Головуючий у І інстанції Даниленко В.В.
Провадження № 22-ц/824/384/2019 Доповідач у 2 інстанції Матвієнко Ю.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2019 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ в складі:

Головуючого судді: Матвієнко Ю.О.,

суддів: Іванової І.В., Мельника Я.С.,

при секретарі: Зубленку Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 14 листопада 2017 року про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, - ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_7, про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, - ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_7, про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

14 листопада 2017 року, в судовому засіданні представником позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_8 подано клопотання, в якому вона просила суд забезпечити позов шляхом накладення арешту на нерухоме майно, а саме на квартиру АДРЕСА_1, яке представник обґрунтовувала тим, що невжиття заходів забезпечення позову може привести до унеможливлення виконання рішення в подальшому, оскільки вищевказана квартира, яка є об'єктом поділу між сторонами згідно заяви ОСОБА_3, тричі відчужувалася під час розгляду справи. На даний час квартира належить третім особам ОСОБА_2 (9/10) та ОСОБА_7 (1/10) на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 09.06.2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Трубінською О.О.

Ухвалою Дарницького районного суду м.Києва від 14 листопада 2017 року заяву про забезпечення позову задоволено. Накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1.

Не погоджуючись з ухвалою, третя особа ОСОБА_2 подав на неї апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом норм процесуального права, просив ухвалу скасувати та ухвалити по справі нове судове рішення про відмову у задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_8 про забезпечення позову.

Обгрунтовуючи скаргу, ОСОБА_2, зокрема, посилався на те, що на момент винесення оскаржуваної ухвали йому належали 9/10 часток спірної квартири АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу №1103 від 09.06.2016 року, укладеного між ОСОБА_5, ОСОБА_6, як продавцями, та ОСОБА_2, що діяв в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_7, як покупцями. Ухвала про забезпечення позову була постановлена без його участі, жодного разу ОСОБА_2 під час засідань по даній справі присутній не був, повісток та інших процесуальних документів не отримував. Також зазначав, що договір купівлі-продажу від 09.06.2016 року № 1103 дійсний та ніким не оспорюється, під час його укладення були дотримані усі вимоги чинного законодавства України, що було перевірено нотаріусом Трубінською О.О. при його посвідченні.

Згідно вимог ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а тому оскаржувана ухвала апеляційним судом перевіряється лише в частині застосування заходів забезпечення позову.

Представник позивача ОСОБА_8 в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечилата просила залишити її без задоволення, а ухвалу суду - без змін, як таку, що постановлена з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду - без змін, виходячи з наступного.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з частиною першою статті 151 Цивільного процесуального кодексу України (в редакції, що діяла на момент постановлення ухвали) суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені вказаним кодексом заходи забезпечення позову.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України (в редакції, що діяла на момент постановлення ухвали) позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належить відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

За змістом п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Постановляючи ухвалу про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив із того, що між сторонами наявний спір, існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, вид забезпечення позову відповідає заявленим позовним вимогам, в зв'язку із чим дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для забезпечення позову.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 законності та обґрунтованості висновків суду не спростовують, оскільки суд, задовольняючи заяву про забезпечення позову, пересвідчився в тому, що між сторонами дійсно виник спір, з'ясував обсяг позовних вимог, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При цьому, вжиті судом заходи забезпечення позову не обмежують права ОСОБА_2, як власника майна, на володіння та користування ним, а спрямовані лише на унеможливлення його відчуження, що могло б утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Посилання апелянта на те, що договір купівлі-продажу квартири, на підставі якого він набув право власності на квартиру, є дійсним і ніким не оспорюється, колегією суддів відхиляються, оскільки квартира АДРЕСА_1 є об'єктом поділу між сторонами, і позивач ОСОБА_3 в своєму позові порушує питання про її поділ шляхом визнання за нею права власності на Ѕ частину квартири та витребування квартири у останніх власників (том 4, а.с.113-119).

Інших доводів, які б спростували законність та обґрунтованість постановленої судом першої інстанції ухвали, апеляційна скарга ОСОБА_2 не містить.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції судове рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування згідно вимог ч. 1 ст. 375 ЦПК України відсутні.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 14 листопада 2017 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий:

Судді: