Дата документу 06.08.2019 Справа № 323/1548/17
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №323/1548/17 Головуючий у 1 інстанції: Смокович М.В.
Провадження № 22-ц/807/312/19 Суддя-доповідач: Дашковська А.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«06» серпня 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Дашковської А.В.,

суддів: Кримської О.М.,

Кочеткової І.В.,

секретар: Ващенко З.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу з апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Оріхівського районного суду Запорізької області від 05 квітня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Преображенське», ОСОБА_2 про визнання договору оренди землі недійсним,

ВСТАНОВИВ:

В червні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ТОВ «Преображенське», ОСОБА_3 про визнання недійсними безвідкличної довіреності та договору оренди землі, повернення земельну ділянку.

Під час розгляду справи уточнювала позовні вимоги та вказала в якості відповідачів ТОВ «Преображенське», ОСОБА_2 .

В обґрунтування позовних вимог остаточно зазначила, що їй на праві власності належить земельна ділянка сільськогосподарського призначення площею 8,55 га, розташована на території Новоселівської сільської ради, кадастровий номер НОМЕР_1 .

В 2008 року, маючи потребу в грошових коштах, вона звернулася до директора ТОВ «Преображенське» ОСОБА_3 з метою укладення договору оренди належної їй земельної ділянки та видачу наперед орендної плати. Директор товариства запропонував її укласти договір оренди терміном на 6 років, обумовивши виплату орендної плати наперед на 6 років в розмірі 23000 грн.

15 липня 2008 року вона прибула до приміщення приватного нотаріуса в м. Гуляйполе, де їй було запропоновано оформити довіреність та заповіт на ім`я ОСОБА_3 , вказані документи були нею підписані, після чого нею було отримано кошти за оренду земельної ділянки.

Наприкінці 2014 року вона звернулась до ТОВ «Преображенське» з вимогою повернути земельну ділянку у зв`язку з закінченням терміну користування, проте відповіді не отримала.

За текстом довіреності від 15 липня 2008 р. ОСОБА_3 і ОСОБА_2 були уповноважені (кожен окремо) вчиняти дії в інтересах особи, яку вони представляють за довіреністю.

Під час розгляду справи дізналась, що договір оренди землі укладений не в 2008 року, а лише 01 грудня 2013 року.

Вважає, що під час укладення договору оренди земельної ділянки ОСОБА_2 , яка діяла від імені позивача, уклала цей договір виключно в інтересах власного сина, а ні в інтересах особи, яку вона представляла за довіреністю.

Так, договір укладено строком на 49 років, що не відповідало внутрішній волі власника земельної ділянки. Крім того, зважаючи на строк повноважень представника, визначений в довіреності - 10 років, представник не мала без його згоди укладати договір користування належним позивачу майном на термін, який значно перевищує строк наданих представнику повноважень.

Крім того, договір не містить розміру нормативно-грошової оцінки земельної ділянки, в зв`язку з чим визначена договором орендна плата в сумі 3300,72 грн. є значно нижчою за загальну, що також свідчить про вчинення правочину внаслідок змови пов`язаних осіб щодо умов договору.

Згідно з довідкою відділу у Оріхівському районі Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області вартість паю в частині ріллі станом на 1995 рік по Новоселівський сільській раді складала 17855,12 грн.

У 2012 році нормативна грошова оцінка земель сільськогосподарського призначення, яка проведена станом на 01.07.1995 р., підлягає індексації станом на 01.01.2012 р. на коефіцієнт 3,2, який визначається виходячи здобутку коефіцієнтів індексації за: 1996 рік - газ, 1997 рік - 1,059, 1998 рік - 1,006, 1999 рік - 1,127, 2000 рік - 1,182, 2001 рік - 1,02, 2005 : -1,035, 2007 рік - 1,028, 2008 рік - 1,152, 2009 рік - 1,059, 2010 рік - 1,0, 2011 рік - 1,0.

Таким чином, розмір орендної плати за договором повинен складати 25735,26 грн., а не 3300,72 грн., як це визначено сторонами за договором оренди.

На підставі зазначеного просила визнати недійсним договір оренди земельної ділянки б/н від 01 грудня 2013 року, укладений нею, в інтересах якої діяла ОСОБА_2 , та ТОВ «Преображенське» в особі директора ОСОБА_3 стосовно земельної ділянки загальною площею 8,55 га, що розташована на території Новоселівської сільської ради, кадастровий номер НОМЕР_1 .

Рішенням Оріхівського районного суду Запорізької області від 05 квітня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм ч. 3 ст. 238 ЦК України, систематичну несплату орендної плати, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

ТОВ «Преображенське» подало відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначило, що позивачем не доведено відсутність її волевиявлення на видачу довіреності, не ознайомлення її зі змістом довіреності, укладання правочину на невигідних для неї умовах, товариством вчасно виплачувалась орендна плата, яка отримувалась позивачем.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Частинами 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду не відповідає даним вимогам закону.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено укладання представником ОСОБА_2 спірного договору не в інтересах позивача.

Колегія суддів не погоджується з вказаним висновком суду.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 на праві власності належить земельна ділянка сільськогосподарського призначення площею 8,55 га, що розташована на території Новоселівської сільської ради Оріхівського району Запорізької області, кадастровий номер НОМЕР_1 .

На підставі довіреності від 15 липня 2008 року, посвідченої приватним нотаріусом Гуляйпільського районного нотаріального округу Демченко Т.М., зареєстрованої у реєстрі за № 1953, ОСОБА_1 уповноважила ОСОБА_3 та ОСОБА_2 управляти та розпоряджатись усім належним їй на праві власності рухомим і нерухомим майном, а також укладати усі не заборонені законом договори щодо управління та розпорядження цим майном.

01 грудня 2013 року між ОСОБА_1 в особі ОСОБА_2 та ТОВ «Преображенське» в особі директора ОСОБА_3 укладено договір оренди землі б/н, за умовами якого ОСОБА_2 (яка діяла за дорученням ОСОБА_1 ) передала в оренду ТОВ «Преображенське» земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 8,55 га, що розташована на території Новоселівської сільської ради, кадастровий номер НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_1 , на строк 49 років, а ТОВ «Преображенське» зобов`язлось сплачувати до 31 грудня поточного року орендну плату в розмірі 3300,72 грн.

Відповідно до акту прийому-передачі об`єкта оренди до договору оренди від (відсутня дата) б/н ОСОБА_1 за дорученням ОСОБА_2 передала, а ТОВ «Преображенське» прийняло земельну ділянку площею 8,55 га, яка розташована на території Новоселівської сільської ради Оріхівського району Запорізької області.

27 грудня 2016 року згідно з заявою, поданою до приватного нотаріусу Гуляйпільського районного нотаріального округу, Назарова Л.М. скасувала довіреність, посвідчену приватним нотаріусом Гуляйпільського районного нотаріального округу Демченко Т.М. від 15 липня 2008 року, зареєстровану в реєстрі за № 1953.

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з ч. 1 ст. 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

Відповідно до ч.ч. 2,3 ст. 238 ЦК України представник не може вчиняти правочин, який відповідно до його змісту може бути вчинений лише особисто тією особою, яку він представляє. Представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, встановлених законом.

За приписами ч. 3 ст. 244 ЦК України довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

За загальним правилом довірена особа, яка виступає від імені довірителя, зобов`язана діяти в її інтересах добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень.

Відповідно до ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Згідно з ч.ч. 1,3 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою і шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

На час укладення оспорюваного договору директором ТОВ «Преображенське» був син ОСОБА_2 ОСОБА_3 , згідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_2 є одним з двох засновників (учасників) ТОВ «Преображенське», які мають право брати участь у розподілі прибутку товариства та одержувати його частку (дивіденди).

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що оскільки учасником (засновником) ТОВ «Преображенське» на момент укладення оскаржуваного договору був син ОСОБА_2 , а згодом і вона сама стала учасником цього товариства, представник власника земельної ділянки ОСОБА_1 ОСОБА_2 , укладаючи оспорюваний договір оренди землі з ТОВ «Преображенське», діяла в своїх інтересах, а не в інтересах довірителя ОСОБА_1 , що прямо заборонено ч.3 ст. 238 ЦК України, а тому наявні правові підстави, передбачені ч. 1 ст. 215 ЦК України для визнання цього правочину недійсним.

Отже, висновки суду першої інстанції про недоведеність позивачем укладення ОСОБА_2 спірного договору в своїх інтересах, є безпідставними.

За вказаних обставин, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню згідно з п.п.3,4 ч.1 ст.376 ЦПК України з прийняттям нової постанови про задоволення позову ОСОБА_1 та визнання недійсним договору оренди земельної ділянки б/н від 01 грудня 2013 року, укладеного ОСОБА_1 , в інтересах якого діяла ОСОБА_2 , та ТОВ «Преображенське» в особі директора ОСОБА_3 стосовно земельної ділянки загальною площею 8,55 га, що розташована на території Новоселівської сільської ради, кадастровий номер НОМЕР_1 .

Згідно з ч.ч.1,13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України ОСОБА_1 має право на компенсацію відповідачами суми судового збору, сплаченого за подання позовної заяви, в розмірі 640 грн., суми судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги, в розмірі 960 грн., всього 1600 грн. по 800 грн. з кожного відповідача.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Оріхівського районного суду Запорізької області від 05 квітня 2018 року у цій справі скасувати та прийняти нову постанову наступного змісту.

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Преображенське», ОСОБА_2 про визнання договору оренди землі недійсним задовольнити.

Визнати договір оренди земельної ділянки площею 8,55 га, що розташована на території Новоселівської сільської ради Оріхівського району Запорізької області, кадастровий номер НОМЕР_1 , укладений 01 грудня 2013 року, між ОСОБА_1 , в інтересах якого діяла ОСОБА_2 , та Товариством з обмеженою відповідальністю «Преображенське» в особі директора ОСОБА_3 - недійсним.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , судовий збір у розмірі 800 гривень.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Преображенське», , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , судовий збір у розмірі 800 гривень.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 08 серпня 2019 року.

Головуючий

Судді: