судді Великої Палати Верховного Суду Пророка В. В.
13 листопада 2019 року
Велика Палата Верхового Суду розглянула касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Харківського апеляційного суду від 02 квітня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Харківської міської ради про поновлення порушеного права, стягнення матеріальної та моральної шкоди і постановою від 13 листопада 2019 року касаційну скаргу задовольнила частково, скасувала ухвалу Дзержинського районного суду міста Харкова від 10 жовтня 2018 року та постанову Харківського апеляційного суду від 02 квітня 2019 року, а справу направила до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Водночас з мотивами Великої Палати Верхового Суду не можу повністю погодитися з огляду на таке.
1. Велика Палата Верховного Суду задовольняючи касаційну скаргу дійшла висновку, що суди першої й апеляційної інстанцій зробили помилкові висновки про необхідність розгляду цієї справи в порядку адміністративного судочинства, оскільки розгляд позовних вимог ОСОБА_1 має відбуватися за правилами цивільного судочинства.
2. Обґрунтовуючи свою позиціюВелика Палата Верховного Суду зазначила що згідно з пунктом 1 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.
3. Пункт 2 частини першої статті 4 КАС України визначає публічно-правовий спір, зокрема, як спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.
4. Публічно-правовим є, зокрема, спір, в якому сторони правовідносин виступають одна щодо іншої не як рівноправні, і в якому одна зі сторін виконує публічно-владні управлінські функції та може вказувати або забороняти іншому учаснику правовідносин певну поведінку, давати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо. Необхідною ознакою суб`єкта владних повноважень є виконання ним публічно-владних управлінських функцій саме у тих правовідносинах, в яких виник спір.
5. За змістом пункту 2 частини першої статті 263 КАС України до юрисдикції адміністративного суду належать справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.
6. Відповідно до частини п`ятої статті 21 КАС України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної, зокрема, протиправними діями суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.
7. Отже, вимоги про відшкодування шкоди слід розглядати за правилами адміністративного судочинства, якщо такі вимоги стосуються шкоди, завданої протиправними діями суб`єкта владних повноважень, і заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір.
8. Позивач звернувся з позовом про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої протиправними діями відповідача. Підставою для звернення з цим позовом стала, на думку позивача, протиправна відмова відповідача видати позивачеві електронний квиток, що надає право на пільговий безоплатний проїзд у міському електротранспорті міста Харкова.
9. Позивач просив стягнути на його користь завдану відповідачем матеріальну та моральну шкоду, проте вимогу про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача щодо відмови у надання соціальної пільги не заявив. Обставини, якими позивач обґрунтовує протиправність ненадання йому відповідачем електронного квитка, є підставами позову, які має проаналізувати належний суд, вирішуючи спір.
10. Вимога позовної заяви «відновити порушені права позивача як споживача послуг у наземному електротранспорті міста Харкова на соціальний захист у державі Україні, стягнувши з відповідача відшкодування завданої матеріальної та моральної шкоди» за своїм змістом не є вимогою вирішити публічно-правовий спір, тобто не є вимогою про визнання протиправними дій, рішень чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень у розумінні пункту 2 частини першої статті 4, пункту 1 частини першої статті 19, пункту 2 частини першої статті 263 КАС України.
11. З огляду на викладене, враховуючи те, що вимоги про відшкодування матеріальної та моральної шкоди не заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір, Велика Палата Верховного Суду вважає помилковими висновки судів першої й апеляційної інстанцій щодо належності цього спору до юрисдикції адміністративного суду.
12. Однак, критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.
13. Отже, визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є не лише той факт, що хоча б одна сторона спору здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, а й суть (зміст, характер) спору.
14. Разом із цим, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно?правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (частина перша статті 2 КАС України).
15. Частиною першою статті 4 КАС України встановлено, що адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно?правовий спір. Публічно-правовий спір - спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг.
16. З позовної заяви ОСОБА_1 вбачається, що він просить стягнути з Харківської міської ради, як суб`єкта владних повноважень який здійснює публічно-владні управлінські функції, матеріальну та моральну шкоду спричинену йому діями Харківської міської ради, а саме відмовою ОСОБА_1 в прийнятті документів для оформлення та видачі електронного квитка, що надає право на пільговий безоплатний проїзд у міському електротранспорті міста Харковавнаслідок відсутності у нього пенсійного посвідчення.
17. Отже, висновок Великої Палати Верховного Суду про те що вимоги ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди треба розглядати за правилами цивільного судочинства на мою думку є передчасними, оскільки з огляду на предмет і підстави позову, зміст заявлених позовних вимог суди першої та апеляційної інстанцій дійшов правильного висновку, що спір у цій справі є публічно?правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів.
За наведених обставин вважаю, що належним процесуальним рішенням Великої Палати Верховного Суду було б залишення касаційної скарги ОСОБА_1 без задоволення, а постанову Харківського апеляційного суду від 2 квітня 2019 року - без змін.
Суддя В. В . Пророк
Окрема думка складена 12 грудня 2019 року