Справа №345/4347/19
Провадження № 2/345/1618/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.12.2019 року м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі головуючого судді Онушканича В.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін і без проведення судового засідання цивільну справу за позовною заявою Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди,-

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом. Позов мотивує тим, що 04.09.2017 року ПрАТ «ПРОСТО-страхування» та ОСОБА_2 уклали договір страхування серії PVP.S №1702553 майнових інтересів власника автомобіля «Renault», р.н. НОМЕР_1 . Даним договором передбачена франшиза в розмірі 1000,00 грн.

06.02.2018 року в м.Івано-Франківську по вул. Коновальця відбулась дорожньо-транспортна пригода. Учасниками даної пригоди були автомобіль «Opel», р.н. НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_1 та забезпечений автомобіль «Renault», р.н. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_2 . Відповідно до повідомлення про ДТП дана пригода стался в результаті порушення ПДР ОСОБА_1 . В результаті цієї пригоди був пошкоджений автомобіль страхувальника.

Відповідно до платіжного доручення №2993 від 14.02.2018 року ПрАТ «ПРОСТО-страхування» виплатило страхове відшкодування за ремонт автомобіля в розмірі 3091,50 грн. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована в ПрАТ «АСК «Омега» відповідно до Полісу №АМ/0481248. Згідно з даним Полісом франшиза складає 1000,00 грн. ПрАТ «АСК «Омега» відшкодувало ПрАТ «ПРОСТО-страхування» затрати по виплаті страхового відшкодування в розмірі 1882,00 грн. Таким чином, ОСОБА_1 повинен відшкодувати ПрАТ «ПРОСТО-страхування» франшизу в розмірі 1000,00 грн. Таким чином, відповідач змушений звернутися до суду та просить стягнути з відповідача на користь ПрАТ «ПРОСТО-страхування» затрати по виплаті страхового відшкодування в розмірі 1000,00 грн., а також витрати по оплаті судового збору в розмірі 1921,00 грн.

Ухвалою Калуського міськрайонного суду від 10.10.2019 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідач подав до суду заяву, згідно якої позов визнає, не заперечує щодо його задоволення. У зв`язку із визнанням позову просить стягнути з нього 50% судового збору, сплаченого при зверненні з позовом до суду.

Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 06.02.2018 року в м.Івано-Франківську на перехресті вулиць Незалежності-Хриплинська відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Opel», р.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля «Renault», р.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 (а.с.6-7). Відповідно до повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (а.с.9) ДТП сталося в результаті порушення ПДР ОСОБА_1 .

Згідно ч. 1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також, шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.2, 5 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Матеріали справи свідчать, що згідно Поліса №АМ/0481248 від 12.03.2018 року цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Opel», р.н. НОМЕР_2 застрахована в АСК «ОМЕГА» з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну майну, у розмірі 100 000,00 грн. Розмір франшизи складає 1000,00 грн. (а.с. 10).

Відповідно до договору PVP.S №1702553 добровільного страхування наземних транспортних засобів від 04.09.2017 року (а.с.5), укладеного між ПрАТ «ПРОСТО-страхування» та ОСОБА_2 страховими випадками визначено пошкодження або знищення застрахованого транспортного засобу внаслідок ДТП, яка сталася за участю двох аьо більше керованих наземних транспортних засобів та є контактним (наявне зіткнення) виключно з вини третьоої особи - встановленого учсника, який керував транспортним засобом, що підлягає обов`язковому страхуванню цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів та допустив таке контактне зіткнення із застрахваним транспортним засобом. При цому ДТП має бути належним чином оформлено компетентними органами державної влади або Європротоколом.

Матеріалами справи встановлено, що у зв`язку із ДТП, яка відбулася 06.02.2018 року, ПрАТ «ПРОСТО-страхування» ОСОБА_2 було виплачено страхове відшкодування у розмірі 3091,50 грн. (а.с. 17,18,19).

Відповідно до статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Під час застосування наведених норм права підлягає врахуванню правовий висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц, провадження № 14-176цс18 (пункти 68-70): стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини.

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку.

Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 зазначеного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

Таким чином, відносини між сторонами у справі регулюються правилами статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування». Позивач (який є страховиком потерпілої особи) виконав свої зобов`язання за договором добровільного страхування відповідно до умов, визначених у ньому, здійснивши відшкодування завданих збитків у повному обсязі.

У зв`язку з виплатою позивачем страхового відшкодування, до цієї особи (як до страховика потерпілої особи) перейшло право вимоги до завдавача шкоди (тобто відповідача) у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування, тобто відбулася заміна кредитора у деліктних відносинах, що виникли у зв`язку із завданням шкоди відповідачем, у порядку суброгації.

Відносини ж між відповідачем та його страховиком (ПрАТ «АСК «Омега») регулюються умовами, визначеними у договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, та правилами статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Згідно з частиною першою зазначеної статті у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

З матеріалів справи вбачається, що ПрАТ «АСК «Омега» на підставі договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів виплатила ПрАТ «ПРОСТО-страхування» страхове відшкодування в розмірі 1882,00 грн. (а.с.20). Таким чином, страховик відповідача виконав свої зобов`язання.

Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана оплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Отже, за змістом статті 993 ЦК України в системному зв`язку зі статтею 990 цього Кодексу та статтею 27 Закону України «Про страхування» можна дійти висновку про те, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди в межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Враховуючи, що у зв`язку із ДТП, яка відбулася 06.02.2018 року, позивачем було виплачено ОСОБА_2 страхове відшкодування у розмірі 3091,50 грн., ПрАТ «АСК «Омега» виплатило позивачу страхове відшкодування в розмірі 1882,00 грн., яке, відповідно, є недостатнім для повного відшкодування завданої шкоди, вимоги позивача про стягненння з відповідача 1000,00 грн. франшизи є обґрунтованими.

Таким чином, оцінюючи в сукупності зібрані по справі докази, а також враховуючи визнання позову відповідачем, суд доходить висновку, що позов слід задоволити.

Особливості розподілу витрат у разі визнання позову, закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду урегульовані нормами ст. 142 цього Кодексу. Зокрема, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідному рішенні вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову (ч. 1 ст. 142 ЦПК України).

Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку із розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Враховуючи те, що позивачем при поданні позовної заяви сплачено судовий збір у розмірі 1921,00 грн. (а.с.1), а відповідачем визнано позов до початку розгляду справи по суті, то згідно із ч. 1 ст. 142 ЦПК України розподіл судових витрат необхідно здійснити таким чином: позивачу з державного бюджету повернути 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 960,50 грн., та стягнути з твідповідача на користь позивача 50 відсотків судового збору, сплаченого при зверненні з позовом до суду, що становить 960,50 грн.

На підставі викладеного, ст.ст. 23, 993, 1166, 1167, 1187, 1194 ЦК України, Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», керуючись ст.ст.13, 81, 109, 141, 259, 263-265 ЦПК України, -

в и р і ш и в:

Позов задоволити.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування», , 1000,00 грн. витрат по виплаті страхового відшкодування та 960,50 грн. сплаченого судового збору.

Зобов`язати Калуське управління Державної казначейської служби України Івано-Франківської області (77301, м. Калуш, вул. Січинського,1) повернути Приватному акціонерному товариству «ПРОСТО-страхування» суму судового збору у розмірі 960,50 грн., сплачену згідно платіжного доручення №13137 від 23.07.2019 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 16.12.2019 року.

Суддя