Ухвала

28 січня 2019 року

м. Київ

справа № 577/246/15-ц

провадження № 61-26877св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Ступак О. В. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк»,

відповідачі: ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційні скарги Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» та представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 на рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 18 листопада 2016 року у складі судді Ярмак О. М. та рішення Апеляційного суду Сумської області

від 11 квітня 2017 року у складі колегії суддів: Семеній Л. І., Кононенко О. Ю.,

Бойка В. Б.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій

У січні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що 29 липня 2008 року між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (далі - АКІБ «УкрСиббанк»), правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_4 укладений кредитний договір № 0, за умовами якого банк надав ОСОБА_4 кредит у розмірі 90 000,00 доларів США зі сплатою процентів за користування кредитними коштами в розмірі 12,80 % на рік. Кредит наданий строком із 29 липня 2008 року до 20 липня 2029 року. Свої зобов'язання за кредитним договором

від 29 липня 2008 року АКІБ «УкрСиббанк» виконало.

Із метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за кредитним договором від 29 липня 2008 року, між АКІБ «УкрСиббанк»та ОСОБА_5 29 липня 2008 року укладений договір поруки № 220423, за умовами якого остання взяла на себе зобов'язання нести солідарну майнову відповідальність за виконання

ОСОБА_4 в повному обсязі взятих на себе зобов'язань за кредитним договором від 29 липня 2008 року № 0.

08 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладений договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, за яким до ПАТ «Дельта Банк» перейшло право вимоги за кредитним договором від 29 липня 2008 року

№ 0 та договором поруки від 29 липня 2008 року № 220423.

У зв'язку з невиконанням ОСОБА_4 своїх зобов'язань за кредитним договором

від 29 липня 2008 року, станом на 22 квітня 2015 року утворилася заборгованість у розмірі 2 957 781,37 грн, яка складається із: заборгованості за тілом кредиту -

1 966 896,39 грн та заборгованості за процентами за користування кредитними коштами - 990 884,98 грн.

Остаточно уточнивши позовні вимоги, ПАТ «Дельта Банк» просило стягнути з відповідачів у солідарному порядку заборгованість за кредитним договором

від 29 липня 2008 року № 0, яка утворилася станом на 22 квітня

2015 року, в розмірі 2 957 781,37 грн.

Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 18 листопада 2016 року позов ПАТ «Дельта Банк» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Дельта Банк» проценти за договором про надання споживчого кредиту від 29 липня 2008 року № 0, за період із 09 серпня 2012 року до 22 квітня 2015 року в розмірі 23 825,48 доларів США, що у перерахунку на національну валюту України станом на 18 листопада 2016 року становить 620 735,67 грн. У іншій частині в задоволенні позовних вимог ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту від 29 липня 2008 року № 0 відмовлено у зв'язку зі спливом строку позовної давності.

У задоволенні позовних вимог ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту від 29 липня

2008 року № 0 відмовлено у зв'язку зі спливом строку позовної давності та припиненням поруки. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що відповідачі порушили взяті на себе зобов'язання за кредитним договором та договором поруки, проте банк, направивши вимоги позичальнику та поручителю змінив строк виконання основного зобов'язання, а тому звернувшись до суду з позовом у січні 2015 року банк пропустив шестимісячний строк для звернення до поручителя. Отже, підлягають частковому задоволенню вимоги банку до позичальника щодо стягнення процентів за користування коштами у межах строку позовної давності.

Рішенням Апеляційного суду Сумської області від 11 квітня 2017 року апеляційну скаргу ПАТ «Дельта Банк» та представника ОСОБА_4 - ОСОБА_9 задоволено частково. Рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області

від 18 листопада 2016 року в частині відмови у задоволенні позову ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, скасовано та ухвалено нове рішення про часткове задоволення цих вимог. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту від 29 липня 2008 року № 0 у сумі

32 910,01 доларів США, що еквівалентно 886 266,57 грн. Рішення в частині стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Дельта Банк» процентів та в частині розподілу судових витрат змінено. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Дельта Банк» проценти за користування коштами у сумі 13 231,17 доларів США, що еквівалентно 356 358,29 грн, а не 23 825,48 доларів США, що еквівалентно 620 735,67 грн, як зазначив суд першої інстанції. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Апеляційний суд погодився з рішенням суду першої інстанції щодо припинення поруки, проте несвоєчасне виконання позичальником своїх зобов'язань за договором та часткове погашення боргу 27 квітня 2012 року призвело до переривання строку позовної давності, а отже, позивач має право на стягнення з відповідача заборгованості за відсотками за користування кредитом за період

із 08 серпня 2009 року по 09 серпня 2014 року.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційних скарг, позиції інших учасників справи

У травні 2017 року ПАТ «Дельта Банк» подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 18 листопада 2016 року та рішення Апеляційного суду Сумської області від 11 квітня 2017 року, в якій просить скасувати оскаржувані судові рішення в частині відмови у задоволенні позову та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позову у повному обсязі, обґрунтовуючи свої вимоги неправильним застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що висновки суду про зменшення суми боргового зобов'язання на 58 944,51 доларів США погашеного боргу, тобто залишок боргу складає 32 910,01 доларів США не відповідають та не підтверджується матеріалами справи. Крім того, зменшуючи розмір відсотків апеляційний суд не врахував, що згідно із розрахунком заборгованості за кредитним договором ОСОБА_4 від 29 липня 2008 року № 0 відсотки за користування кредитом у період із 09 серпня 2014 року по 16 березня 2015 року включно банком не нараховувалися, а отже, підстав для зменшення та перерахунку суми нарахованих відсотків не було. Також судами не враховані правові позиції Верховного Суду України, висловлені у постанові від 29 червня 2016 року у справі

№ 6-272цс16 та у постанові від 23 грудня 2015 року у справі № 6-436цс15, та не перевірено у яких частинах може бути стягнута заборгованість за кредитом із поручителя, зважаючи, що строк дії кредитного договору до 30 липня 2029 року.

У травні 2017 року представник ОСОБА_4 - ОСОБА_7 подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області

від 18 листопада 2016 року та рішення Апеляційного суду Сумської області

від 11 квітня 2017 року, в якій просить скасувати оскаржувані судові рішення в частині задоволенні позову та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову в цій частині, обґрунтовуючи свої вимоги неправильним застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що банк звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором 13 січня 2015 року, тобто з пропуском строку позовної давності, а відповідно до пункту 7 частини тринадцять статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. Крім того, неправомірними є посилання суду апеляційної інстанції на переривання строку позовної давності відповідачем, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів таких дій, а відповідач таких дій не визнавав.

У серпні 2017 року від ПАТ «Дельта Банк» надійшли заперечення на касаційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_7, у яких заявник просить відхилити вказану касаційну скаргу, оскільки вона є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалами Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 та 26 червня 2017 року відкриті касаційні провадження в указаній справі.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року

№ 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Відповідно до пункту 4 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У травні 2018 року Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ вказану цивільну справу передано до Верховного Суду.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною п'ятою статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції призначає справу до судового розгляду за відсутності підстав, встановлених частинами третьою, четвертою цієї статті. Справа призначається до судового розгляду, якщо хоча б один суддя із складу суду дійшов такого висновку. Про призначення справи до судового розгляду постановляється ухвала, яка підписується всім складом суду.

Позиція Верховного Суду

Виходячи з викладеного, зважаючи на те, що під час проведення попереднього розгляду справи не встановлено обставин, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України, суд вважає за необхідне призначити справу до судового розгляду.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Керуючись статтями 401, 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційними скаргами Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» та представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 на рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 18 листопада 2016 року та рішення Апеляційного суду Сумської області

від 11 квітня 2017 року призначити до судового розгляду колегією у складі п'яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О. В. Ступак

С.О. Погрібний

Г.І. Усик