Справа № 445/661/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2019 року Золочівський районний суд Львівської області

в складі судді Бакаїм М. В.

з участю секретаря Захарчук Н.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Золочів Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів про стягнення аліментів,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання сина.

Позивачка в позовній заяві до суду просить стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) щомісяця на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 і до досягнення ним повноліття. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем вона розлучається. Від шлюбу мають двоє дітей повнолітню доньку та сина ОСОБА_4 , який перебуває на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає.Їй відомо, що він працює офіційно в Польщі, інших утриманців немає. У зв`язку з чим змушена звернутися до суду.

Позивачка у судове засідання не з`явилася, в заяві просить справу розглянути без її участі. Позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує.

Відповідач про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить оголошення на сайті судової влади про місце, час та дату розгляду справи.

Приймаючи до уваги те, що судом виконані вимоги щодо повідомлення відповідача про день та час розгляду справи у спосіб передбачений законом та з огляду на те, що відповідач не повідомив суд про поважність його неявки в судові засідання, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд вважає за можливе ухвалити по справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до ст. 280 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється

Дослідивши матеріали справи, оцінюючи наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному і об`єктивному дослідженні, та керуючись законом, суд приходить до наступного:

Судом встановлено, що батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є сторони по справі, що підтверджується свідоцтвами про народження серії НОМЕР_1 .

Відповідно до довідки про склад сім`ї від 10.04.2019 року, виданої Підгородненською сільською радою Золочівського району Львівської області, ОСОБА_5 проживає з матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 Золочівського району Львівської області.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України).

За змістом статті 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Згідно з ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно з ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів, інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 31) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 32) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Конституцією України визначено основні права й обов`язки держави та громадян щодо забезпечення захисту дітей. Зокрема, згідно з ч. 2 ст. 51 Основного Закону - батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до положень Конвеції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 р. (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року) дитина, враховуючи її фізичну й розумову незрілість, потребує спеціальної охорони та турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. Відповідно до положень ч. 8 ст. 7 Сімейного кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України " Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

У частині 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" закріплено, що сім`я є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до положень ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Виходячи з того, те, що сторони зобов`язані однаково на рівних умовах забезпечувати рівень життя їхньої дитини, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, суд вважає, що слід стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дитини в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу). Такий розмір аліментів буде відповідати принципу відповідальності відповідача за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку неповнолітньої дитини і він не погіршить критично матеріальний стан відповідача, буде відповідати принципу справедливості, соціальної захищеності і розумності.

Згідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, суд стягує з відповідача 768,40 грн. на користь держави.

К еруючись ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої 27 лютого 1991 року, що набула чинності для України з 27 вересня 1991 року, ст. ст. 180, 182, 183 СК України , ст. ст. 10, 12, 258, 259, 263, 264, 268, 280-284, 354, 430 ЦПК України,-

в и р і ш и в:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Дрогобич Львівської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з 12.04.2019 р.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 768 гривень 40 коп.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.

Рішення може бути оскаржено позивачем до Львівського апеляційного суду через Золочівський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Суддя М. В. Бакаїм