Дата документу 31.01.2019
Справа № 320/7723/18
№ 2/320/4050/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2019 року м. Мелітополь

Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області в складі:

головуючого - судді Юрлагіної Т.В.

за участю секретаря - Бондаренко Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мелітополі цивільну справу за позовом Органу опіки та піклування - Виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області в інтересах ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2018 року орган опіки та піклування звернувся до суду в інтересах ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, з позовом до відповідачів про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, посилаючись на те, що відповідачі є батьками неповнолітнього ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідач ОСОБА_3 є матір'ю ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, відомості про батька дитини зазначені відповідно до ст. 135 СК України. Неповнолітні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 10.09.2018 року перебувають на обліку у службі у справах дітей Мелітопольської міської ради як діти, батьки яких ухиляються від їх виконання. Відповідачі ухиляються від виконання батьківських обов'язків, не піклуються про життя та здоров'я дітей, їх розумовий, духовний, фізичний розвиток, не забезпечують їм належного догляду та харчування, умов проживання, мати своєю поведінкою створила умови, які загрожують життю та здоров'ю дітей. ОСОБА_4 з 2011 року з сім'єю не проживає, не бере участі у вихованні сина, не цікавиться його долею, життям і здоров'ям, не спілкується з дитиною, матеріально не утримує і не допомагає. 07.09.2018 року на підставі рішення виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області 139/1 «Про негайне відібрання дитини ОСОБА_1» ОСОБА_1 був негайно відібраний від матері ОСОБА_3 та влаштований до КУ «Територіальне медичне об'єднання «Багатопрофільна лікарня інтенсивних методів лікування та швидкої медичної допомоги» Мелітопольської міської ради Запорізької області відокремлений підрозділ «Дитяча лікарня» до вирішення питання щодо його подальшої долі. Під час відвідування сім'ї ОСОБА_3 за місцем проживання, зі слів матері відповідачки встановлено, що ОСОБА_2 знаходиться з червня 2018 року у матері колишнього співмешканця ОСОБА_3 - ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1.

10.10.2018 року відкрито провадження у даній справі та призначено підготовче судове засідання у даній справі.

Ухвалою суду від 06.11.2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, але від нього надійшла заява по розгляд справи за його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_4 у судове засідання не з'явився з невідомих причин, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, заяви про розгляд справи за його відсутності чи заперечень проти позову не надіслав.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з'явилась, але від неї надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги не визнає, заперечує проти позбавлення її батьківських прав.

У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, давши оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об'єктивному та всебічному з'ясуванні обставин справи, прийшов до висновку, що заява підлягає повному задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до копії свідоцтва про народження відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є батьками ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.6).

Відповідно до копії свідоцтва про народження відповідач ОСОБА_3 є матір'ю ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.7).

Державна реєстрація народження ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, проведена відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України, що підтверджується копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 1, виданим 12.09.2018 Мелітопольським міським відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області (а.с.8).

Суд встановив, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, з 10.09.2018 року перебувають на обліку в службі у справах дітей Мелітопольської міської ради Запорізької області як діти, батьки яких ухиляються від їх виховання.

Відповідно до інформації, отриманої 15.11.2017 року службою у справах дітей від адміністрації Мелітопольської ЗОШ І-ІІІ ступенів № 7 щодо сім'ї ОСОБА_2, яка проживає за адресою: АДРЕСА_2, сім'я ОСОБА_3-ОСОБА_4 проживала за адресою: АДРЕСА_3. Мати - ОСОБА_3, має двох дітей: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2. ОСОБА_1 навчається у 1-г класі ЗОШ № 7. ОСОБА_1 має багато пропусків без поважної причини. З 30.10.2017 по 15.11.2017 учень відсутній на заняттях. Зі слів матері він хворіє на вітряну віспу, але медичної довідки, яка підтверджує даний факт, мати не надала. Для з'ясування причин відсутності дитини в школі соціальний педагог та практичний психолог відвідали сім'ю за місцем проживання: АДРЕСА_2. Їх зустріла не зовсім твереза сестра матері та мати ОСОБА_3 В результаті відвідування встановлено: у приватному будинку проживають дві сім'ї. Фасад будинку та зовні дім знаходиться у критичному стані, подвір'я біля будинку має незадовільний зовнішній вигляд, біля будинку багато різних побутових речей. В обох кімнатах та коридорі багато безладу серед різного роду речей, відчувався неприємний запах невідомого походження, у будинку сиро, біля дверей пляшки з-під алкогольних напоїв, на столі у коридорі велика попільничка, доверху наповнена недопалками. У холодильнику з їжі є тільки молоко. Отже, шкільні працівники зробили висновок, що будинок знаходиться в повному антисанітарному стані та не пристосований для повноцінного життя дітей (а.с.10).

Суд встановив, що 17.11.2017 та 24.11.2107 сім'я ОСОБА_3 відвідувалася спеціалістами служби у справах дітей за місцем проживання.

Відповідно до наданих актів обстеження умов проживання, на момент відвідування мати з ОСОБА_1 знаходилася вдома. ОСОБА_2 вдома відсутня, зі слів матері дитина перебуває у матері співмешканця ОСОБА_8 у м. Генічеську Херсонської області. Мати повідомила, що вона з дітьми відвідують лікаря-фтизіатра, оскільки ОСОБА_8 хворіє та має діагноз: мультиредистентний туберкульоз. Мати також повідомила, що батько ОСОБА_1 - ОСОБА_4 з 2011 року з сім'єю не проживає, не бере участі у вихованні сина, не цікавиться його долею, життям і здоров'ям, не спілкується з дитиною, матеріально не утримує і не допомагає. Спеціалістами служби у справах дітей з матір'ю було проведено профілактичну роботу з питання щодо відповідальності за виховання, життя та здоров'я дітей, їй було наголошено, що згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини, схваленої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1989, і ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991, кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини. Мати була ознайомлена зі змістом ст. 166 Кримінального кодексу України, статей 164, 165, 170 Сімейного кодексу України та з роз'ясненнями Пленуму Верховного Суду України по п.п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (а.с.11-12).

27.06.2018 службою у справах дітей отримано листа Мелітопольського міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді, відповідно до якого родина ОСОБА_3 потребує соціального супроводу, але мати на запрошення не відреагувала та не ознайомлена з актом оцінки потреб дитини (а.с.13).

05.09.2018 року під час проведення Всеукраїнського профілактичного заходу «Урок» у зв'язку з тим, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, не приступив до занять у Мелітопольській ЗОШ № 7, спеціалістами служби у справах дітей сім'я ОСОБА_3 була відвідана за місцем проживання. Двері відчинила бабуся дітей - ОСОБА_9. На момент відвідування мати та дочка ОСОБА_2 вдома відсутні. Зі слів бабусі ОСОБА_2 знаходиться з червня 2018 року у матері колишнього співмешканця ОСОБА_3 - ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1. Мати не проживає з ОСОБА_1 з червня 2018 року, не займається його вихованням, матеріально не утримує, не забезпечила сина необхідним одягом, шкільним приладдям, тому він до школи не пішов. Також встановлено, що у помешканні крайня антисанітарія: рої мух, на підлозі розкидані купи сміття, брудного мотлоху, одягу, повітря важке, затхле, у дітей відсутня постільна білизна, діти напівроздягнені, брудні, кволі, мають хворобливий вигляд. Продукти харчування відсутні. Із їжі у мисці хліб, розм'якшений водою, на якому повно мух. Зі слів баби, вона збирається до магазину за продуктами для приготування вечері. Від баби відчувається запах алкоголю, мова нерозбірлива, рухи нечіткі (а.с.14).

Відповідно до акту обстеження умов проживання від 07.09.2018 року, ситуація в родині погіршилася у порівнянні з 05.09.2018 року. Бабуся перебуває у стані алкогольного сп'яніння, з її слів мати ОСОБА_3 з червня 2018 року так і не з'явилася. Діти брудні, голодні, виснажені. Зі слів дітей, з ранку вони ще нічого не їли. Продуктів харчування немає, готова їжа відсутня, постільна білизна брудна, валяється у куточку, меблі м'які пропитані сечею (а.с.15).

06.09.2018 на підставі рішення виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області 139/1 «Про негайне відібрання дитини ОСОБА_1» ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, був негайно відібраний від матері ОСОБА_3 та влаштований до КУ «Територіальне медичне об'єднання «Багатопрофільна лікарня інтенсивних методів лікування та швидкої медичної допомоги» Мелітопольської міської ради Запорізької області відокремлений підрозділ «Дитяча лікарня» до вирішення питання щодо його подальшої долі (а.с.16).

Відповідно до інформації КУ «Територіальне медичне об'єднання «Багатопрофільна лікарня інтенсивних методів лікування та швидкої медичної допомоги» Мелітопольської міської ради Запорізької області ОСОБА_1 був одягнутий за сезоном, але брудний та голодний.

07.09.2018 року на підставі листа служби у справах дітей ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, влаштовано до КЗ «Мирненський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей».

Згідно з ч.5 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Відповідно до наданого до матеріалів справи висновку органу опіки та піклування - виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 та ОСОБА_4, враховуючи, що батьки ухиляються від виконання батьківських обов'язків, не піклуються про життя та здоров'я дітей, їх розумовий, духовний, фізичний розвиток, не забезпечують їм належного догляду та харчування, умов проживання, мати своєю поведінкою створила умови, які загрожують життю та здоров'ю дітей, тому орган опіки та піклування вважає доцільним позбавити батьківських прав ОСОБА_4 по відношенню до ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, по відношенню до дітей - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.49-50).

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Стаття 9 Конвенції про права дитини покладає на держави-учасниці обов'язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до статті 18 цієї Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об'єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV рішення є обов'язковим для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції.

У рішенні у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року ЄСПЛ наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54).

Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58).

Сімейним кодексом України у статті 7 визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно статті 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини.

Згідно із частинами другою та четвертою статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до вимог ст.150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати та батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Відповідно до п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і розумовий розвиток дитини, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду і лікування, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення.

Відповідачем ОСОБА_3, всупереч вимогам ч.1 ст. 81 ЦПК України, не наданого жодних доказів на підтвердження належного виконання нею батьківських обов'язків, турботи про дітей та догляду за ними.

Проаналізувавши встановлені обставини справи та давши їм належну правову оцінку, суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність об'єктивних і безсумнівних доказів винної поведінки відповідачів та їхнього свідомого нехтування своїми батьківськими обов'язками стосовно дітей, а отже, і про наявність підстав для позбавлення їх батьківських прав.

Згідно зі ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

У відповідності з ч.2 ст. 166 Сімейного Кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину.

Згідно зі ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч.1ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно із ч.1ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову.

З урахуванням викладеного та враховуючи вимоги представника позивача про стягнення з відповідачів аліментів, з відповідача необхідно стягнути аліменти на утримання дитини - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь юридичної чи фізичної особи, під опіку якої буде передана дитина, в розмірі 1/4 частини заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову до досягнення дитиною повноліття. З відповідачки необхідно стягнути аліменти на утримання дітей - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь юридичної чи фізичної особи, під опіку якої будуть передані діти, в розмірі 1/3 частини заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову до досягнення дітьми повноліття.

Крім того, на підставі вимог, встановлених п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідачів на користь держави підлягає судовий збір в сумі 1762 грн. за розгляд позовної вимоги немайнового характеру, а також 1762 гривень судового збору за розгляд позовної вимоги майнового характеру, а всього в сумі 3524 гривні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1-5, 76-81 89, 247, 258, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Органу опіки та піклування - Виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області в інтересах ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - задовольнити повністю.

Позбавити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, батьківських прав відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позбавити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, батьківських прав відносно ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, РНОКПП - НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4, аліменти на утримання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь юридичної чи фізичної особи, під опіку або на виховання якої буде передана дитина, у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 18 вересня 2018 року та досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_7.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, РНОКПП - НОМЕР_2, останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_2, аліменти на утримання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь юридичної чи фізичної особи, під опіку або на виховання якої будуть передані діти, у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 18 вересня 2018 року та досягнення дітьми повноліття.

Стягнути в рівних частках з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, РНОКПП - НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, РНОКПП - НОМЕР_2, останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_2, на користь держави судовий збір в сумі 3524 (три тисячі п'ятсот двадцять чотири) гривні.

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Запорізького апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СУДДЯ: Т.В.Юрлагіна