справа № 642/3623/18
провадження 2/642/83/19
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І м е н е м У к р а ї н и
29 січня 2019 року Ленінський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді Вікторова В. В.
за участю секретаря Самотой М.Є..,
розглянувши в порядку спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні у місті Харкові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, Департамент реєстрації Харківської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати ОСОБА_2, таким, що втратив право користування житловими приміщеннями у будинку АДРЕСА_3, мотивуючи тим, що вона є власником 1/3 частини житлового будинку по АДРЕСА_3, на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, та 2/3 частини житлового будинку належить на праві спільної власності ОСОБА_3.
15 лютого 1992 р. між її донькою ОСОБА_4 та ОСОБА_2 був зареєстрований шлюб, який рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 16.04.2018 р. був розірваний. Після народження в їх сім'ї дитини, відповідач деякий час проживав в будинку по АДРЕСА_3 і був зареєстрований по цій адресі. ОСОБА_5 отримавши право на двокімнатну квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 у 2004 зайняла цю квартиру і постійно у ній проживала разом з донькою і відповідачем ОСОБА_2. У 2016 їх сімейні стосунки були припинені. На момент подання позову відповідач не проживає у вказаній належній їй на праві спільної власності частині будинку більше 10 років. У неї немає ніяких стосунків з відповідачем, де він знаходиться, яке його фактичне місце перебування їй не відомо. Те що відповідач зареєстрований у даному будинку, не дозволяє їй розпоряджатися на власний розсуд своїм майном, що значно обмежує її законні права, тому вона змушена звернутися до суду.
Ухвалою Ленінського районного суду м .Харкова від 18.12.2018 замінено третю особу Холодногірський відділ Головного управління ДМС в м. Харкові на Департамент реєстрації Харківської міської ради та залучено до участі у справі.
В судове засідання позивач та її представник не з'явилися, але позивач звернулася до суду з заявою з проханням слухати справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, у разі не явки відповідача не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_2 повідомлений про час слухання справи у встановленому порядку через оголошення на сайті судової влади України, у судове засідання не прибув, про причину неявки не повідомив.
Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилася, звернулася до суду з заявою, з проханням розглянути справу в її відсутності, з позовними вимогами згодна в повному обсязі та не заперечує проти задоволення позовних вимог.
Представник третьої особи Департамент реєстрації Харківської міської ради в судове засідання не з'явився, також звернувся до суду з заявою з проханням розглядати справу у його відсутності.
Суд вважає, що відповідач не з'явився до суду без поважних причин, не подав відзив, тому, при відсутності заперечень зі сторони позивача, вирішує справу на підставі наявних в ній доказів та матеріалів і ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.
У зв'язку з викладеним, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося.
Суд, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об'єктивно оцінивши докази, встановив, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст. ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи або витребуваних судом доказів.
Судом встановлено, що 1/3 частини житлового будинку по АДРЕСА_3 належить позивачу на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 25.05.1990 та зареєстрованого в реєстрі за № 3-1965. (а.с.7).
Також 2/3 частини житлового будинку по АДРЕСА_3 належить на праві спільної власності ОСОБА_3.
15 лютого 1992 р. між донькою позивача ОСОБА_4 та відповідачем був зареєстрований шлюб, який рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 16.04.2018 р. був розірваний. Після народження в їх сім'ї дитини, відповідач деякий час проживав в будинку по АДРЕСА_3 і був зареєстрований по цій адресі. ОСОБА_5 отримавши право на двокімнатну квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 у 2004 зайняла цю квартиру і постійно у ній проживала разом з донькою і відповідачем ОСОБА_2. У 2016 їх сімейні стосунки були припинені.
Судом встановлено, що на момент подання позу відповідач не проживає у вказаній належній позивачу на праві спільної власності частині будинку більше 10 років..
Згідно довідки про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні /будинку осіб, які мешкають у приватному домоволодінні від 10.07.2018 у будинку АДРЕСА_3 зареєстрований колишній зять позивачки - відповідач ОСОБА_2 (а.с.5)
Майже десять років, відповідач житловим приміщенням в будинку не користується, не виконує обов'язки по утриманню будинку та сплаті комунальних послуг.
До теперішнього часу відповідач значиться зареєстрованим в будинку позивача, хоча там не проживає.
Відповідно до ст. 41 Конституції України, право приватної власності є непорушним.
У відповідності до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
При цьому, відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
У відповідності до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Таким чином, розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку про обгрунтованість позовних вимог та задоволення позову.
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 704,80 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, 76-83, 130,141, 265, 280-283 ЦПК України, ст. ст. 319, 321, 391, 405 ЦК України, суд -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, Департамент реєстрації Харківської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити повністю.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) таким, що втратив право користування житловими приміщеннями у житловому бидинку АДРЕСА_3.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3) суму сплаченого судового збору в розмірі 704 (сімсот чотири ) грн.80 коп.
Дане заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення подається відповідачем до Ленінського районного суду м. Харкова протягом 30 днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду Харківської області через Ленінський районний суд м.Харкова, шляхом подачі апеляційної скарги у 30-денний строк з дня оголошення.

Повний текст рішення складено 31 січня 2019 року.

Суддя В.В. Вікторов