Справа № 175/2441/19
Провадження № 2/175/652/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(з а о ч н е)

10 грудня 2019 року Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді Озерянської Ж.М.

з участю секретаря Лукієнко В.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт. Слобожанське цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В:

В червні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом в якому просив постановити рішення яким визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 , що є підставою для знаття його з реєстраційного обліку, судові витрати покласти на позивача.

Адвокат позивача за договором про надання правової допомоги Сазонова М.О. позовні вимоги підтримала та просила задовольнити їх у повному обсязі, посилаючись на обставини зазначені в позові, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином у порядку визначеному ч. 11 ст. 128 ЦПК України, шляхом опублікування 04 грудня 2019 року оголошення на офіційному веб-сайті «Судова влада України» на сторінці Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області (а.с.42), причину неявки не повідомив, а тому зі згоди адвоката позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 223, 280 ЦПК України. Відзив на позов від відповідача до суду не надходив.

Вислухавши адвоката позивача, свідка ОСОБА_4 , повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном за власним розсудом. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування і розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік.

Встановлено, що на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 18 березня 2019 року виданого приватним нотаріусом Дніпровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Маркаровою В.Ю. та зареєстрованого в реєстрі за №448, ОСОБА_1 належить квартира АДРЕСА_1 (а.с.14).

Згідно довідки Виконавчого комітету Слобожанської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області №9811 від 21 червня 2019 року, в квартирі АДРЕСА_1 зареєстрований відповідача по справі ОСОБА_2 (а.с.15).

ОСОБА_2 є онуком спадкодавця ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідач в спірній квартирі не проживає, особистих речей в квартирі не має, відповідач не сплачує комунальні послуги, не приймає участі в поточних косметичних ремонтах будинку, грошові кошти на утримання квартири не надає. Факт не проживання відповідача в спірній квартирі, також підтверджується поясненнями допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_4 , який пояснив суду, що ще за життя Райського Григорія винаймав в останнього квартиру (а.с.37), а після смерті ОСОБА_5 уклав договір оренди квартири з її власником ОСОБА_1 (а.с.35-36).

Реєстрація відповідача у квартирі порушує права власника квартири ОСОБА_1 на розпорядження житлом, яке перебуває виключно у його власності.

Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою, свідоцтва про смерть. Тобто, для зняття з реєстрації місця проживання достатньо рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

У відповідності до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Таким чином, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 не проживає в квартирі без поважної причини, у позивача виникли перешкоди в користуванні своїм майном, а тому суд вважає за необхідне позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити та визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_1 , що є підставою для зняття його з реєстраційного обліку за вищевказаною адресою.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 повинно бути стягнено сплачений позивачем судовий збір в сумі 768,40 грн.

Керуючись ст. 15, 16, 317, 319, 391, 405 ЦК України, ст. 41 Конституції України, ст.ст. 12, 13, 76, 130, 141, 223, 263-266, 280-282 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням: квартирою АДРЕСА_1 , що є підставою для зняття з реєстрації за вищевказаною адресою ОСОБА_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана до суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Озерянська Ж.М.