Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Номер провадження 2/229/881/2019

Справа № 229/3929/19

06 грудня 2019 року Дружківський міський суд Донецької області

у складі:

головуючого судді Лебеженка В.О.,

за участю секретаря

судового засідання Слободкіної Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Дружківка цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 яка діє в інтересах ОСОБА_3 про визнання особи, такою що втратила право користування житловим приміщенням, -

третя особа: Орган опіки та піклування Дружківської міської ради,-

В С Т А Н О В И В:

До Дружківського міського суду Донецької області звернулась ОСОБА_1 до ОСОБА_2 яка діє в інтересах ОСОБА_3 про визнання особи, такою що втратила право користування житловим приміщенням

У позовній заяві позивачка зазначила, що вона є власником квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідач по справі ОСОБА_3 є її онуком, який зареєстрований у вищезазначеній квартири. Однак фактично в ній не мешкає. З`явитися до м.Дружківка, відповідач не має змоги. Через реєстрацію відповідача у квартирі, вона вимушена нести додаткові витрати по сплаті комунальних послуг. При цьому, вона не може оформити житлову субсидію.

Просить визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач в судове засідання не з`явилася. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлена. Однак, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

Відповідач та його представник в судове засідання не з`явились. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Надали заяву про можливість слухання справи без їх участі, проти задоволення позовної заяви не заперечують.

Представник відділу опіки та піклування Дружківської міської ради м.Дружківка в судове засідання не з`явилася. Про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Надала клопотання про розгляд справи без її участі.

Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Оцінивши усі докази зібрані в справі у їх сукупності, виходячи з обставин, встановлених під час судового розгляду справи, враховуючи норми діючого законодавства, яким врегульовані встановлені судом правовідносини, керуючись принципом верховенства права суд дійшов до таких висновків.

У відповідності до ст.ст. 13, 82 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог, і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути в тому числі визнання права (ст.16 ЦК України).

Статтею 41 Конституції України, передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд

Згідно ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Суд встановив, що позивачка ОСОБА_1 є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину.

Домовою книгою та довідкою про склад сім`ї, підтверджується реєстрація відповідача ОСОБА_3 у зазначеній квартирі.

Судом встановлено, що відповідач був зареєстрований у квартирі позивачки, як члени сім`ї, оскільки є онуком позивачки.

Фактично, в зазначеній квартирі відповідач не мешкає з травня 2014 року, що підтверджується актом про фактичне не проживання особи за адресою місця реєстрації.

Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Між тим, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_3 (який є неповнолітнім), житлом забезпечений, про що свідчить інформація надана позивачкою відповідно до якої неповнолітній ОСОБА_3 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , тобто за місцем мешкання мати - ОСОБА_2

Питання визначення місця проживання малолітніх та неповнолітніх регулюється ст. 29 Цивільного кодексу України, яка визначає місце проживання фізичної особи в залежності від її віку.

Частинами 2, 3 ст. 29 ЦК України передбачено, що фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом; місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна.

У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом.

Відповідач проживає разом з матір`ю, яка забезпечила йому умови проживання, забезпечений житлом, тому його житлові права та інтереси після зняття з реєстрації з квартири позивачки порушені не будуть, що також підтверджується висновком органу опіки та піклування Дружківської міської ради.

Таким чином, суд вважає, що відповідач ОСОБА_4 втратив право користування житлом у квартирі, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки за вказаною адресою він відсутній без поважних причин більше терміну, визначеного ч. 2 ст. 405 ЦК України.

Суд вважає, що реєстрація відповідача в зазначеній квартирі, створює перешкоди в користуванні позивачкою власністю. Відповідач покинув квартиру добровільно, перешкод у користуванні квартири з боку позивачки не відбувалося.

На підставі наведеного, суд дійшов висновку про задоволення вимог ОСОБА_1 про визнання відповідача такими, що втратив право користування квартирою за адресою: АДРЕСА_1

Таким чином, у суду є всі законні підстави для задоволення позовних вимог.

На підстав вищевикладеного та керуючись ст. ст.2, 10, 12, 13, 81-83, 259, 263-265, 273 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 яка діє в інтересах ОСОБА_3 , третя особа: орган опіки та піклування Дружківської міської ради про визнання особи, такою що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Донецького апеляційного суду через Дружківський міський суд протягом тридцяти днів після проголошення рішення.

Повний текст рішення складено 06 грудня 2019 року.

Суддя: В.О.Лебеженко