Провадження № 2/161/657/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2019 року м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Ковтуненка В.В.,

за участю секретаря судового засідання Камінського Ю.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №10 в м. Луцьку цивільну справу № 161/10116/18 за позовною заявою ОСОБА_1 до Першого відділу ДВС м. Луцька Головного територіального управління юстиції у Волинській області, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди завданої втратою арештованого майна,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом. Просить суд стягнути з Державної казначейської служби України у його користь 318 739,18 гривень матеріальної шкоди внаслідок втрати арештованого і описаного майна - вантажного автомобіля Volvo FN 12-42T, 1997 року випуску з підстав, викладених в позовній заяві.

Позивач та його представник в судовому засіданні заявлений позов підтримали з підстав викладених в позовній заяві. Просили позов задовольнити.

Представник відповідача Першого відділу ДВС м. Луцька Головного територіального управління юстиції у Волинській області в судовому засіданні заперечив проти задоволення позову з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. В подальшому в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності.

Представник Державної казначейської служби України в судовому засіданні заперечив проти задоволення позову з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Просив відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у розгляді справи, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заявлений позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи у їх сукупності і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що заявлений позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом при розгляді справи встановлено наступні фактичні обставини та зміст спірних правовідносин.

Відповідно до ч. 1 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

04 жовтня 2012 року державним виконавцем Першого відділу ДВС Луцького МУЮ Франчук Т.О. в межах виконавчого провадження № 28369120 складено акт опису і арешту майна, зокрема, вантажного автомобіля Volvo FN 12-42T, 1997 року випуску, оранжевого кольору (а.с. 8), який на праві приватної власності належав позивачу по справі ОСОБА_1 .

Описане майно на відповідальне зберігання прийняв представник ПП «Нива-ВШ» ОСОБА_4 Останній повідомлений про кримінальну або матеріальну відповідальність за розтрату, відчуження, приховування чи підміну описаного майна (а.с. 9)

15 лютого 2017 року головним державним виконавцем Першого відділу ДВС міста Луцька ГТУЮ у Волинській області Сотнік К.А. складено акт державного виконавця. Як вбачається із змісту акту, що вантажний автомобіль Volvo FN 12-42T, 1997 року випуску, оранжевого кольору, зазначений в акті державного виконавця від 04 жовтня 2012 року на зберігання представникам ДП «СЕТАМ» не передавався та останніми не приймався (а.с. 13).

14 квітня 2017 року головним державним виконавцем Першого відділу ДВС міста Луцька ГТУЮ у Волинській області Сотнік К.А. складено акт державного виконавця. Як вбачається із змісту акту, що при виході за адресою АДРЕСА_1 , майно, зокрема, вантажний автомобіль Volvo FN 12-42T, 1997 року випуску, оранжевого кольору, не виявлене (а.с. 14)

20 квітня 2017 року головним державним виконавцем Першого відділу ДВС міста Луцька ГТУЮ у Волинській області Сотнік К.А. складено акт державного виконавця. Як вбачається із змісту акту, що близько 2 років тому ПП «Нива-ВШ» розірвало договір оренди території та приміщення за адресою АДРЕСА_2 та змінило місце перебування (а.с. 15).

Внаслідок зазначених обставин ОСОБА_1 було позбавлено належного йому майна, зокрема, вантажного автомобіля Volvo FN 12-42T, 1997 року випуску, оранжевого кольору.

Відповідно до ч. 1 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до статті 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Відповідно до статті 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Статті 1173, 1174 ЦК України є спеціальними і передбачають певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність органів державної влади та посадових осіб, які відмінні від загальних правил деліктної відповідальності. Так, зокрема, цими правовими нормами передбачено, що для застосування відповідальності посадових осіб та органів державної влади наявність їх вини не є обов`язковою. Втім, цими нормами не заперечується обов`язковість наявності інших елементів складу цивільного правопорушення, які є обов`язковими для доказування у спорах про стягнення збитків.

Підставою позову є обставини (фактична підстава) і норми права (юридична підстава), які в сукупності дають право особі звернутися до суду з вимогами до відповідача.

Як достовірно вбачається із змісту позовної заяви, що юридичними підставами позову ОСОБА_1 до Першого відділу ДВС м. Луцька Головного територіального управління юстиції у Волинській області, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди завданої втратою арештованого майна, позивачем зазначено статті 1166 та 1174 ЦК України (відшкодування шкоди особою, яка її завдала та відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю саме посадової або службової особи).

Судом достовірно встановлено, і це вбачається із змісту позовної заяви та не заперечувалось безпосередньо позивачем та його представником, що шкода завдана позивачу саме неправомірними діями державного органу - Першим відділом ДВС м. Луцька Головного територіального управління юстиції у Волинській області.

При цьому, шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю саме органу державної влади, відшкодовується на підставі статті 1173 ЦК України. Однак, не на підставі ст.ст. 1166 та 1174 ЦК України, як про це зазначають та просять позивач та його представник.

Також судом достовірно встановлено, що позивач просить суд стягнути з Державної казначейської служби України у його користь 318 739,18 гривень матеріальної шкоди. При цьому, суд зазначає наступне. У відповідності до положень ст.ст. 1173, 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів, за рахунок коштів державного бюджету, в межах бюджетних призначень. Однак, не відшкодовуються (не стягуються) за рахунок саме Державної казначейської служби України, як про це вказує позивач у своїй позовній заяві.

При цьому, позивач та його представник не звертались до суду з заявами про зміну предмету або підстав позову.

Приймаючи до уваги викладене та враховуючи, що шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю саме органу державної влади, відшкодовується на підставі статті 1173 ЦК України. Однак, не на підставі ст.ст. 1166 та 1174 ЦК України, як про це зазначають та просять позивач та його представник. А також те, що взагалі відсутні підстави відшкодування (стягнення) завданої позивачу шкоди за рахунок саме Державної казначейської служби України, як про це вказує позивач у своїй позовній заяві

Керуючись ст.ст. 1166, 1174 ЦК України, ст. ст.12, 76 80, 82, 141, 259, 263 265, 268 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні його позову до Першого відділу ДВС м. Луцька Головного територіального управління юстиції у Волинській області, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди завданої втратою арештованого майна.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення в повному об`ємі складено

13 грудня 2019 року.

Суддя: В.В. Ковтуненко