Справа № 226/1670/18

Справа № 226/1670/18
Провадження № 4-с/226/9/2019
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження

31 січня 2019 року м. Мирноград

Суддя Димитровського міського суду Донецької області Редько Ж.Є., розглянувши скаргу боржника ОСОБА_1 центральної міської лікарні про визнання дій державного виконавця щодо винесення постанови про накладення штрафу неправомірними та зобовязання державного виконавця скасувати постанову про накладення штрафу,

В С Т А Н О В И В:

Боржник ОСОБА_1 центральна міська лікарня (далі ОСОБА_1 ЦМЛ) звернувся зі скаргою на дії державного виконавця Мирноградського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_2 у виконавчому провадженні № 57911276, відкритому за виконавчим листом № 2/226/671/2018 від 12.12.2018 про поновлення на роботі ОСОБА_3 на посаді лікаря стоматолога-терапевта стоматологічної поліклініки зі спеціалізованими прийомами ОСОБА_1 ЦМЛ з 12.06.2018, щодо винесення постанови про накладення штрафу на ОСОБА_1 ЦМЛ у сумі 10200 грн.

В обґрунтування скарги боржника зазначив, що 13.12.2018 до ОСОБА_1 ЦМЛ надійшла постанова державного виконавця про відкриття виконавчого провадження разом із вимогою від 13.12.2018 про поновлення стягувача на посаді, яка за станом на 18.12.2018 не була виконана, у звязку з чим державним виконавцем 18.12.2018 була винесена постанова про накладення на боржника штрафу на користь держави в розмірі 5100 грн. 21.12.2018 державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу за повторне невиконання вимоги державного виконавця у розмірі 10200 грн. Між тим, на 18.12.2018 поновити на посаді ОСОБА_3 було неможливо, оскільки 12.06.2018 набув чинності штатний розклад ОСОБА_1 ЦМЛ, затверджений ОСОБА_1 міською радою 22.05.2018, згідно якого у структурі ОСОБА_1 ЦМЛ відсутні такі структурні підрозділи як стоматологічна поліклініка зі спеціалізованими прийомами та зубопротезна лабораторія, так само, як і посада, з якої ОСОБА_3 була звільнена через скорочення штату, та на яку підлягає поновленню. З огляду на те, що ОСОБА_1 ЦМЛ самостійно не може бути прийняте рішення щодо внесення змін до структури, загальної чисельності штату лікарні, що належить до виключної компетенції міської ради, боржник 14.12.2018 звернувся до ОСОБА_1 міської ради для надання розяснення щодо порядку виконання зазначеного рішення суду в цій частині. Станом на 18.12.2018 будь-якої відповіді від міської ради до боржника не надійшло. Прийняття рішення міською радою щодо внесення змін до організаційної структури та штатного розкладу має відбуватися за визначеною законом процедурою. Міська рада проводить свою роботу сесійно. Сесії ради складаються з пленарних засідань, а також засідань постійних комісій. Наступне пленарне засідання міської ради має відбутися вже у 2019 році. З огляду на наведене вважає, що висновки державного виконавця про відсутність поважних причин невиконання зазначених вимог є безпідставними та відповідно постанова про накладення штрафу від 21.12.2018 винесена державним виконавцем з порушенням законодавства і підлягає скасуванню.

Вважаю, що у відкритті провадження за скаргою слід відмовити з огляду на таке.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Згідно за ч.1 ст.19 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється у порядку іншого судочинства.

Відповідно до ч.5 ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обовязковими до виконання на всій території України. У п.9 ч.3 ст.129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обовязковість рішень суду.

За приписами ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі рішення) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч.2 ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження», у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

За змістом п.5 ч.1 ст.3 Закону України «Про виконавче провадження» постанови державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанови державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанови приватних виконавців про стягнення основної винагороди є виконавчим документом.

Частиною 2 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Таким чином, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, повязаних з організацією та проведенням виконавчих дій, накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані.

До юрисдикції адміністративних судів належать також справи про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби, прийнятих (вчинених, допущених) під час примусового виконання постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, повязаних з організацією та проведенням виконавчих дій, накладенням штрафу, як виконавчих документів в окремому виконавчому провадженні.

Такого висновку суд дійшов із врахуванням правових позицій, викладених у постанові Верховного Суду України від 06.06.2018 у справі №921/16/14-г/15 та постанові Верховного Суду від 20.08.2018 у справі № 908/2310/16, які згідно з ч.4 ст.263 ЦПК України суд має враховувати при застосуванні відповідних норм права.

Таким чином, оскільки скарга підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, а не цивільного, у відкритті провадження у справі слід відмовити.

За змістом ст. 20 КАС України зазначений спір не підсудний місцевому загальному суду як адміністративному суду, а підсудний окружному адміністративному суду.

На підставі ст.ст.124, 129 Конституції України, ст.ст.3, 63, 74 Закону України «Про виконавче провадження», керуючись ст.ст.19, 186, 260, 263, 352, 353 ЦПК України, суддя

П О С Т А Н О В И В:

У відкритті провадження у цивільній справі за скаргою боржника ОСОБА_1 центральної міської лікарні про визнання дій державного виконавця Мирноградського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_2 щодо винесення постанови про накладення штрафу від 21.12.2018 у виконавчому провадженні № 57911276 неправомірними та зобовязання державного виконавця скасувати цю постанову відмовити.

Розяснити ОСОБА_1 центральній міській лікарні, що розгляд даної скарги належить до юрисдикції Донецького окружного адміністративного суду, який знаходиться за адресою: вул.Добровольського, 1, м.Словянськ, Донецька область, 84122.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею, може бути оскаржена до Донецького апеляційного суду протягом пятнадцяти днів з дня її складання 31.01.2019.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Ж.Є.Редько