Справа № 485/1583/19
Провадження № 2/485/770/19
16 грудня 2019 року м.Снігурівка
Снігурівський районний суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді Квєтка І.А.,
секретар судового засідання Шеремет Ю.Є.,
за участю позивача ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Снігурівка в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Автокредит Плюс" про стягнення коштів,
В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив суд позов задовольнити з підстав, зазначених у позові, та згоден на ухвалення по справі заочного рішення.
Представник відповідача в судове засідання не з"явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджено зворотнім поштовим повідомленням з відміткою про вручення, про причини неявки суд не повідомив. Відзив на позов не надійшов.
За наявності умов, визначених у ч.1 ст.280 ЦПК України, суд ухвалив про заочний розгляд справи.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків.
За змістом частини 1 статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам суспільства, його моральним засадам.
У разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним (стаття 220 ЦК України).
Відповідно до ч.2 ст.215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.
Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року №9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" у разі якщо під час розгляду спору про визнання правочину недійсним як оспорюваного та застосування наслідків його недійсності буде встановлено наявність підстав, передбачених законодавством, вважати такий правочин нікчемним, суд, вказуючи про нікчемність такого правочину, одночасно застосовує наслідки недійсності нікчемного правочину.
За такого при встановленні судом обставин, які свідчать про нікчемність правочину відсутня необхідність встановлювати інші обставини, які можуть свідчити про недійсність даного правочину як оспорюваного, а тому суд констатувавши його нікчемність не вбачає необхідності в оцінці вказаного нікчемного правочину на відповідність ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів" та ст.227 ЦК України щодо наявності (дозволу) ліцензії, оскільки такі підстави недійсності стосуються оспорюваного правочину.
Позивач ОСОБА_1 обрав спосіб захисту порушеного права шляхом визнання недійсним договору фінансового лізингу (купівлі-продажу автомобіля) із застосуванням наслідків недійсності правочину - повернення коштів внесених на виконання вказаного договору.
Постановою Миколаївського апеляційного суду від 03 вересня 2019 року рішення Снігурівського районного суду Миколаївської області від 19 червня 2019 року змінено. Постановлено стягнути з ТОВ "Автокредит Плюс" на користь ОСОБА_1 суму платежів, сплачену лізингоодержувачем на виконання договору лізингу №ZROOA!00000125 від 13 січня 2016 року, в розмірі 101968,73 грн. Постанова суду набрала законної сили 03 вересня 2019 року (а.с.12-15).
Однак, як вбачається з виписки, наданої АТ КБ "ПриватБанк" по кредитному договору №ZROOA!00000125 від 13 січня 2016 року, за період з 13 січня 2016 року по 16 січня 2019 року, ОСОБА_1 було внесено платежів по договору загалом 111 051,64грн., в тому числі з урахуванням авансового платежу.
Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача авансового платежу підлягають частковому задоволенню у сумі 9082,91грн. (111051,64-101968,73).
Щодо вимог позивача в частині стягнення з відповідача на його користь 3% річних та інфляційних збитків, суд зазначає наступне.
Згідно розрахунку, представленого позивачем, за період з 15 січня 2019 року по 30 вересня 2019 року, 3% річних склали - 2162 грн., витрати від інфляції - 2768,48 грн.
Відповідач, відповідно до положень ст.625 ЦК України, несе відповідальність за порушення грошового зобов`язання, оскільки своєчасно не виконав свій обов`язок по поверненню грошових коштів отриманих за договором фінансового лізингу (купівлі-продажу автомобіля), який визнаний судом нікчемним.
Частиною 2 ст.625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочки, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Суд приходить до висновку, що відповідач зобов`язаний сплатити на користь позивача 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання та суму інфляційних втрат за період з 03 вересня по 30 вересня 2019 року, а не за період визначений позивачем з 15 січня по 30 вересня 2019 року, виходячи з наступного.
Обов`язок відповідача по поверненню позивачу грошових коштів у сумі 101968 грн. виник з часу набрання судовим рішенням законної сили, тобто з 03 вересня 2019 року.
Отже, відповідач з часу набрання судовим рішенням законної сили 03 вересня 2019 року неправомірно утримував у себе кошти в сумі 101968 грн. (тобто дані кошти перебували у його користуванні) та прострочив виконання вказаного грошового зобов`язання (яке виникло у зв`язку з визнанням правочину нікчемним), а тому наявні підстави для стягнення з відповідача 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання, які із суми боргу 101968 грн. за період з 03 вересня 2019 року по 30 вересня 2019 року складають 234,67 грн.
Втрати від інфляції з суми боргу, яка має місце у поточний період (з 03.09.19р. по 30.09.2019р.), не нараховуються.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, та ухвалює про стягнення з ТОВ "Автокредит Плюс" на користь ОСОБА_1 9317,58грн., з яких 9082,91грн. сума авансового платежу, сплачена позивачем безпосередньо на виконання нікчемного договору; 234,67 грн. - 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання.
Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно задоволеним позовним вимогам у розмірі 735,66грн.
Керуючись ст. ст. 4, 13, 81, 141, 263-265, 268, 280 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Автокредит Плюс" про стягнення коштів задовольнити частково.
Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Автокредит Плюс", код ЄДРПОУ 34410930, місцезнаходження за адресою: проспект Праці, 2 Т, м. Дніпро, Дніпропетровська обл., в дохід держави судовий збір у розмірі 735,66грн. (сімсот тридять п`ять грн.66 коп.).
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Миколаївського апеляційного суду через Снігурівський районний суд, який відраховується з дати складення повного судового рішення.
Суддя
Повний текст рішення суду складено 16.12.2019 року.