КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №22-ц/824/1885/2019
справа №362/6550/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2019 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Поліщук Н.В.

суддів Андрієнко А.М., Соколової В.В.

за участю секретаря судового засідання Амборської Д.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, поданою представником ОСОБА_3, на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області, ухваленого під головуванням судді Марчука О.Л. 14 листопада 2018 року,

у справі за заявою виконуючого обов"язки завідуючого психіатричним відділенням №3 Комунального закладу Київської обласної ради "Обласне психіатрично-наркологічне медичне об"єднання" лікаря-психіатра Кривобок Аліни Сергіївни, заінтересовані особи: особа, стосовно якої вирішується питання про надання їй психіатричної допомоги у примусовому порядку - ОСОБА_2, законний представник ОСОБА_2, прокурор Васильківського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури, лікар-психіатр Комунального закладу Київської обласної ради "Обласне психіатрично-наркологічне медичне об"єднання" про примусову госпіталізацію,-

встановив:

В листопаді 2018 року виконуючий обов"язки завідуючого психіатричним відділенням №3 Комунального закладу Київської обласної ради "Обласне психіатрично-наркологічне медичне об"єднання" лікар-психіатр Кривобок А.С. звернулась до суду із заявою, у якій просила ухвалити рішення про госпіталізацію в примусовому порядку до Комунального закладу Київської обласної ради "Обласне психіатрично-наркологічне медичне об"єднання" ОСОБА_2, дієздатного.

Заяву обґрунтовує тим, що 12 листопада 2018 року за направленням районного психіатра Таращанської центральної лікарні та на підставі рішення Таращанського районного суду Київської області від 12 листопада 2018 року до Комунального закладу Київської обласної ради "Обласне психіатрично-наркологічне медичне об"єднання" у зв"язку із загостренням психічного захворювання та психічного стану у вигляді неадекватної поведінки, агресивності до оточуючих був доставлений ОСОБА_2, оскільки своєю поведінкою несе загрозу оточуючим та місту.

Вказує, що при госпіталізації мав такий психічний стан: "Мислення паралогічне, резонерське, з елементами розірваності, постійно зісковзує з однієї теми на іншу. Багатослівний. Висловлює маячні ідеї відношення. Вважає, що всі йому шкодять, свої неадекватні дії пояснити не може, вважає себе у всьому правим. Судження розпливчасті, сенс його пояснень вловити не вдається. Емоційно лабільний, легко роздратовується. Робиться злобним, агресивним. Критика до свого стану та захворювання відсутня".

13 листопада 2018 року ОСОБА_2 оглянутий комісією лікарів-психіатрів, які навели наступний висновок: "Доступний формальному контакту. Правильно орієнтований. Багатослівний. Мислення паралогічне, малозв"язне. Неадекватний. Резонерствує. Не може по суті пояснити причин, конфлікту з державними закладами, та чому відрізали газ та світло, чому не сплачував борги. Висловлює маячні ідеї переслідування та відношення. Вважає, що йому мстять. Категорично заперечує, той факт, що він себе поводить неадекватно: "я хочу відновити свої права громадянина, підключити газ та світло". Заперечує факти побиття дружини. Паралогічний. Емоційно тьмяний, сплощений. Вважає, що його поведінка правильна. Критика до свого стану відсутня. Заперечує проти госпіталізації до психіатричного закладу, напружений. Періодично на лиці з"являється маска злоби. Діагноз: шизофренія, маячна форма, безперервно-прогредіентний тип перебігу з агресивними та антисоціальними тенденціями. Маячний синдром.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 14 листопада 2018 року вирішено:

Госпіталізувати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, до Комунального закладу Київської обласної ради "Обласне психіатрично-наркологічне медичне об"єднання".

Не погодившись з ухваленим рішенням, ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу, у якій просить рішення скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні цих вимог, припинити надання психіатричної допомоги у вигляді примусової госпіталізації та звільнити ОСОБА_2 з відділення №3 Комунального закладу Київської обласної ради "Обласне психіатрично-наркологічне медичне об"єднання".

Посилається на необґрунтованість рішення суду. Вказує, що згідно із Законом України "Про психіатричну допомогу" заявником не доведено наявності у ОСОБА_2 такого стану, який би давав підстави на примусову госпіталізацію. Наявні у справі медичні документи по різному встановлюють стан ОСОБА_2 Вказує на недоведеність побиття останнім своєї дружини.

Посилається на необ"єктивність суду, відсутність оцінки пояснень ОСОБА_7 щодо дійсних обставин невдоволення ОСОБА_2 особами із владними повноваженнями м.Таращі; вказує також на те, що суд не запитав документів, які це підтверджують.

Вказує на ненадання можливості забезпеченням ОСОБА_2 законним та правовим захистом під час розгляду заяви, оскільки ОСОБА_7 не є законним представником. При цьому, сама заява не містить даних про ОСОБА_2

Зазначає, що провадження у справі відкрито за заявою особи, яка не мала повноважень та не оплачена судовим збором

В судовому засіданні ОСОБА_2, його представник адвокат ОСОБА_3, а також допущений ухвалою суду в якості законного представника ОСОБА_8 (брат ОСОБА_2.) підтримали апеляційну скаргу, посилаючись на викладені в ній обставини.

Прокурор Заді Нільда проти задоволення апеляційної скарги заперечувала.

Представник Комунального закладу Київської обласної ради "Обласне психіатрично-наркологічне медичне об"єднання", лікар-психіатр Зініна Л.А. проти задоволення апеляційної скарги заперечувала.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає.

Задовольняючи заяву, суд першої інстанції виходив з достатності підстав для госпіталізації ОСОБА_2 до закладу з надання психіатричної допомоги у примусовому порядку.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він не відповідає вимогам закону та обставинам справи.

Відповідно до ч.2 ст.341 ЦПК України визначено, що справа за заявою про надання психіатричної допомоги у примусовому порядку чи про припинення надання амбулаторної психіатричної допомоги, госпіталізацію у примусовому порядку розглядається за присутності особи, стосовно якої вирішується питання про надання їй психіатричної допомоги у примусовому порядку, з обов'язковою участю прокурора, лікаря-психіатра, представника закладу з надання психіатричної допомоги, що подав заяву, та законного представника особи, стосовно якої розглядаються питання, пов'язані з наданням психіатричної допомоги.

Відповідно до ч.4 ст.22 Закону України "Про психіатричну допомогу" судові справи щодо надання психіатричної допомоги в примусовому порядку розглядаються в присутності особи, щодо якої вирішується питання про надання їй такої допомоги. Участь при розгляді цих справ прокурора, лікаря-психіатра чи представника закладу з надання психіатричної допомоги, що подав заяву, та законного представника осіб, щодо яких розглядаються питання, пов'язані з наданням їм психіатричної допомоги, є обов'язковою.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про психіатричну допомогу" законні представники - батьки (усиновителі), опікуни або інші особи, уповноважені законом представляти інтереси осіб, які страждають на психічні розлади, у тому числі здійснювати захист їх прав, свобод і законних інтересів при наданні їм психіатричної допомоги.

З матеріалів справи убачається, що судом першої інстанції справу розглянуто за участю прокурора, лікаря-психіатра Кривобок А.С., особи, відносно якої вирішується питання - ОСОБА_2

Окрім того, в розгляді справи в якості законного представника ОСОБА_2 приймала участь ОСОБА_7

Проте матеріали справи не містять відомостей про підстави такого представництва. Натомість в суді апеляційної інстанції ОСОБА_7 пояснила, що не є родичем ОСОБА_2, не має інших повноважень представляти інтереси останнього, з яким їх пов"язує лише спільна громадська діяльність.

Зазначене дає підстави для висновку про те, що судом першої інстанції справу розглянуто з порушенням вимог ч.2 ст.341 ЦПК України, а також ч.4 ст.22 Закону України "Про психіатричну допомогу", оскільки в силу ст.1 Закону України "Про психіатричну допомогу" ОСОБА_7 не може уважатися законним представником ОСОБА_2

Окрім того, частина 1 ст.342 ЦПК України встановлює, що залежно від встановлених обставин суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні, яке підлягає негайному виконанню.

Стаття 263 ЦПК України зобов"язує суд встановити всі обставини, що мають значення для вирішення справи, не обмежуючись виключно висновками спеціалістів певної галузі знань, оскільки кожен доказ має оцінюватися індивідуально, а висновки на підставі цих доказів в їх сукупності мають формувати обґрунтування судового рішення.

З рішення суду убачається, що зазначеним вимогам воно не відповідає, суд фактично усунувся від дослідження наявних у матеріалах справи доказів, обмежившись лише посиланням на висновок психіатричного обстеження від 13 листопада 2018 року про стан ОСОБА_2

Підпунктом "е" пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року ( ратифікованої Верховною Радою України прийняттям Закону України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР) кожному гарантується право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім законного затримання осіб для запобігання поширенню інфекційних захворювань, законного затримання психічно хворих, алкоголіків або наркоманів чи бродяг відповідно до процедури, встановленої законом.

У справі Вінтерверп проти Нідерландів від 24 жовтня 1979 року ЄСПЛ звертає увагу на три вимоги, що зумовлюють наявність законних підстав для обмеження волі психічно хворої особи. Зокрема, особа повинна реально страждати психічним захворюванням, тобто реальні психічні розлади повинні бути встановлені компетентними органами на основі об"єктивної медичної експертизи; психічні розлади повинні досягти такого рівня, які виправдовують позбавлення волі; дійсність позбавлення волі залежить від наявності такого захворювання, особа може бути позбавлена волі до тих пір, поки є захворювання, що встановлено відповідним висновком.

Аналогічні висновки містяться й в інших рішеннях ЄСПЛ, а саме рішення від 28 жовтня 2003 року у справі Ракевич проти Російської Федерації, рішення від 27 березня 2008 року у справі Штукатуров проти Російської Федерації.

Відповідно до статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров"я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Законодавство України про психіатричну допомогу базується на Конституції України і складається із Закону України "Про основи законодавства України про охорону здоров"я", Закону України "Про психіатричну допомогу" та інших нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до них.

Згідно із статтею 3 Закону України "Про психіатричну допомогу" кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу доки наявність такого розладу не буде встановлена на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України.

Відповідно до ст.14 Закону України "Про психіатричну допомогу" особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до закладу з надання психіатричної допомоги без її усвідомленої письмової згоди або без письмової згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Відповідно до ст.16 Закону України "Про психіатричну допомогу":

Особа, яку було госпіталізовано до закладу з надання психіатричної допомоги за рішенням лікаря-психіатра на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону, підлягає обов'язковому протягом 24 годин з часу госпіталізації огляду комісією лікарів-психіатрів закладу з надання психіатричної допомоги для прийняття рішення про доцільність госпіталізації. У випадку, коли госпіталізація визнається недоцільною і особа не висловлює бажання залишитися в закладі з надання психіатричної допомоги, ця особа підлягає негайній виписці.

У випадках, коли госпіталізація особи до закладу з надання психіатричної допомоги в примусовому порядку визнається доцільною, представник закладу з надання психіатричної допомоги, в якому перебуває особа, протягом 24 годин з часу госпіталізації направляє до суду за місцем знаходження закладу з надання психіатричної допомоги заяву про госпіталізацію особи до закладу з надання психіатричної допомоги в примусовому порядку на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону.

До заяви, в якій повинні бути викладені підстави госпіталізації особи до закладу з надання психіатричної допомоги в примусовому порядку, передбачені статтею 14 цього Закону, додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обгрунтування про необхідність такої госпіталізації.

До винесення судом рішення лікування може проводитися за рішенням лікаря-психіатра (комісії лікарів-психіатрів).

Керівник закладу з надання психіатричної допомоги зобов'язаний негайно повідомити про госпіталізацію особи до закладу з надання психіатричної допомоги в примусовому порядку членів її сім'ї, інших родичів або її законного представника. У разі відсутності відомостей про наявність членів сім'ї, інших родичів або законного представника в особи, яку госпіталізовано, а також про їх місце проживання повідомляються органи Національної поліції за місцем проживання цієї особи.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про психіатричну допомогу" тяжкий психічний розлад - розлад психічної діяльності (затьмарення свідомості, порушення сприйняття, мислення, волі, емоцій, інтелекту чи пам"яті), який позбавляє особу здатності адекватно усвідомлювати оточуючу дійсність, вій психічний стан і поведінку.

Згідно даних направлення до Комунального закладу Київської обласної ради "Обласне психіатрично-наркологічне медичне об"єднання" від 01 листопада 2018 року за підписом лікаря Марчук О.М. вказано, що на ОСОБА_2 з 2017 року надходять скарги унаслідок агресивної поведінки:

- під"єднував будинок до електромереж, які не були знеструмлені;

- підставляв ноги та голову під колеса спецтехніки Київобленерго, які виконували роботи по демонтажу електроопори;

- під час проведення працівниками Київоблгаз земляних робіт погрожував розмахуючи лопатою, штовхався;

- погрожував сокирою дружині;

- влаштовував бійки в центрі зайнятості.

Це направлення при викладенні обставин містить уривки фраз, зокрема в частині подій 01 листопада 2018 року після слів "На появу працівників міліції" далі інформація відсутня (а.с.7).

В направленні визначено діагноз: параноїдний синдром.

Разом з тим, матеріали справи не містять об"єктивних даних про час та обставини зазначених у направленні фактів, а також відомості про те, що ці дії могли бути вчинені ОСОБА_2 внаслідок тяжкого психічного розладу.

Вказане направлення містить також посилання на те, що ОСОБА_2 тричі лікувався в умовах стаціонару, проте в матеріалах справи такі відомості відсутні.

Окрім того, матеріали справи містять направлення до Комунального закладу Київської обласної ради "Обласне психіатрично-наркологічне медичне об"єднання" без дати за підписом цього ж лікаря Марчук О.М. із зазначенням діагнозу: хронічний маячний розлад, параноїдний психоз (а.с. 4-5).

Згідно даних листа начальника Таращанського РП ПрАТ "Київобленерго" від 11 жовтня 2018 року факт самовільного відновлення ОСОБА_2 електропостачання мав місце в січні 2017 року.

Згідно із змістом звернення Міського голови Таращанської міської ради Київської області від 17 жовтня 2018 року №1466 до головного лікаря КЗ Таращанської районної ради Таращанська "Центральна районна лікарня" відмічалось, окрім наведеного, що ОСОБА_2 постійно звертається із письмовими зверненнями одного і того самого змісту, які важко піддаються розумінню, заперечує раніше сказане при особистому прийомі, при цьому відмовляється займатися власною гігієною, на зауваження реагує агресивно, поряд із агресією може істерично посміхатися. Також повідомлялось, що в січні 2017 року самовільно підключався до загальних електромереж без їх знеструмлення, у зв"язку із чим було прийнято рішення про демонтаж електроопори.

Проте викладені в листі події мали місце в січні 2017 року, інших об"єктивних даних лист не містить, а його зміст в цілому зводиться до суб"єктивної оцінки поведінки ОСОБА_2

Окрім того, з даних листа убачається, що він складений 17 жовтня 2018 року, також лист має резолюцію від цієї ж дати. Разом з тим, в тексті міститься посилання на події від 01 листопада 2018 року, що викликає сумніви у достовірності цього листа в цілому, відтак його дані не можуть бути враховані при ухваленні судового рішення (а.с. 20-22).

Відповідно до даних пояснень від 09 листопада 2018 року, наданим Таращанському ВП ГУ Національної поліції в Київській області, працівником ПАТ "Київоблгаз", будинок ОСОБА_2 у зв"язку із заборгованістю було відключено від газопостачання шляхом відрізання на місці врізки до підземного газопроводу. ОСОБА_2 07 листопада 2018 року здійснив самовільне врізання до підземного газопроводу, відбувся витік газу, що створило вибухонебезпечність. Під час усунення аварії перешкоджав роботі (а.с. 13).

Проте відповідно до даних листа начальника Таращанського відділення ПАТ "Київоблгаз" від 13 листопада 2018 року пошкодження газопроводу мало місце 08 листопада 2018 року (а.с. 103).

Достовірних даних про дійсні обставини пошкодження газопроводу матеріали справи не містять.

Зазначене дає підстави для висновку про те, що вирішуючи питання про госпіталізацію ОСОБА_2 до закладу з надання психіатричної допомоги без його усвідомленої письмової згоди або без письмової згоди його законного представника, суд першої інстанції не мав об"єктивних та переконливих даних про вчинення ОСОБА_2 чи вияв реальних намірів вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для цієї особи чи оточуючих, або неспроможність особи самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Рішенням Таращанського районного суду Київської області від 12 листопада 2018 року у справі №379/1457/18 за заявою лікаря психіатра КЗ ТРР "Таращанська ЦРЛ" МарчукО.М., заінтересовані особи: міський голова Таращанської міської ради Київської області Велієв В.В., прокурор Таращанського відділу Кагарлицької місцевої прокуратури про примусовий психіатричний огляд ОСОБА_2 ухвалено надати дозвіл на проведення психіатричного огляду в примусовому порядку ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, жителя АДРЕСА_1 у відділенні КЗ КОР "ОПНМО" смт.Глеваха, вул. Вокзальна, 8 Васильківський район Київської області.

Судом апеляційної інстанції в судовому засіданні досліджено оригінал Медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_2 за №3084пс та установлено наступне.

Відповідно до даних Огляду комісії лікарів-психіатрів по вирішенню питання доцільності госпіталізації до психіатричного закладу від 13 листопада 2018 року, що підписаний ПрисяжнюкВ.Т., Кривобок А.С., Касановою Н.С. комісією зроблено висновок про те, що ОСОБА_2 потребує госпіталізації до психіатричного закладу в примусовому порядку. Тут же зазначено діагноз: "шизофренія, маячна форма безперервно-прогредіентний тип перебігу з агресивними та антисоціальними тенденціями. Маячний синдром.", після чого проставлено знак запитання (а.с. 112-116).

З даних Висновку психіатричного обстеження ОСОБА_2 комісією лікарів психіатрів у складі: Голови комісії - Заступника генерального директора з медичної частини, лікаря-психіатра Вищої категорії Присяжнюк В.Т., членів комісії в.о. зав. відділення №3, лікаря-психіатра Кривобок А.С., лікаря-психіатра першої категорії Касанової Н.С. від 13 листопада 2018 року убачається висновок комісії про те, що ОСОБА_2 у зв"язку із тим, що він не спроможний самостійно задовольнити свої основні життєві потреби, а також в зв"язку із загостренням психічного захворювання та психічного стану у вигляді неадекватної поведінки, агресивності до оточуючих, своєю поведінкою несе загрозу оточуючим та місту. ОСОБА_2 на момент огляду комісії лікарів-психіатрів потребує госпіталізації до психіатричного закладу в примусовому порядку. У висновку зазначено діагноз: "шизофренія, маячна форма безперервно-прогредіентний тип перебігу з агресивними та антисоціальними тенденціями. Маячний синдром."

Проте з даних дослідженої Медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_2 за №3084пс убачається наявність в картці цього ж висновку, у якому відсутній підпис лікаря-психіатра Н.С.Касанової (а.с. 98-100).

Окрім того, судом апеляційної інстанції в судовому засіданні досліджено оригінал амбулаторної карти ОСОБА_2, яка містить записи лише за 1998-1999 роки.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції лікар-психіатр Зініна Л.А. висловила думку про те, що ОСОБА_2 потребує лікування, але примусового чи ні вона не може зробити однозначний висновок, посилаючись на необхідність проведення відповідної судово-медичної експертизи. Вказала, що один випадок неадекватної поведінки не може давати підстави для примусової госпіталізації.

З огляду на наведене вище, колегія суддів дійшла висновку про те, що об"єктивних даних про стан здоров"я ОСОБА_2, які давали б можливість визначити суду рівень психічних розладів особи, на розгляд суду не надано.

Статтею 3 Закону України "Про психіатричну допомогу" встановлена презумпція психічного здоров"я.

Правова позиція щодо презумпції психічного здоров"я людини та неможливості втручання держави в її особисту свободу внаслідок нічим не підтвердженого припущення щодо наявності у неї психічного розладу викладена у практиці Європейського суду з прав людини та є обов"язковою для застосування національними судами.

Ураховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що заява про госпіталізацію не містить безумовних підстав, передбачених ст.14 Закону України "Про психіатричну допомогу" для госпіталізації ОСОБА_2 до психіатричного закладу в примусовому порядку, матеріали справи не містять даних про тяжкість хвороби та характер її перебігу, а також належних, допустимих та достовірних доказів про те, що психічні розлади досягли такого рівня, які б виправдовували примусову госпіталізацію.

Разом з тим, колегія суддів відхиляє як безпідставні доводи апеляційної скарги в тій частині, що заява подана неуповноваженою особою та не оплачена судовим збором з огляду на таке.

Відповідно до ч.1 ст.339 ЦПК України за умов, визначених Законом України "Про психіатричну допомогу", заява лікаря-психіатра про проведення психіатричного огляду особи у примусовому порядку, про надання особі амбулаторної психіатричної допомоги та її продовження в примусовому порядку подається до суду за місцем проживання особи, а заява представника закладу з надання психіатричної допомоги про госпіталізацію особи до закладу з надання психіатричної допомоги у примусовому порядку та заява про продовження такої госпіталізації подаються до суду за місцезнаходженням зазначеного закладу.

Виходячи з положень ст.339 ЦПК України, заява про госпіталізацію особи до закладу з надання психіатричної допомоги у примусовому порядку подається представником закладу з надання психіатричної допомоги.

З матеріалів справи убачається, що заява подана виконуючим обов"язків завідуючого психіатричним відділенням №3 Комунального закладу Київської обласної ради "Обласне психіатрично-наркологічне медичне об"єднання" лікаря-психіатра Кривобок А.С., повноваження якої на представництво інтересів Комунального закладу Київської обласної ради "Обласне психіатрично-наркологічне медичне об"єднання" посвідчені Дорученням цієї ж установи від 13 листопада 2018 року №1830 (а.с.39).

Відповідно до п.11 ч.2 ст.3 Закону України "Про судовий збір" за подання заяви про надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку судовий збір не справляється.

Вимоги апеляційної скарги в частині припинення надання психіатричної допомоги у вигляді примусової госпіталізації та звільнення ОСОБА_2 з відділення №3 Комунального закладу Київської обласної ради "Обласне психіатрично-наркологічне медичне об"єднання" задоволенню не підлягають, оскільки скасування судового рішення має наслідком припинення зазначених заходів.

Відповідно до ст.376 ЦПК України неповне з"ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; порушення норм процесуального або неправильне застосування норм матеріального права є підставами для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 376, 381, 383, 390 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, поданою представником ОСОБА_3, задовольнити частково, рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 14 листопада 2018 року скасувати та постановити нове судове рішення, яким в задоволенні заяви виконуючого обов"язки завідуючого психіатричним відділенням №3 Комунального закладу Київської обласної ради "Обласне психіатрично-наркологічне медичне об"єднання" лікаря-психіатра Кривобок Аліни Сергіївни, заінтересовані особи: особа, стосовно якої вирішується питання про надання їй психіатричної допомоги у примусовому порядку - ОСОБА_2, законний представник ОСОБА_2, прокурор Васильківського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури, лікар-психіатр Комунального закладу Київської обласної ради "Обласне психіатрично-наркологічне медичне об"єднання" про примусову госпіталізацію - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на постанову може бути подана протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Верховного Суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 30 січня 2019 року.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді А.М. Андрієнко

В.В.Соколова