Справа № 489/3332/18
н/п 2/490/2744/2018
29 січня 2019 року Центральний районний суд міста Миколаєва у складі: головуючого судді Подзігун Г.В., за участю секретаря судового засідання Нірши Ю.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Миколаєва, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський Володимир Анатолійович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-
ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ
СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ ПОЗИВАЧА ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ ВІДПОВІДАЧА
В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що вона є власником нежитлових приміщень, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 97,7 кв. м.Зазначене нерухоме майно на підставі іпотечного договору, посвідченого 03.12.2007 року приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу - Літвінчук А.А., зареєстровано в реєстрі за № 1153, та договором про внесення змін до Іпотечного договору, посвідченого 14.04.2011 року приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу - Літвінчук А.А., зареєстровано в реєстрі за № 1294, було передано в іпотеку в забезпечення зобов'язань по договору про надання відновлювальної кредитної лінії № 641/739-К739 від 30.11.2007 року, кредитором за яким є відповідач.
Позивач зазначає, що вчинений виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню, оскільки у документах, на підставі яких вчинявся виконавчий напис, були відсутні докази безспірності заборгованості боржника перед кредитором. Крім того, розрахунок розміру невиконаних зобов'язань за кредитним договором, суми боргу за тілом кредиту, відсотків за користування кредитом та пені у виконавчому напису зроблено відповідачем одноособово без урахування думки та позиції позивача й не відповідає дійсності.
Представник відповідача, у встановлений йому строк, правом на подачу відзиву на позов не скористався.
ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ
24.05.2018 року позивач звернулася з вищевказаним позовом до Ленінського районного суду м. Миколаєва.
Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 31.05.2018 року цивільну справу за вищезазначеним позовом передано до Центрального районного суду м. Миколаєва за територіальною підсудністю.
Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєвавід 03.07.2018 року відкрито провадження за вказаним позовом і справа призначена до розгляду за правилами загального позовного провадження.
Представник позивача подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи провести за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував.
Відповідач, будучи належним чином повідомлений про дату, місце та час розгляду справи (відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України), в судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив, відзив на позов не подавав.
Третя особа, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового розгляду, у судове засідання не з'явився.
Враховуючи згоду представника позивача, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи у відсутність відповідача на підставі наявних у справі даних та доказів, відповідно до ст. 280 ЦПК України.
ІІІ. Мотивувальна частина
ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ, ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН
Судом встановлено, що нежитлові приміщення, розташовані за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 97,7 кв. м., належать ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу комунального майна, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Горбуровим К.Є., 29.08.2005 року за реєстровим №894, зареєстрованого в Реєстрі правочинів приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Горбуровим К.Є. 29.08.2005 року за №798198 та в Реєстрі прав власності на нерухоме майно КП «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 25.10.2005 року, номер запису: 2076, в книзі 17. та в ЄРПВНМ за реєстровим №9538186.
03.12.2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 було укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Літвінчук А.А., зареєстрований в реєстрі за № 1153. Відповідно до зазначеного договору позивач передала в іпотеку відповідачу у якості забезпечення виконання позичальником зобов'язань за Договором про надання відновлювальної кредитної лінії №641/739-К739 від 30.11.2007 року, укладеним між сторонами, нежитлові приміщення що розташовані за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 97,7 кв. м. (а.с. 12-15).
14.04.2011 року між Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 було укладено Договір про внесення змін до іпотечного договору, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Літвінчук А.А. 03.12.2007 року, за реєстровим №1153. Відповідно до вказаного договору було змінено строк виконання основного зобов'язання за Іпотечним договором з «02 грудня 2017 року» на «02 грудня 2020 року», а також розмір процентів, що підлягають сплаті за основним зобов'язанням змінено з «14,00% процентів річних» на «23,18% процентів річних» (а.с. 16-17).
09.06.2017 року представник ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся до позивача з вимогою про усунення порушень виконання зобов'язання та про добровільне виселення, відповідно до якої, станом на 31.05.2017 року загальна сума заборгованості за зобов'язанням становила 896 118 грн. 02 коп. Вказана вимога була направлена позивачу цінним листом 12.06.2017 року, що підтверджується списком відправки рекомендованої кореспонденції №476 від 09.06.2017 року (а.с. 85-86).
27.07.2017 року представник відповідача звернувся до приватного нотаріуса Київського нотаріального округу Чуловського В.А. з заявою, в якій просив вчинити виконавчий напис на іпотечному договорі, яким звернути стягнення на нежитлові приміщення, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 97,7 кв. м., власником яких є позивач.
строкова заборгованість - 162 345 грн. 09 коп.;
прострочена заборгованість - 199 650 грн. 30 коп.;
строкова заборгованість по нарахованих відсотках - 11 728 грн. 18 коп.;
прострочена заборгованість по нарахованих відсотках - 522 394 грн. 45 коп.;
та суму плати, що здійснена стягувачем за вчинення виконавчого напису.
Строк за який проводилось стягнення: з 31.05.2015 по 31.05.2017 року.
03.05.2018 року приватним виконавцем виконавчого округу Миколаївської області Баришніковим Артемом Дмитровичем було винесено постанову про відкриття провадження про примусове виконання вищевказаного виконавчого напису (а.с. 19-21).
НОРМИ ПРАВА, ЯКІ ЗАСТОСУВАВ СУД
Частина 1 статті 19 ЦПК України: суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Частина 1 статті 13 ЦПК України: суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Стаття 81 ЦПК України: кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Стаття 76 ЦПК України: доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Стаття 18 ЦК України: нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом.
Пункт 19 статті 34 ЗУ «Про нотаріат»: виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси.
Стаття 87 ЗУ «Про нотаріат»: для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Стаття 50 ЗУ «Про нотаріат»: нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.
Пункт 1.2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 (далі - Порядок): перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України.
Пункт 2.1 глави 16 розділу ІІ Порядку: для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо.
Пункт 2.2 глави 16 розділу ІІ Порядку: заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача.
Пункт 3.1 глави 16 розділу ІІ Порядку: нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.
Пункт 3.2 глави 16 розділу ІІ Порядку: безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172.
Пункт 3.4 глави 16 розділу ІІ Порядку: строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу.
Пункт 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 №1172 (далі - Перелік №1172): нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання.
Пункт 1-1 Переліку №1172: для одержання виконавчого напису за іпотечними договорами, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов'язанням до закінчення строку виконання основного зобов'язання, подаються:
а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору;
б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов'язання;
в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов'язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості;
г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв'язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов'язання;
ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу.
Частина 1 статті 33 ЗУ «Про іпотеку»: у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.
Частина 1 статті 35 ЗУ «Про іпотеку»: у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.
Пункт 10 узагальнення "Про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні" винесене Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року: судам слід мати на увазі, що вчиняючи виконавчий напис нотаріус не розглядає спір про право. Виконавчий напис вчиняється виключно за документально оформленими вимогами, які викладені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів тільки за наявності всіх умов, передбачених Законом № 3425-XII. Безспірність вимог визначається не нотаріусом або стягувачем, а відповідно до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Нотаріус лише перевіряє безспірність заборгованості по наданим документам.
ОЦІНКА СУДУ
Виконавчий напис нотаріусом було вчинено на підставі наданих банком документів, а саме: оригіналу іпотечного договору від 03.12.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Літвінчук А.А., за реєстровим №1153, копії договору про надання відновлювальної кредитної лінії №641/739-К739 від 30.11.2007 року та додаткової угоди №1 до нього, копії письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов'язання з відміткою стягувача про непогашення заборгованості, оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв'язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов'язання, довідка про ненадходження платежу.
Безспірність заборгованості підтверджують документи, що передбачені Переліком №1172. Зазначеним Переліком № 1172, зокрема п. 1-1, передбачено, що для одержання виконавчого напису за іпотечними договорами, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов'язанням до закінчення строку виконання основного зобов'язання, подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов'язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов'язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв'язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов'язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу.
З матеріалів справи вбачається, що для вчинення виконавчого напису ПАТ «Укрсоцбанк» надав нотаріусу всі документи, що визначені законодавством як обов'язкові для вчинення виконавчого напису.
Проте, суд звертає увагу, що вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Тому при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не потрібно обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі потрібно перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису (Постанова Верховного Суду по справі № 310/9293/15ц від 23.01.2018 року).
Пунктом 10 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року №2 «Узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» роз'яснено, що однією з об'єктивних причин оскарження виконавчих написів є поверхневий підхід нотаріуса до вирішення питання про можливість вчинення виконавчого напису у кожному конкретному випадку. Поза увагою нотаріуса часто лишається те, що стягувачі, звертаючись за вчиненням виконавчого напису, необґрунтовано завищують суми своїх вимог, включаючи до їх складу всі санкції, комісії, винагороди, або звертаються про стягнення спірного боргу.
Тому судами під час розгляду таких справ має бути враховано пред'явлені банками розрахунки заборгованості за кредитними договорами, суми, які зазначені у письмових вимогах та виконавчих написах нотаріусів, з'ясовано всі обставини у справі, зокрема чи є за боржником сума боргу.
Безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, яка виключає можливість спору, зокрема, щодо її розміру, строків, за яких вона нарахована тощо, а відтак, і документів, які підтверджують її безспірність і, на підставі яких нотаріус вчиняє виконавчий напис. Документи, що встановлюють заборгованість, насамперед мають бути однозначними, беззаперечними та стовідсотково підтверджувати наявність у боржника заборгованості перед кредитором.
На підтвердження безспірності заборгованості позивача, відповідачем надано лише Довідку-розрахунок заборгованості від 30.05.2017 року та довідку про ненадходження платежу (а.с. 95, 97).
З матеріалів справи вбачається, що при вчиненні напису нотаріус не отримував від представника банку первинні бухгалтерські документи щодо здійснення часткового погашення позивачем кредиту (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), графік погашення кредиту, виписки про рух коштів тощо, тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед банком, а також суми процентів, зазначені у написі, є безспірними. Розрахунок боргу, підготовлений працівниками банку щодо наявності грошового зобов'язання позивача по тілу кредиту, відсотках є лише відображенням односторонніх арифметичних розрахунків стягувача та не може відображати правові підстави для стягнення відповідних сум та слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог Банку до позивача.
Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність".
Така правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 21.02.2018 у справі №910/5226/17.
Крім того, судом встановлено, що 12.06.2017 року позивачу було відправлено письмову вимогу про усунення порушень виконання зобов'язання та добровільне виселення.Однак в наданих матеріалах відсутні будь-які відомості на підтвердження того, що вказаний лист був отриманий позивачем, у зв'язку з чим остання була позбавлена можливості бути вчасно проінформованою про наявність заборгованості та можливості або оспорити вимоги ПАТ «Укрсоцбанк», або ж виконати їх, що не може свідчити про безспірність суми, пред'явленої до стягнення.
Враховуючи вказані обставини справи, те що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням чинного законодавства, позовні вимоги ОСОБА_1 щодо визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, підлягають задоволенню.
У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
За такого, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп. та судовий збір за забезпечення позову 352 грн. 40 коп.
Керуючись ст. ст. 18, 259, 263-265, 280, 281, 284 ЦПК України, суд, -
ІV. Резолютивна частина
Позов - задовольнити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на заочне рішення суду може бути подана безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Повний текст рішення складено 04 лютого 2019 року.

СУДДЯ Г.В. ПОДЗІГУН