Великоолександрівський районний суд Херсонської області
Справа № 650/2133/18
Провадження № 2/650/362/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.08.2019 року Великоолександрівський районний суд Херсонської області в складі: головуючого - судді Хомик І.І.

за участі секретаря - Ткаченко І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.В.Олександрівка справу цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Новокам`янської сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області про тлумачення заповіту та визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом, зустрічним позовом ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , Новокам`янської сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області про визнання нечинним, недійсним заповіту та тлумачення заповіту,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду в інтересах ОСОБА_2 з позовом до ОСОБА_3 , Новокам`янської сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області про тлумачення заповіту та визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом, зазначаючи, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла бабуся позивача ОСОБА_5 .. Після її смерті залишилося спадкове майно у вигляді земельної ділянки площею 10,51 га, розташованої на території Новокам`янської сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області. За життя ОСОБА_5 18.10.07 року склала заповіт, яким заповідала належну їй земельну ділянку своєму онуку ОСОБА_2 .

При зверненні до нотаріуса 20.11.2018 року із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку йому було відмовлено у задоволенні заяви у зв`язку з наявністю іншого заповіту від 20.11.05 року на ім`я ОСОБА_3 , який складено некоректно, а саме зазначено, що ОСОБА_5 заповідала їй Державний акт на право власності на земельну ділянку. У заповіті, складеному на нього, зазначена земельна ділянка належна не спадкодавці ОСОБА_5 , а ОСОБА_6 у зв`язку з помилкою секретаря сільської ради при складанні спадкодавицею заповіту. Для усунення перешкоди в оформленні ним спадкового майна слід здійснити тлумачення заповіту, встановивши, що ОСОБА_5 заповідала належну їй земельну ділянку ОСОБА_2 - своєму онуку, в зв`язку з чим і звернувся до суду з даним позовом.

ОСОБА_4 звернулася до суду із зустрічним позовом в інтересах ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , Новокам`янської сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області про визнання нечинним, недійсним заповіту та тлумачення заповіту, зазначаючи, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати ОСОБА_3 . За життя мати залишила заповіт від 20.11.2005 року, яким заповідала їй, як доньці, належну їй земельну ділянку площею 10,51 га, розташовану на території Новокам`янської сільської ради, який посвідчений секретарем Новокам`янської сільської ради. Однак заповіт по вині секретаря сільської ради складено некоректно, а саме зазначено, що ОСОБА_5 заповідала їй Державний акт на право власності на земельну ділянку, а не саму земельну ділянку. Це є підставою для здійснення тлумачення заповіту для встановлення тієї обставини, що ОСОБА_5 заповідала земельну ділянку ОСОБА_3 .

Заповіт, посвідчений секретарем Новокам`янської сільської ради 18.10.2007 року на ім`я ОСОБА_2 є нечинним, оскільки з нього вбачається, що ОСОБА_5 заповідала останньому земельну ділянку розміром 11,33 га, тоді як мала у власності земельну ділянку розміром 10,51 га.

При його посвідченні секретарем сільської ради не з`ясовано дійсну волю та спадкове майно ОСОБА_5 . Крім того, підпис ОСОБА_5 в журналі для реєстрації нотаріальних дій різниться візуально від підпису заповідача в заповітах та журналі реєстрації нотаріальних дій за 2003-2007 р. Це є підставами для визнання заповіту нечинним, недійсним, у зв`язку з чим і звернулися до суду з даним позовом.

У судовому засіданні позивач, представник позивача за первісним позовом позовні вимоги підтримали і пояснили, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5 , бабуся ОСОБА_2 . За життя, 18.10.07 року вона заповідала належну їй земельну ділянку площею 10,51 га, розташовану на території Новокам`янської сільської ради йому, як своєму онуку. Після її смерті він подав заяву про прийняття спадщини, однак з`ясував, що в його заповіті помилково секретар сільської ради вказала розмір ділянки та державний акт, який посвідчує право власності на дану земельну ділянку іншої особи, а не бабусі, хоч вона мала у власності лише одну земельну ділянку, а саме розміром 10,51 га. Вважають, що це є підставою для здійснення тлумачення заповіту, встановивши, що ОСОБА_5 заповідала належну їй земельну ділянку саме ОСОБА_2 . Крім того, це є підставою для визнання за ОСОБА_2 права власності на спадкове майно. Просять позовні вимоги за первісним позовом задовольнити.

За зустрічним позовом позовні вимоги не визнали та пояснили, що за життя ОСОБА_5 заповідала ОСОБА_3 не земельну ділянку, належну їй на праві власності, а лише Державний акт на право власності на земельну ділянку, тобто лише документ, а не саму земельну ділянку. Однак він не є предметом спадкового майна і не входить в склад спадкової маси, тому не може бути предметом заповіту. Заповіт складено саме таким чином, що не підлягає тлумаченню. Крім того, вважають, що заповіт складений на ім`я ОСОБА_2 відповідає вимогам норм Цивільного кодексу України і підстав для визнання його нікчемним немає. Просять відмовити у задоволенні позовних вимог за зустрічним позовом.

Позивач, представник позивача за зустрічним позовом позовні вимоги у судовому засіданні підтримали та пояснили, що мати позивачки ОСОБА_5 за життя 20.11.05 року залишила заповіт на ім`я ОСОБА_3 , який посвідчено секретарем Новокам`янської сільської ради, який повністю відображає всі ознаки земельної ділянки, належної матері на підставі Державного акту, виданого на її ім`я. За життя ОСОБА_3 доглядала матір, забирала на зимові місяці до себе додому жити, допомагала матері. Після смерті матері та подання заяви про прийняття спадщини дізналася, що існує заповіт від 18.10.07 року на ім`я ОСОБА_2 . Однак у виданому заповіті зазначено земельну ділянку розміром 11,33 га на підставі Державного акту НОМЕР_1 , тобто земельну ділянку, яка не належала за життя ОСОБА_5 . Таким чином даний заповіт є нечинним.

Секретарем сільської ради не з`ясована дійсна воля ОСОБА_5 В заповіті зазначено, що він прочитаний заповідачем вголос, а значить ОСОБА_5 розуміла, що в тексті заповіту зазначена не її земельна ділянка, однак не зауважила на це секретарю сільської ради та підписала заповіт. Така дія заповідача вказує на те, що вона не бажала, щоб її земельна ділянка була успадкована ОСОБА_2 .

Заповіт, складений на ім`я ОСОБА_3 є некоректним і таким, щодо якого може бути вчинено тлумачення судом. Просить позовні вимоги за зустрічним позовом задовольнити та відмовити у задоволенні позовних вимог за первісним позовом.

Державний нотаріус Карастан О.І. у судовому засіданні пояснила, що після смерті ОСОБА_5 заведена спадкова справа за заявою сторін. За життя спадкодавець двічі складав заповіти, один у 2005 році на доньку ОСОБА_3 , інший у 2007 році на внука ОСОБА_2 перший заповіт було складено некоректно, оскільки спадкодавець заповідав Державний акт на право власності на земельну ділянку, а в іншому заповіті зазначалася земельна ділянка іншого розміру, ніж та, яка належала спадкодавцеві, та Державний акт, серія та номер якого відрізнялися від належного ОСОБА_5 . У зв`язку зі спором між спадкоємцями щодо спадкового майна їм було рекомендовано звернутися до суду для вирішення спору. Оскільки обидва заповіти складено на одне й те ж майно, кожен наступний заповіт мав би відмінити попередній. Але обидва заповіти складено так, що неможливо зрозуміти на яке саме майно посвідчено заповіт.

Свідок ОСОБА_7 у судовому засіданні пояснив, що знає, що ОСОБА_3 опікувалася своєю матір`ю, яка хворіла та потребувала догляду. Після смерті матері саме ОСОБА_3 здійснила її поховання.

Заслухавши сторони за первісним, зустрічним позовом, свідка, спеціаліста, дослідивши та проаналізувавши всі обставини справи, суд приймає до уваги слідуюче.

ОСОБА_5 відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

За життя вона мала у власності земельну ділянку розміром 10,51 га, розташовану на території Новокам`янської сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області, право власності на яку посвідчене Державним актом серії НОМЕР_3 .

Згідно із копіями свідоцтв про народження серії НОМЕР_4 , серії НОМЕР_5 , серії НОМЕР_6 ОСОБА_5 є матір`ю позивача за зустрічним позовом та бабусею позивача за первісним позовом. Як встановлено у судовому засіданні ОСОБА_5 залишила заповіт, посвідчений Новокам`янською сільською радою Великоолександрівського району 20.11.2005 року на ім`я ОСОБА_3 , та від 18.10.2007 року, посвідчений Новокам`янською сільською радою Великоолександрівського район на ім`я ОСОБА_2 .

У заповіті на ім`я ОСОБА_3 зазначено, що спадкодавець заповідає їй Державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3 та свідоцтво про право власності (майновий сертифікат) члена колективного сільськогосподарського підприємства серії НОМЕР_7 СВК «Новокам`янський».

У заповіті на ім`я ОСОБА_2 зазначено, що спадкодавець заповідає останньому належну їй земельну ділянку площею 11,33 га, належну їй на підставі Державного акту серії НОМЕР_1 , що знаходиться на території Новокам`янської сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області.

Ст. 1216 ЦК України зазначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Згідно із ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за законом або за заповітом.

Ст. 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Як встановлено у судовому засіданні, як ОСОБА_3 , так і ОСОБА_2 своєчасно звернулися із заявами про прийняття спадщини. Однак заповіт на ім`я ОСОБА_3 складено некоректно, оскільки спадкодавиця заповідала їй Державний акт на право власності на земельну ділянку, а не саму земельну ділянку.

У заповіті на ім`я ОСОБА_2 зазначено земельну ділянку розміром 11,33 га, право власності на яку посвідчено Державним актом серії НОМЕР_1 . Дана земельна ділянка не належить ОСОБА_5 , а іншій особі. У зв`язку з цим як ОСОБА_3 ,так і ОСОБА_2 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, як вбачається із листа державного нотаріуса Великоолександрівської державної нотаріальної контори № 1646/02-14 від 21.11.18 року та № 1601/02-14 від 14.11.2018 року.

Відповідно до положень ст. 213 ЦК України зміст правочину може бути юридично розтлумачений.

Оскільки правочином відповідно до українського законодавства є дія особи, що спрямовується на придбання. зміну або припинення цивільних прав і обов`язків, необхідність тлумачення змісту правочинів виникає у випадках нечіткого виявлення волі сторонами. У таких випадках необхідно встановити дійсні наміри сторін. Це означає, що суб`єкт тлумачення повинен встановити загальне для усіх сторін значення слів і понять.

Особливості тлумачення заповіту викладені у статті 1256 ЦК України.

Згідно ст. 1256 ЦК України тлумачення заповіту тлумачення заповіту може бути здійснене після відкриття спадщини самими спадкоємцями. У разі спору між спадкоємцями, тлумачення заповіту здійснюється судом відповідно до ст. 213 ЦК України.

Виходячи зі змісту вказаних норм, суд може ухвалити рішення про тлумачення заповіту лише при розгляді юридичного спору між сторонами.

Відповідно до висновку Верховного Суду України, викладеному у Постанові від 05.12.18 року по справі № 335/9398/16-ц тлумачення заповіту судом не повинно змінювати волі заповідача, тобто підміняти собою сам заповіт. Суд не може брати на себе права власника щодо розпорядження його майном на випадок смерті. Тлумачення заповіту є лише інструментом з`ясування волі заповідача після його смерті. Суд, здійснюючи тлумачення заповіту, не повинен виходити за межі цього процесу та змінювати (доповнювати) зміст заповіту, що може спотворити волю заповідача.

Неточне відтворення у заповіті власної волі заповідача щодо долі спадщини може бути зумовлене неоднаковим використанням у ньому слів, понять та термінів, які є загальноприйнятими у сфері речових, зобов`язальних, спадкових відносин тощо. Цьому також можуть сприяти й певні неузгодженості між змістом окремих частин заповіту і змістом заповіту в цілому, що ускладнюють розуміння волі заповідача щодо долі спадщини.

При тлумаченні змісту правочину береться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів. Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає можливості з`ясувати зміст окремих частин правочину, останній встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін.

Як вбачається із досліджених у судовому засіданні заповітів від 20.11.05 року та від 18.10.07 року, в їх тексті допущено неточності та помилки, які не можуть бути усунуті шляхом тлумачення заповіту відповідно до положень ст. 213 та ст. 1256 ЦК України.

Тому у задоволенні позовних вимог як за первісним, так і зустрічним позовом в частині тлумачення заповіту слід відмовити.

Оскільки вимоги позивача за первісним позовом щодо визнання права власності на спадкове майно пов`язані з вимогою тлумачення заповіту, а доказів на підтвердження підстав, за яких можливе визнання права власності на спадкове майно за умови відсутності в заповіті вказівки на таке майно, позивач суду не надав, тому в цій частині позовні вимоги ОСОБА_2 також задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч. 1 ст. 1257 ЦК України заповіт складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення,є нікчемним.

Ч.2 ст. 1257 ЦК України вказує на те, що за позовом заінтересованої особи суд визнає даний заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Даний перелік підстав для визнання заповіту недійсним є вичерпним. Доказів на підтвердження нікчемності заповіту, чи для визнання його недійсним, ні позивач, ні представник позивача за зустрічним позовом суду не надали. Крім того, позивачем за зустрічним позовом заявлено дві взаємовиключні вимоги. Тому в цій частині позовні вимоги за зустрічним позовом задоволенню також не підлягають.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 10-13, 77-80, 89, 258, 259, 263-265 ЦПК України, ст. ст. 213, 1216-1218, 1256, 1257 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в :

Відмовити у задоволенні позовних вимог за первісним позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Новокам`янської сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області про тлумачення заповіту ОСОБА_5 від 18.10.2007 року на ім`я ОСОБА_2 та визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відмовити у задоволенні позовних вимог за зустрічним позовом ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , Новокам`янської сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області про визнання нечинним заповіту ОСОБА_5 від 18.10.2007 року на ім`я ОСОБА_2 та тлумачення заповіту ОСОБА_5 від 20.11.2005 року на ім`я ОСОБА_3 .

На рішення суду може бути подано апеляцію до Херсонського апеляційного суду через місцевий суд протягом 30 днів з дня проголошення рішення.

Суддя І.І.Хомик