Справа № 175/3100/18
Провадження № 2/175/991/18
РІШЕННЯ

Іменем України

08 січня 2019 року смт. Слобожанське

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Бойка О.М.

при секретарі Сотник Г.В.,

за участю: позивача ОСОБА_1,

представника позивача адвоката ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представника відповідача адвоката ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя.

Позивач та її представник адвокат ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили суд визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину домоволодіння №75 по вулиці Широкій в м. Підгородне, Дніпровського району, Дніпропетровської області.

Відповідач та його представник адвокат ОСОБА_4 у судовому засіданні позовні вимоги визнали, не заперечували проти визнання за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину домоволодіння №75 по вулиці Широкій в м. Підгородне, Дніпровського району, Дніпропетровської області. Додатково, 04.01.2019 року, представник відповідача подав заяву про визнання позову та зазначив на необхідності повернення позивачу з державного бюджету 50 % судового збору. Сплаченого при подачі позову.

Суд дослідивши матеріали справи, вислухавши у судовому засіданні пояснення сторін, дослідивши надані сторонами докази та наведені ними доводи, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.82 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обовязків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених ЦПК України.

У ст. 82 ЦПК України визначені підстави для звільнення від доказування, зокрема обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Причиною спору між сторонами стала неможливість вирішити питання про поділ спільного майна подружжя. Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються чинним Цивільним кодексом України, Сімейним Кодексом.

Судом встановлено, що з 24 січня 1987 року позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серія ІІІ-КИ №438178, виданим 24 січня 1987 року Відділом запису актів громадянського стану Підгороднянської міської ради.

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 3 жовтня 2018 року шлюб, між ОСОБА_3 та ОСОБА_1, зареєстрований 24 січня 1987 року відділом ЗАГС Підгородненського міськвиконкомом, актовий запис №8 розірвано.

Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (ст. 69 СК України).

Як встановлено у судовому засіданні, та підтверджено сторонами у справі, в період шлюбу ними був збудований житловий будинок №78, по вулиці Широка, в м. Підгородне, Дніпровського району Дніпропетровської області. Будівництво розпочато в 1992 році та закінчено 1999 році.

Сторони не заперечували того факту, що зазначений житловий будинок побудовано за спільні сумісні кошти. Будинок побудовано на виділеній для будівництва земельній ділянці, що підтверджується Договором про надання в безстрокове користування земельної ділянки від 29 травня 1992 року.

29 травня 2000 року на підставі Акту прийому в експлуатацію Підгороднянська міська рада видала Свідоцтво на право власності на житловий будинок, власником якого було зазначено ОСОБА_3

Як пояснили сторони у судовому засіданні, після припинення шлюбних відносин вони не можуть дійти згоди щодо розподілу спільною майна, зокрема, домоволодіння розташованого за адресою: Дніпропетровська область, Дніпровський район, м. Підгородне, вул. Широка. 78. Шлюбний договір між сторонами не укладався.

Згідно ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Відповідно до ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Враховуючи викладені норми Закону, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними порівну. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому, суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до роз'яснень, що містяться у пунктах 22, 23, 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 віл 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільною майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного па час припинення спільного ведення господарства, з'ясувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60. 69 СК України, ч.3 ст. 368 ЦК України, відповідно до ч.ч. 2,3 ст. 325 ЦК України) можуть бути будь-які види майна за винятком тих. які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири; жилі і садові будинки, земельні ділянки та насадження на них.

Таким чином, враховуючи зазначені норми Закону, позовні вимоги позивача знайшли своє підтвердження у судовому засіданні та за позивачем у судовому порядку необхідно визнати право власності на 1/2 частину житлового будинку №75 по вулиці Широкій в м. Підгородне, Дніпровського району, Дніпропетровської області, загальною площею 156,5 кв.м з яких житлова площа 50,6 кв.м, допоміжна 105,9 кв.м, а також 12,8 кв.м площі літніх приміщень та Ѕ частину господарських будівель та споруд.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ст. 141 ЦПК України).

У разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову (ст. 142 ЦПК України).

Однак в даному випадку, суд не погоджується з доводами відповідача про необхідність повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, оскільки заяву про визнання позову подана 04 січня 2019 року, тобто після винесення судом ухвали суду про закінчення підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду.

Таким чином, з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 підграє стягненню суму судового збору у розмірі 5 286 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись, ст. ст. 15, 16, 325, 368, 372 ЦК України, ст. ст. 4, 5, 6, 7, 9, 10, 11, 12, 13, 18, 19, 23, 28, 48, 49, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 83, 89, 128, 133, 141, 177, 209, 229, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ст. ст. 60, 69, 70 СК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України №11 віл 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільною майна подружжя», суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя задовольнити у повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1 (НОМЕР_1, виданий 23.06.2018 року органом №1244, РНОКПП: НОМЕР_2) право власності на 1/2 частину житлового будинку №75 по вулиці Широкій в м. Підгородне, Дніпровського району, Дніпропетровської області, загальною площею 156,5 кв.м з яких житлова площа 50,6 кв.м, допоміжна 105,9 кв.м, а також 12,8 кв.м площі літніх приміщень, та який складається з наступного:

1 гараж, площею 43,8 кв.м;

2 котельня, площею 17,7 кв.м;

3 схід.клітки, площею 9,0 кв.м;

4 сіни, площею 9,7 кв.м;

5 коридор, площею 6,6 кв.м;

6 кімната, площею 26,8 кв.м;

7 кімната, площею 12,5 кв.м;

8 ванна, площею 5,5 кв.м;

9 кімната, площею 11,3 кв.м;

10 кухня, площею 13,6 кв.м;

11 погріб, площею 12,8 кв.м,

а також господарські будівлі та споруди: п/д підвал, площею 108,0 кв.м; а тераса. площею 13,6 кв.м; приямок, площею 4,3 кв.м; К колодязь - 1/2 ч., площею 10,0 кв.м; з,я зливна яма, 1 шт.; №1 огорожа, площею 54,6 кв.м.

Стягнути ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_2) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2) суму судового збору у розмірі 5 286 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М. Бойко

Повний текст судового рішення виготовлено 31.01.2019 р.