Ухвала

12 грудня 2019 року

м. Київ

справа № 520/4116/16

провадження № 61-22135ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Курило В. П. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Одеського апеляційного суду від 24 жовтня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Ліквідаційної комісії Головного управління Національної поліції в Одеській області, Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів досудового розслідування,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовними вимогами до Головного управління Національної поліції в Одеській області (далі - ГУ НП в Одеській області), Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області (далі - ГУ ДКС України в Одеській області) про відшкодування моральної шкоди, завданої особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів досудового розслідування.

Позовні вимоги мотивовано тим, що вона є потерпілою у кримінальному провадженні за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 187 КК України.

Зазначила, що в ході проведення огляду місця події було проведено вилучення майна повного товариства «Ломбард» «Совєтський» Рязанцева і компанія».

Вилучивши майно та в подальшому незаконно його утримуючи, в період з

26 грудня 2013 року по 10 листопада 2015 року слідчий слідчого відділу Суворовського районного відділу Одеського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області (далі - Суворовського РВ ОМУ ГУ МВС України в Одеській області) такими діями перешкоджав діяльності вказаного ломбарду, залишивши її без роботи та заробітної плати. Оскільки вона несе матеріальну відповідальність за майно, яке не було повернуто, у зв`язку із чим не змогла звільнитися та отримати трудову книжку для подальшого працевлаштування.

Також вказувала на те, що 10 листопада 2015 року в ході повернення майна, воно не було повернуто у повному обсязі.

Ураховуючи викладене, з урахуванням уточнених позовних вимог,

ОСОБА_1 просила суд стягнути з Держаного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України через Державну казначейську службу України на її користь 20 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди та судовий збір.

Справа розглядалася судами неодноразово.

Рішенням Київського районного суду міста Одеси від 04 грудня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Ліквідаційної комісії ГУ НП в Одеській області, Головного управління Державної казначейської служби України в Одеської області, про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями, чи бездіяльністю органів досудового розслідування задоволено частково.

Стягнуто з ГУ НП в Одеській області на користь ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди 10 000,00 грн.

Постановою Одеського апеляційного суду від 24 жовтня 2019 року апеляційну скаргу ГУ НП в Одеській області задоволено частково.

Рішення Київського районного суду міста Одеси від 04 грудня 2018 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 залишено без задоволення. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

07 грудня 2019 року до Верховного Суду через засоби поштового зв`язку звернулася ОСОБА_1 з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Одеського апеляційного суду від 24 жовтня 2019 року та залишити в силі рішення Київського районного суду міста Одеси

від 04 грудня 2018 року, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судове рішення у малозначній справі, яке не підлягає касаційному оскарженню.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на

01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Законом України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» з 01 січня 2019 року встановлено прожитковий мінімум на одну працездатну особу у розмірі 1 921,00 грн.

Предметом позову у справі № 520/4116/16-ц є відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів досудового розслідування у розмірі 20 000,00 грн.

Ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб 192 100,00 грн (1 921,00 грн х 100). Справа № 520/4116/16-ц є малозначною в силу вимог закону.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Верховним Судом враховано, що оскаржувані судові рішення ухвалено після набрання чинності Законом України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», тобто після 15 грудня 2017 року.

Посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої

статті 389 ЦПК України за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять.

Спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN,

№ 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Враховуючи викладене, оскаржувані судові рішення ухвалено у малозначній справі, ціна позову в якій не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Одеського апеляційного суду від 24 жовтня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Ліквідаційної комісії Головного управління Національної поліції в Одеській області, Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів досудового розслідування.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя В. П. Курило