Постанова

Іменем України

31 січня 2019 року

м. Київ

справа №761/45074/17

провадження №61-41320св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Висоцької В. С. (суддя-доповідач), Пророка В.В., Фаловської І. М.

учасники справи:

позивачі: ОСОБА_4, ОСОБА_5,

відповідач - ОСОБА_6,

третя особа - публічне акціонерне товариство «Страхова компанія «Скайд»,

розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_6 на постанову Апеляційного суду м. Києва від 19 червня 2018 року у складі колегії суддів: Махлай Л. Д., Кравець В. А., Мазурик О. Ф.,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2017 року ОСОБА_4 і ОСОБА_5 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_6, третя особа - ПАТ «СК «Скайд», у якому просили стягнути з ОСОБА_6: на користь ОСОБА_4 на відшкодування матеріальної шкоди 211 035, 20 грн; на користь ОСОБА_5 692 грн матеріальних витрат та 150 000 грн на відшкодування моральної шкоди, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП).

У грудні 2017 року ОСОБА_5 подала заяву про забезпечення позову, в якій, з урахуванням уточнень, просила забезпечити позов шляхом накладення арешту на майно, яке належить на праві приватної власності ОСОБА_6, а саме на 2/3 частини квартири АДРЕСА_1 та заборонити вчинення реєстраційних дій з нерухомим майном відповідача, посилаючись на те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 15 січня 2018 року у складі судді Рибак М. А в задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що позивачем не доведено, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивачів, та що такі заходи є співмірними із заявленими позовними вимогами.

Постановою Апеляційного суду м. Києва від 19 червня 2018 рокуухвалу суду першої інстанції та прийнято нову постанову про часткове задоволення заяви

ОСОБА_5 про забезпечення позову.

Накладено арешт на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1, яка належить на праві приватної власності

ОСОБА_6

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що, оскільки відповідач не працює, на рахунку у банку має грошові кошти у розмірі близько 20 000 грн, транспортних засобів чи іншого майна, крім 2/3 частини квартири АДРЕСА_1 не має, тому існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Апеляційний суд указав що забезпечення позову у спосіб, обраний позивачкою не завдає шкоди відповідачці, оскільки накладення арешту на нерухоме майно тимчасово перешкоджає відчуженню такого майна. Проте це майно залишається у повному віданні та користуванні відповідача, та у разі відмови у позові види забезпечення позову скасовуються. У разі ж задоволення позову при повному виконанні рішення суду такі заходи забезпечення позову також скасовуються.

У касаційній скарзі, поданій у липні 2018 року, ОСОБА_6 просить скасувати постанову апеляційного суду та залишити в силі ухвалу суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Доводи касаційної скарги зводяться до того, що апеляційний суд не врахував той факт, що з моменту подачі позовної заяви відповідач не вчинила жодних дій, які б давали підстави вважати, що вона намагається утруднити чи унеможливити виконання рішення суду. В оскаржуваному судовому рішенні не зазначено, в чому саме полягали істотне ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду відповідачем і якими доказами це підтверджується.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Статтею 124 Конституції України визначений принцип обов'язковості судових рішень, який із огляду на положення статей 18, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову. При цьому відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов'язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову

За змістом статті 151 ЦПК України заява про забезпечення позову повинна містить, зокрема, обґрунтування необхідності забезпечення позову.

Положеннями статті 152 ЦПК України встановлені види забезпечення позову. Одним із видів такого забезпечення є накладення арешту на майно, заборона вчиняти певні дії, тощо.

Відповідно до частини третьої статті 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Апеляційний суд установив, що між сторонами дійсно виник спір щодо відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, ціна позову становить 361 727, 20 грн, відповідач не працює, окрім 2/3 частини квартири АДРЕСА_1 іншого майна не має.

Постановляючи ухвалу про часткове задоволення заяви про забезпечення позову, апеляційний суд здійснив оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів, з'ясував співмірність виду забезпечення позову, який просила застосувати особа, яка звернулась з такою заявою, позовним вимогам, оцінив рівноцінність заходів забезпечення позову змісту заявлених позовних вимог.

В ухвалі суду, згідно до вимог процесуального закону, наведені відповідні мотиви.

Доводи касаційної скарги зводяться до необхідності переоцінки доказів, що в силу положень статті 400 ЦПК, знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Постанову Апеляційного суду м. Києва від 19 червня 2018 рокузалишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. С. Висоцька

В. В. Пророк

І. М. Фаловська