Справа № 630/527/19
Провадження № 2/630/335/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2019 року м Люботин

Люботинський міський суд Харківської області у складі:

головуючого судді Малихіна О.О.,

за участю секретаря Косенко С.В.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Люботин Харківської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу № 630/527/19 (провадження №2/630/335/19) за позовною заявою, поданою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання за ним, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , паспорт НОМЕР_2 , виданий Люботинським МВ УМВС України в Харківській області 04 березня 1999 року, право власності на житловий будинок літ. «А-1», з прибудовою літ. «А1-1», загальною площею 60,80 кв.м.. житловою площею 35,00 кв.м., підсобною площею 25,80 кв.м., з надвірними будівлями та спорудами: сараєм літ. «В», погрібом літ. «вп», гаражем літ. «Г», душем літ. «Д», вбиральнею літ. «Є», літньою кухнею літ. «Ж», з верандою літ. «ж», навісом літ. «З», огорожею №1, 2, 3, 5, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті його батька ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , -

в с т а н о в и в:

В обґрунтування заявленого позову позивач вказував, що за адресою: АДРЕСА_1 , до 1962 року був розташований житловий будинок, який належав в 5/12 частині ОСОБА_6 , 5/12 частині ОСОБА_5 , в 1/12 частині ОСОБА_7 , в 1/12 частині ОСОБА_8 , та в подальшому був знесений. В подальшому бабуся позивача ОСОБА_6 та батько позивача ОСОБА_5 на земельній ділянці за вказаною адресою збудували новий житловий будинок літ. «А-1». ОСОБА_6 17 листопада 1963 року отримала акт про закінчення будівництва і прийняття в експлуатацію індивідуального домоволодіння, однак, право власності на вказаний житловий будинок вона так і не зареєструвала. ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 померла, внаслідок чого відкрилася спадщина у виді вказаного побудованого житлового будинку. Спадщину після смерті ОСОБА_6 прийняв її син ОСОБА_5 , так як вступив в управління спадковим майном, але правовстановлюючі документи за життя він так і не оформив. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 помер внаслідок чого відкрилася спадщина у виді вказаного житлового будинку, яку прийняв у спадок позивач по справі ОСОБА_1 , так як подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, але у видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено, в зв`язку із відсутністю документів, які б підтверджували право власності спадкодавця на спадкове майно. Саме тому позивач був змушений звернутися з даним позовом до суду.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, але його представник ОСОБА_9 подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача, вказувала, що позов підтримує в повному обсязі та просить суд його задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилися, але подали до суду заяви про визнання позову в повному обсязі та проведення розгляду справи за їх відсутності. В своїх заявах відповідачі повністю визнали позовні вимоги та обставини, якими вони обґрунтовуються.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем з дотримання порядку, встановленого ст. 206 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 206 ЦПК України до ухвалення судового рішення у зв`язку з визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій та ухвалює рішення за наявності для того законних підстав.

Ознайомившись із заявами відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про визнання позову, суд приходить до висновку, що такі заяви, подані ними особисто, не суперечать закону та достовірно відображають позицію відповідачів в даній справі, та їх обізнаність про обставини, які відбувались в дійсності. Від так, визнання відповідачами позову не порушує їх прав, свобод чи інтересів, тому суд вважає за можливе ухвалити рішення по суті заявлених вимог у підготовчому засіданні.

В судовому засіданні, дослідивши наявні в справі докази, суд встановив наступне.

23 травня 1955 року ОСОБА_10 , ОСОБА_6 , та ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Люботинською державною нотаріальною конторою Харківського району за реєстровим номером №1672, та зареєстрованого в Люботинському БТІ 25 травня 1955 року, набули права власності по 1/3 частині за кожним на житловий будинок, що був розташований за адресою: АДРЕСА_2 ), що підтверджується копією вказаного договору купівлі-продажу. В подальшому після смерті ОСОБА_10 вказаний житловий будинок став належати в 5/12 частині ОСОБА_6 , в 5/12 частині ОСОБА_5 , в 1/12 частині ОСОБА_7 та в 1/12 частині ОСОБА_11 , що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину по закону, виданого нотаріусом державної Люботинської нотаріальної контори 25 грудня 1958 року за реєстровим №4873, що також підтверджується довідкою КП «Люботинське БТІ» №147 від 12 липня 2019 року.

В позовній заяві позивач зазначає, що набутий ОСОБА_10 , ОСОБА_6 та ОСОБА_5 в 1955 році житловий будинок літ. «А-1» був знесений, а згідно із п. 4 ч. 1 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі знищення майна. Факт знесення набутого житлового будинку підтверджується довідкою №147 за адресою: АДРЕСА_2 ), складеною12 липня 2019 року КП «Люботинське БТІ», з якої вбачається, що зареєстрований житловий будинок літ. «А-1» був знесений. Також в позові позивач зазначає, що за вказаною адресою ОСОБА_6 та ОСОБА_5 був збудований новий житловий будинок літ. «А-1» з господарськими будівлями та спорудами, який в експлуатацію зданий, але право власності на який не оформлено та в КП «Люботинське БТІ» не зареєстровано.

Як вбачається з копії технічного паспорту, виготовленого КП «Люботинське БТІ» на замовлення ОСОБА_1 станом на 12 липня 2019 року, на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 , були побудовані в 1962 році: житловий будинок літ. «А-1», з прибудовою літ. «А1-1», загальною площею 60,80 кв.м., житловою площею 35,00 кв.м., підсобною площею 25,80 кв.м., а також сарай літ. «В», з погребом літ. «вп», гараж літ. «Г», душ літ. «Д», вбиральня літ. «Є», літня кухня літ. «Ж», з верандою літ. «ж», навіс літ. «З» огорожа 1, 2, 3, 5.

Відповідно до копії акту про закінчення будівництва і прийняття в експлуатацію індивідуального домоволодіння від 17 листопада 1962 року та копії рішення виконавчого комітету Люботинської міської ради депутатів трудящих №24 від 19 грудня 1963 року житловий будинок літ. «А-1», що розташований за адресою: АДРЕСА_1 був прийнятий в експлуатацію.

Також станом на 1962 рік питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі - Указ від 26 серпня 1948 року), що був визнаний таким, що втратив чинність, Указом Президії Верховної Ради СРСР від 22 лютого 1988 року № 8502-ІІ, і прийнятою відповідно до Указу від 26 серпня 1948 року постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі - Постанова від 26 серпня 1948 року), які, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва.

Згідно зі статтею 1 Указу від 26 серпня 1948 року кожен громадянин і кожна громадянка мали право купити або збудувати для себе на праві особистої власності жилий будинок на один або два поверхи з числом кімнат від однієї до п`яти як у місті, так і поза містом.

Пункт 2 Постанови від 26 серпня 1948 року визначав, що земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків відводяться за рахунок земель міст, селищ, держземфонду і земель держлісфонду у безстрокове користування, а збудовані на цих ділянках будинки є особистою власністю забудовника.

Отже, за Указом від 26 серпня 1948 року та Постановою від 26 серпня 1948 року підставою виникнення у громадянина права власності на жилий будинок був сам факт збудування ним його з додержанням вимог цих актів законодавства.

Ці правові акти не пов`язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації.

Таким чином, з моменту завершення будівництва житлового будинку літ. «А-1», а саме з 1962 року ОСОБА_6 та ОСОБА_5 набули статусу власників житлового будинку та вони набули право в межах, установлених законом, володіння, користування й розпорядження цим майном.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про те, що житловий будинок літ. «А-1» з надвірними будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , був збудований та набутий ОСОБА_6 та ОСОБА_5 спільно в рівних частинах.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_3 , виданого Люботинським міським відділом реєстрації актів громадянського стану 17 січня 1997 року, актовий запис про смерть №39.

Враховуючи, що ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , тобто в період дії Цивільного кодексу України 1963 року, суд вважає за доцільне керуватися нормами ЦК України в редакції 1963 року, так як відповідно до п.4 Перехідних положень ЦК України в редакції 2003 року, Цивільний кодекс України 2003 року застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Відносно цивільних правовідносин, які виникли до вступу в силу Цивільного кодексу України в редакції 2003 року, його положення застосовуються до тих прав і обов`язків, які виникли та продовжують існувати після вступу його в силу. В зв`язку з тим, що вказані правовідносини виникли та продовжували існувати до 01 січня 2004 року, тобто до вступу в силу Цивільного кодексу України в редакції 2003 року, суд вважає за необхідне застосувати до правовідносин між сторонами по справі правові норми, передбачені Цивільним кодексом України в редакції 1963 року.

Згідно зі ст. 525 ЦК України (в редакції 1963 року) часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Тобто спадщина, яка складається з 1/2 частини житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_6 відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно із повідомленням Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області №4880/01-16 від 20 листопада 2019 року після смерті ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 , до нотаріальної контори в шестимісячний строк із заявою про прийняття спадщини або про відмову від спадщини ніхто не звертався, спадкова справа не заводилась, свідоцтва про право на спадщину за період з 1997 року по 2019 рік нікому не видавались.

Згідно з ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 року) спадкоємець, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він на протязі шести місяців з дня відкриття спадщини фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав в нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Спадкоємцем на відкриту після смерті ОСОБА_6 спадщину є її син - ОСОБА_5 , що відповідає ст. 529 ЦК України, відповідно до вимог якої при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є діти, той з подружжя котрий залишився, батьки померлого.

Спадщину у виді 1/2 частини житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_6 прийняв її син ОСОБА_5 , оскільки фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, та використовував житловий будинок для проживання, що підтверджується копією книги для реєстрації місця проживання громадян.

Факт родинних відносин між спадкодавцем ОСОБА_6 та спадкоємцем ОСОБА_5 підтверджується копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_4 , виданого Великописарівським районним бюро ЗАГС 25 жовтня 1954 року.

Таким чином суд приходить до висновку, що житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_6 став належати ОСОБА_5 в цілому.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_5 , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Люботинського міського управління юстиції Харківської області, актовий запис про смерть №52.

Відповідно до положень ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Спадкоємцем на відкриту спадщину, що складається із житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_5 є його син ОСОБА_1 , що відповідає положенням ст. 1261 ЦК України, відповідно до якої до першої черги спадкування за законом відносяться діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Згідно із повідомленням Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області №4880/01-16 від 20 листопада 2019 року після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , до нотаріальної контори в шестимісячний строк із заявою про прийняття спадщини звернувся син спадкодавця ОСОБА_1 , а із заявами про відмову від спадщини до нотаріальної контори звернулися дружина спадкодавця ОСОБА_2 та інший син спадкодавця ОСОБА_3 , інших заяв про прийняття спадщини або про відмову від спадщини в шестимісячний строк в нотаріальній конторі не зареєстровано. 16 липня 2019 року до нотаріальної контори звернувся ОСОБА_1 із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину, але він отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, в зв`язку із відсутністю документів, які б підтверджували право власності спадкодавця на спадкове майно.

Факт родинних відносин між спадкодавцем ОСОБА_5 та спадкоємцем ОСОБА_1 підтверджується копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_6 , виданого Люботинським міським бюро ЗАГС 20 лютого 1976 року.

Отже суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем, який прийняв після смерті свого батька ОСОБА_5 спадщину у виді житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , а тому задовольняє позовну заяву повністю та визнає за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок в цілому в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_5 ..

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 524, 525, 529, 549, ЦК України (в редакції 1963 року), ст.ст. 346, 1220, 1261, 1269 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 77, 200, 263, 265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків № НОМЕР_1 , право власності в цілому на житловий будинок літ. «А-1», з прибудовою літ. «А1-1», загальною площею 60,80 кв.м., житловою площею 35,00 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після батька ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2

Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення. Учасники справи, яким повне рішення не було вручено у день його складання мають право подати апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня вручення їм повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 16 грудня 2019 року.

Суддя О. О. Малихін