29.07.2019 Єдиний унікальний номер 205/5053/19
Єдиний унікальний номер 205/5053/19
Провадження № 2/205/2157/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2019 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Приходченко О.С.

при секретарі Король Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи Друга дніпровська державна нотаріальна контора та ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку набувальної давності, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 11 червня 2019 року звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 , треті особи Друга дніпровська держнотконтора та ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку набувальної давності.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 червня 2019 року позов було прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 червня 2019 року було витребувано копію спадкової справи.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 липня 2019 року підготовче провадження було закрито і призначено справу до судового розгляду.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 липня 2019 року було вирішено питання про заочний розгляд справи.

Позивач у своєму позові посилалася на те, що на підставі договору дарування від 19 жовтня 2017 року їй належать 3/4 частини квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 . 1/4 частина цієї ж квартири на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 28 серпня 2010 року належить ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . За життя 19 вересня 2000 року ОСОБА_4 склала заповіт на належну їй частку спірної квартири на ім`я ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 відповідач звернувся до нотконттори з заявою про прийняття спадщини, але до теперішнього часу свідоцтво про право власності за заповітом після смерті ОСОБА_4 не отримав. Позивач разом зі своєю матір`ю у спірній квартирі постійно проживає з другої половини 2008 року, оскільки ОСОБА_4 та її чоловік ОСОБА_5 були людьми похилого віку та потребували постійної сторонньої допомоги, за адресою квартири позивач зареєстрована з 23 жовтня 2017 року і до теперішнього часу, доглядає за нею, утримує у належному стані, сплачує комунальні послуги. Позивач у своєму позові просила суд визнати за нею право власності в порядку набувальної давності на ј частину квартири АДРЕСА_2 . У своїй заяві до суду представник позивача справу просила розглянути за її відсутності, ухваливши заочне рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, відзив на позов суду не надав, про причини своєї неявки суд не повідомив. З урахуванням зазначених обставин, суд вважає можливим проводити розгляд справи за відсутності відповідача.

Третя особа Друга дніпровська держнотконтора у судове засідання свого представника не направила, про час, день та місце судового засідання повідомлена належним чином, надала суду заяву про розгляд справи у відсутність її представника.

Третя особа ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилася, про час, день та місце судового засідання повідомлена належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, вимоги позову підтримала у повному обсязі.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає позовну заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 на підставі договору дарування квартири від 19 жовтня 2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Міхеєвою Т.М. та зареєстрованого в реєстрі за № 518, належить 3/4 частини квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 12-13). Право власності у встановленому законом порядку було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 19 жовтня 2017 року, номер запису про право власності 22892942 (а.с. 14).

Інша 1/4 частина квартири належить на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 28 серпня 2010 року, виданого виконкомом Дніпропетровської міської ради, ОСОБА_4 (а.с. 28). Право власності у встановленому законом порядку було зареєстровано КП «ДМБТІ» 2 вересня 2010 року за реєстровим номером 31347343 (а.с. 29).

19 вересня 2000 року ОСОБА_4 склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Базилєвим С.П. та зареєстрований в реєстрі за № 3445, на належну їй частку спірної квартири на ім`я ОСОБА_2 (а.с. 27).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла (а.с. 21).

Після її смерті відкрилася спадщина на спірну квартиру. З заявами про прийняття спадщини до держнотконтори звернувся її чоловік ОСОБА_5 (а.с. 69 оберт), а до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Міхеєвої Т.М. - спадкоємець за заповітом ОСОБА_2 (а.с. 71).

Таким чином, у розумінні ст. ст. 1268 та 1269 ЦК України ОСОБА_2 вважається таким, що прийняв спадщину після смерті ОСОБА_4 .

Разом з тим, до теперішнього часу відповідач не отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом, що підтверджується матеріалами спадкової справи (а.с. 69-88).

На підставі ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

За таких обставин, саме по собі неотримання ОСОБА_2 свідоцтва про право на спадщину не свідчить про те, що право на спадщину у нього відсутнє. Разом з тим, у спірній квартирі він ніколи не проживав, її поточним ремонтом не займався, комунальні послуги не сплачував, її станом не цікавився.

Згідно відомостей, зазначених в акті від 10 червня 2019 року, вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з 2008 року доглядали за ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , проживали з ними однією сім`єю, вели спільне господарство, сплачували комунальні послуги, а після їх смерті займалися їх похованням, на теперішній час продовжують відкрито користуватися спірною квартирою, позивач зареєстрована за адресою місця знаходження квартири.

На підставі абз. 1 ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Відповідно до ч. 4 ст. 344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Пунктом 8 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України передбачено, що правила статті 344 Цивільного кодексу України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Враховуючи положення даного пункту десятирічний термін слід відраховувати з 1 січня 2001 року.

Згідно абз 2 п. 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 7 лютого 2014 року при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.

Як зазначалося вище, позивач у квартирі зареєстрована з 23 жовтня 2017 року, фактично проживає з 2008 року, спірною частиною квартири заволоділа добросовісно, після смерті ОСОБА_4 , спадщину після якої прийняв ОСОБА_2 , належною їй 1/4 частиною квартири володіє відкрито та безперервно протягом більш ніж десять років, сплачує комунальні платежі, здійснює необхідний поточний ремонт, утримує у належному стані, тому суд вважає можливим позовні вимоги задовольнити та визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку набувальної давності на 1/4 частину квартири загальною площею 31,0 м2, житловою площею 17,7 м2, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_4 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 28 серпня 2010 року, виданого виконкомом Дніпропетровської міської ради на підставі довідки ОК ЖБК № 57 «Машинобудівник» № 3 від 9 серпня 2010 року та рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради № 2091 від 21 жовтня 1999 року, реєстраційний номер 3060, спадщину після смерті якої прийняв ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 .

На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем при поданні позову було сплачено судовий збір у розмірі 799 гривень 03 коп (а.с. 1), який з урахуванням задоволення позовних вимог підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись абз. 1 ч. 1, ч. 4 ст. 344, ст. ст. 1268, 1269, ч. 3 ст. 1296 ЦК України, ст. ст. 263-265, ст. 315 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_3 ) право власності в порядку набувальної давності на 1/4 частину квартири загальною площею 31,0 м2, житловою площею 17,7 м2, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_4 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 28 серпня 2010 року, виданого виконкомом Дніпропетровської міської ради на підставі довідки ОК ЖБК № 57 «Машинобудівник» № 3 від 9 серпня 2010 року та рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради № 2091 від 21 жовтня 1999 року, реєстраційний номер 3060, спадщину після смерті якої прийняв ОСОБА_2 (РНОКПП невідомий, адреса місця знаходження майна: АДРЕСА_3 ) ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП невідомий, адреса місця знаходження майна: АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_3 ) судовий збір у розмірі 799 гривень 03 коп.

Відповідачем може бути подано заяву про перегляд заочного рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Відповідач має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про перегляд заочного рішення - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення позивачем та третіми особами може бути оскаржено в Дніпровський апеляційний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складання.

Суддя: