безпосередньо та через міністерства, інші центральні органи виконавчої влади, Раду Міністрів Автономної Республіки Крим та місцеві державні адміністрації, спрямовує, координує та контролює діяльність цих органів.

Згідно з п. 1 Положення про Державну екологічну інспекцію України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 квітня 2017 року № 275, Державна екологічна інспекція України (Держекоінспекція) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра екології га природних ресурсів і який реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.

Держекоінспекція відповідно до покладених на неї завдань пред`являє претензії про відшкодування шкоди, збитків і витрат, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства з питань, що належать до її компетенції, та розраховує їх розмір, звертається до суду з відповідними позовами (підпункт 8 пункту 4 Положення).

Відповідно до п. 1 Положення про Державну екологічну інспекцію у Запорізькій області, затвердженого наказом Державної екологічної інспекції України від 22 листопада 2018 року № 249, Державна екологічна інспекція у Запорізькій області є територіальним органом Державної екологічної інспекції України. Згідно з п. 7 Положення Інспекція для виконання покладених на неї завдань має право вживати в установленому порядку заходів досудового врегулювання спорів, виступати позивачем та відповідачем у судах.

Ч. 3 ст. 13 Цивільного кодексу України на особу покладений обов`язок при здійсненні своїх прав утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині.

Ст. 7 Лісового кодексу України передбачає, що ліси, які знаходяться в межах території України, є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника на ліси здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією України. Ліси можуть перебувати в державній, комунальній та приватній власності. Суб`єктами права власності на ліси є держава, територіальні громади, громадяни та юридичні особи.

Згідно зі ст. 10 ЗУ "Про рослинний світ" спеціальне використання природних рослинних ресурсів здійснюється за дозволом юридичними або фізичними особами для задоволення їх виробничих та наукових потреб, а також з метою отримання прибутку від реалізації цих ресурсів або продуктів їх переробки.

Ст. 105 Лісового Кодексу України визначено, що порушення лісового законодавства тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність. Відповідальність за порушення лісового законодавства несуть особи, винні, зокрема, у незаконному вирубуванні та пошкодженні дерев і чагарників.

Ст. 107 Лісового кодексу України встановлено, що підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку, визначених законодавством України.

Ст. 40 ЗУ "Про рослинний світ" встановлено, що порушення законодавства про рослинний світ тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно правову або кримінальну відповідальність згідно з законами України. Відповідальність за порушення законодавства про рослинний світ несуть особи, винні, зокрема, у самовільному спеціальному використанні природних рослинних ресурсів; порушенні правил загального використання природних рослинних ресурсів; протиправному знищенні або пошкодженні об`єктів рослинного світу.

Згідно з ч. 2 ст. 24 Лісового кодексу України збитки, завдані внаслідок порушення прав власників лісів, лісокористувачів та громадян, підлягають відшкодуванню в повному обсязі відповідно до закону.

Економічні заходи забезпечення охорони навколишнього природного середовища, згідно зі ст. 41 ЗУ "Про охорону навколишнього природного середовища", передбачають відшкодування в установленому порядку збитків, завданих порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища.

Згідно з ч. 4 ст. 68 ЗУ "Про охорону навколишнього природного середовища" підприємства, установи, організації та громадяни України, а також іноземні юридичні та фізичні особи та особи без громадянства зобов`язані відшкодувати шкоду, завдану внаслідок порушення вимог законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України.

Ст. 69 ЗУ "Про охорону навколишнього природного середовища" визначено, що шкода, завдана внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.

Врегульовані вищевказаними нормами наслідки порушення вимог природоохоронного (в тому числі лісового) законодавства у вигляді обов`язку винної особи відшкодувати заподіяні збитки відповідають загальним положенням Цивільного кодексу України, які визначають поняття та порядок відшкодування збитків.

Ст. 22 ЦК України встановлено загальні правила відшкодування збитків та передбачено, зокрема, що особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

В даному випадку спірні правовідносини щодо відшкодування шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства, за своєю правовою природою кваліфікуються як відносини із відшкодування позадоговірної шкоди, тобто деліктною відповідальністю.

Загальні положення про цивільно правову відповідальність за завдання позадоговірної шкоди визначено у ст. 1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1190 ЦК України, особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоду, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим.

За змістом абзацу 1 п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної безпеки, незалежно від наявності вини.

Отже юридичною підставою позадоговірної відповідальності є склад цивільного правопорушення, елементами якого є шкода, протиправна поведінка, причинний зв`язок між шкодою і протиправною поведінкою, вина, і за відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

При цьому цивільне законодавство у деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювана шкоди.

Схожий за змістом правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду від 21 грудня 2018 року у справі № 917/19/18.

Отже у діях відповідачів вбачається наявність всіх елементів складу цивільного правопорушення, необхідних для застосування відповідальності у вигляді відшкодування шкоди: 1) протиправність поведінки відповідачів, яка полягає у порушенні правових норм: статті 10 Закону України "Про рослинний світ", ст. 69 Лісового кодексу України; 2) наслідком діяльності відповідачів, що пов`язана з самовільним знесенням дерев, закон визначає спричинення шкоди; 3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою і шкодою полягає в тому, що протиправна поведінка завжди передує в часі шкідливому результату, що настав, а шкідливий результат є наслідком саме цієї протиправної поведінки. Відповідачі здійснили самовільне знесення дерев в порушення ст. 10 ЗУ "Про рослинний світ", ст. 69 Лісового кодексу України, без відповідного на те дозволу, спричинивши державі шкоду (причинно наслідковий зв`язок); 4) вина відповідачів полягає у самовільному знесенні дерев.

Таким чином позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Щодо судових витрат

Статтею 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Як вбачається позивачем, при подачі позову, було сплачено судовий збір в сумі 2712 гривень 03 копійки.

Згідно частини 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі вищевказаного, враховуючи, що позов підлягає задоволенню в повному розмірі, сплачена сума судового збору підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача, в рівних частинах.

Керуючись ст. 12, 81, 263, 265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов Державної екологічної інспекції у Запорізькій області до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої державі порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища, задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь держави шкоду, завдану внаслідок порушення природоохоронного законодавства, в розмірі 180802 гривні 26 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь Державної екологічної інспекції у Запорізькій області по 904 гривні 01 копійці з кожного, в рахунок відшкодування понесених нею судових витрат.

Рішення може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду в повному обсязі складене 09 серпня 2019 року.

Суддя А.Б.Шиш