Справа № 199/7402/19
(2/199/3290/19)
РІШЕННЯ

Іменем України

«04» грудня 2019 року

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Спаї В.В.,

секретар судового засідання - Перетятько А.В.,

за участі позивача ОСОБА_1 та представника позивача адвоката Вакули Д.М.,

представника відповідача - адвоката Астраханцевої Л.Т.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Оператор Газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» про захист прав споживачів шляхом відновлення газопостачання,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з поданим позовом в останньому заявлено вимогу про зобов`язання відповідача поновити газопостачання за адресою: АДРЕСА_1 , та про стягнення з відповідача моральної шкоди в розмірі 25 000,00 грн. Позов обґрунтований тим, що позивач є споживачем природного газу, має особистий рахунок № НОМЕР_1 , з яким пов`язані договірні відносини із відповідачем про постачання газу. Наприкінці 2015 р. позивачем був придбаний лічильник газу мембранний САМГАЗ СМУК 407369.014 ПС, який 04.01.2016 р. представниками відповідача був встановлений, а також були встановлені охоронні пломби. До березня 2019 р. у відповідача не було претензій ані до лічильника, ані до оплати позивачем послуг з постачання газу.

05.03.2019 р. до позивача завітали перевіряючі від відповідача, які надали повідомлення про забезпечення доступу до лічильника, при цьому, при перевірці, позивач вів відкриту відео зйомку, сфотографував лічильник, зафіксувавши на ньому відсутність пошкодження пломб.

Того ж дня представники відповідача зняли лічильник та склали 3 акти: про виявлення порушення; про порушення; про демонтаж лічильника, хоча відповідно до додатку 16 до Кодексу газорозподільних систем (пункт 1 глави 5 розділу XI) у акті про порушення, а саме у пункті 2, представники відповідача зобов`язані були детально вказати вид, обставини і суть порушення, однак замість детального порушення перевіряючі обмежились посиланням на пункт кодексу газорозподільних систем, а саме вказали, що ними було виявлено порушення: розділу 10, гл. 9, п. 7 п.п.,1 - пошкодження пломб; розділу 11, гл. 2, п. 1 п.п..З та - несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ (комерційного ВОГ, зокрема лічильника газу).

Отже, на переконання позивача, працівники відповідача зафіксували у акті неправдиву інформацію. Крім того, відповідно до Додатку 1 до п.3.2.2 Положення про проведення експертизи установлених у споживачів і призначених для обліку природного газу в побуті у акті про виявленні порушення підкреслюється та детально описується виявлені порушення, які стали причиною для проведення експертизи. Однак, замість підкреслення запропонованого варіанту - «зриву або пошкодження пломб», тобто підкреслення причини, яка міститься у акті про порушення та обрання варіанту, який міститься у додатку до Положенні про проведення експертизи установлених у споживачів і призначених для обліку природного газу в побуті, перевіряючі пишуть про позаштатний режим роботи лічильника, при цьому такого виду порушення не міститься у жодному нормативному акті, який регулює взаємовідносини споживача та газопостачальної організації.

Позивач зазначає, що крім того, 12.03.2019, при проведені експертизи лічильника, також в акті про проведення експертизи зазначається про відсутність пошкодження пломб л. 1,1,1.2 акту (акт №76 експертизи), Отже, на переконання позивача, причини проведення експертизи є надуманими.

Згідно акту експертизи від 12.03.2019 причинами непридатності лічильника для подальшої експлуатації стало наявність сторонніх предметів у лічильнику, які начебто були виявлені у ньому під час експертизи, а також наявність конструктивних змін. Цікавим є те, що при проведенні експертизи не виявлено недопустимих законом похибок при лічильника.

Також позивач звертає увагу суду на те, що відповідно до розділу 1 статті 1 Кодексу газорозподільних систем затверджено Постанова Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2494 несанкціонованим втручанням в роботу ЗВТ/лічильника газу є втручання в роботу або конструкцію чи складові комерційного вузла обліку (зокрема лічильника газу), у тому числі шляхом їх підробки, пошкодження чи пошкодження на них пломб, впливу дії спрямованого постійного магнітного поля або зміни конфігурації даних обчислювача/коректора об`єму газу (первинного програмування чи протоколу параметризації), внаслідок чого витрата (споживання) природного газу комерційним вузлом обліку не обліковується (обліковується частково чи з порушенням законодавства), та інші дії, що призводять до викривлення даних обліку природного газу.

Як зазначається позивачем, для встановлення факту несанкціонованого втручання необхідно встановити не тільки факт втручання в прилад обліку, а встановити втручання, яке призводить до викривлення даних обліку природного газу, при цьому згідно п. 6 глави 2 розділу 1 Кодексу газорозподільних систем затверджено Постанова Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2494 - рішення оператора ГРМ повинні базуватися на принципах: недискримінації, яка полягає в незастосуванні додаткових обмежень та заборон, не передбачених законодавством.

На переконання позивача пружина, яка начебто була знайдена у його лічильнику, була підсунута йому працівником відповідача, що чітко видно на записі відео, яке позивач відкрито робив при проведенні експертизи.

На переконання позивача, не підлягає доказуванню і той факт, що він не міг втрутитись у роботу лічильника, не пошкодивши пломб, а отже, якщо і мало місце викривлення показників його лічильника, то винуватим у цьому був би або завод виробник або працівники відповідача, які при встановлені лічильника позивачу, а також при періодичних перевірках не з`ясували та не попередили позивача про наявність у ньому дефектів. Отже, якби і мало місце викривлення показників лічильника, то позивач не був би винуватим у завданні такої шкоди, а отже підстав для припинення йому газопостачання не було.

Не дивлячись на те, що згідно даних експертизи, проведених відповідачем, жодної шкоди завдано не було, оскільки лічильник не змінював показники вимірювання спожитого газу, відповідач спочатку пред`явив позивачу вимогу про погашення боргу у декілька тисяч гривень, а згодом, відключив його від газопостачання.

Відповідач позов не визнав та надав відзив, в якому зазначив, що позов не підлягає задоволенню.

На початку позовної заяви ОСОБА_1 зазначено про те, що позивач є споживачем природного газу та має «особистий рахунок № НОМЕР_1 ». Даний особовий рахунок № НОМЕР_1 дійсно відкрито у відповідача на ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 . В той же час позивач у якості адреси свого місця проживання чи перебування зазначив адресу: АДРЕСА_2 . У тексті позовної заяви описуються певні події, але не зазначається, де саме ці факти мали місце. Тому фрази типу «представниками відповідача був встановлений придбаний мною лічильник», «до мене завітали перевіряючі від відповідача», «представник відповідача зняли лічильник» у тексті позовної заяви не дає змоги відповідачу визначитися із тим де саме відбувались вказані події.

Також позовна заява не містить посилань на те, яке ж право позивача як споживача з огляду на положення Закону України «Про захист прав споживачів» було порушено відповідачем.

Позивач в повному обсязі використовує своє право на звільнення від сплати судового збору згідно ст. 22 вказаного Закону.

Щодо безпосереднього зв`язку предмету спору / позовної вимоги та доводів, викладених на її обґрунтування, відповідач зазначив наступне.

Зі змісту позову ОСОБА_1 вбачається, що він не погоджується із діями представників відповідача щодо: складання актів, визначення певного виду порушення Кодексу газорозподільних систем, затвердженого Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2494 (далі - Кодекс ГРС), проведення експертизи лічильника газу позивача.

Обставини, викладені у позові, не мають відношення безпосередньо до предмету позову, а саме: вимоги про зобов`язання AT «Дніпропетровськгаз» поновити газопостачання за адресою: АДРЕСА_1 . Жодного аргументу на підтвердження своєї позиції - законодавчо передбаченого обов`язку Оператора ГРМ відновити газопостачання споживачу та в чому саме полягає порушення з боку відповідача права позивача в частині припинення газопостачання, якщо таке мало місце, на його думку, позовна заява не містить.

І тільки в одному абзаці позовної заяви міститься твердження ОСОБА_1 щодо подій з припинення газопостачання на об`єкті позивача: «відповідач спочатку пред`явив мені вимогу про погашення боргу у декілька тисяч гривень, а згодом, відключив мене від газопостачання [...] Вважаю, такі дії незаконними та такими, що не відповідають принципам газопостачання населенню».

При цьому відповідач зауважує, що перелічені дії Оператора ГРМ не можуть бути визнані незаконними, оскільки вказаний порядок передбачений положеннями Кодексу ГРС. Згідно пп.9 п. 1 гл. 7 р. VI Кодексу ГРС, Оператор ГРМ в установленому законодавством порядку має право припинити/обмежити газопостачання (розподіл природного газу) на об`єкт споживача (у тому числі побутового споживача) з дотриманням ПБСГ та нормованих документів, що визначають порядок обмеження/припинення природного газу, у випадку, зокрема, наявності заборгованості за несанкціонований відбір природного газу з ГРМ.

Так, 24.06.2019 р. відповідачем було направлено позивачу поштою рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення повідомлення про припинення газопостачання / розподілу природного газу, в якому зазначено про необхідність сплатити вартість донарахованих об`ємів природного газу та про можливе припинення газопостачання у випадку залишення даної вимоги без реагування. Вказане повідомлення отримано позивачем 29.06.2019 року, однак вартість донарахованих об`ємів природного газу ним не сплачено, внаслідок чого 29.07.2019 року на об`єкті позивача за адресою: АДРЕСА_1 було припинено газопостачання.

Також нормою Кодексу ГРС визначено й порядок відновлення газопостачання (розподілу природного газу): здійснюється Оператором ГРМ протягом двох робочих днів у містах та п`яти календарних днів у сільській місцевості за письмовим зверненням споживача (його постачальника) про відновлення газопостачання (розподілу природного газу) та після усунення порушень (за їх наявності) і відшкодування Оператору ГРМ витрат на припинення та відновлення газопостачання (розподілу природного газу), (п. 6 гл. 7 р. VI Кодексу ГРС).

AT «Дніпропетровськгаз» надає споживачам, в тому числі й позивачу, послуги з розподілу природного газу, а отже, сам по собі факт виконання позивачем обов`язків з оплати послуги з постачання газу не може бути підставою для зобов`язання відповідача відновити газопостачання (розподіл природного газу) позивачу.

АT «Дніпропетровськгаз» також заперечує проти задоволення вимоги ОСОБА_1 про стягнення на його користь моральної шкоди в розмірі 25 000 грн. зважаючи на те, що на сьогодні залишається невідомим, яке каліцтво або інше ушкодження здоров`я зазнав позивач, ким коли та у якій спосіб було здійснено протиправну поведінку щодо нього, членів його сім`ї чи близьких родичів, яке майно позивача, ким та коли воно було пошкоджено чи знищено та жодного належного доказу завдання позивачу моральної шкоди, в світі вимог чинного законодавства, на момент прийняття оскаржуваного рішення суду не надано, а отже факти, якими обґрунтовуються вимоги позивача про стягнення моральної шкоди, відсутні, підстав для їх задоволення немає.

Позивачем надано до суду відповідь на відзив, яка по суті зводиться до аргументів, викладених в позовній заяві, та до зазначення на те, що дії відповідача не відповідають принципам газопостачання населенню.

Як встановлено судом, позивач фактично мешкає у домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1 та на його ім`я відкрито особистий рахунок № НОМЕР_1 споживача газопостачання, за яким обліковується обсяг споживання та сплати за спожитий природний газ.

Користування природним газом та наявність договірних правовідносин між сторонами визнається учасниками процесу, а тому не підлягає доведенню в силу ч. 1 ст. 82 ЦПК України.

05.03.2019 представниками відповідача під час проведення перевірки споживання природного газу за місцем проживання позивача, було виявлено порушення згідно розділу Х гл. 9 п. 7 п.п.1 та розділу ХІ гл. 2 п. 1 п.п.п 3 Кодексу газорозподільних систем. За наслідками виявленого порушення був складений Акт про порушення №2908 від 05.03.2019 а запропоновано споживачу прибути на засідання комісії в Кам`янське відділення ПАТ «Дніпропетровськгаз» (показання лічильника 05158,07; лічильник газу демонтовано на експертизу) (а.с.4).

Відповідно до вимоги начальника Кам`янського відділення ПАТ «Дніпропетровськгаз» за №49020-Сл-8208-0519, позивача було повідомлено про те, що 12.03.2019 висновком комісії з проведення експертизи лічильників газу підтверджено факт втручання в роботу ЛГ RS/2001-21 G-4 №4830626, що було встановлено у його будинку за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.5).

На засіданні комісії по розгляду актів про порушення Кодексу газорозподільних систем було прийнято рішення про задоволення акту про порушення № 2908 від 05.03.2019 року та складено акт-розрахунок необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу і його вартості. Вартість необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу за період з 05.03.2018 р. по 28.02.2019 р. склала 70583,14 грн. (а.с.79-80).

24.06.2019 року відповідачу було направлено засобами поштового зв`язку рахунок на оплату вказаної суми донарахувань, який отримано позивачем, однак станом на дату припинення газопостачання не сплачено (а.с.81-82).

Будь-яких зауважень чи заперечень щодо отриманого рахунку позивач не надавав та таких доказі суду не надано.

Правовідносини між сторонам в даній справі виникли з користування природним газом та захисту прав позивача, як споживача, на відшкодування моральної шкоди.

Суд, дослідив докази, надані у порядку ст.ст. 76 80, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову повністю, виходячи з наступного.

Відповідно до пп. 3 п. 1 гл. 1 розд. І Кодексу газорозподільних систем дія цього Кодексу поширюється на операторів газорозподільних систем, замовників доступу та приєднання до газорозподільної системи, споживачів (у тому числі побутових споживачів), об`єкти яких підключені до газорозподільних систем, та на їх постачальників. Крім того, цим Кодексом регулюються взаємовідносини: між оператором газорозподільної системи і газодобувними підприємствами та виробниками біогазу або інших видів газу з альтернативних джерел, які підключені (приєднуються) до газорозподільної системи; між оператором газорозподільної системи та несанкціонованими споживачами, які втручаються в роботу газорозподільної системи, у тому числі шляхом самовільного під`єднання несанкціонованого газопроводу.

У відповідності до пп. 3 п. 1 гл. 2 р. XI Кодексу ГРС до порушень споживача та несанкціонованого споживача, які кваліфікуються як несанкціонований відбір природного газу з ГРМ (крадіжка газу) та внаслідок яких щодо них здійснюється нарахування необлікованих об`ємів (обсягів) природного газу, належать несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ (комерційного ВОГ, зокрема лічильника газу).

Аналізуючи дану норму слід дійти висновку про те, що наявність самого факту несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ є достатньою підставою для здійснення нарахувань необлікованих об`ємів (обсягів) природного газу. Будь-яких інших вимог щодо необхідності доведення факту нанесення майнової шкоди Оператору ГРМ внаслідок несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ Кодекс ГРС не містить.

Зміст поняття «несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ/лічильника газу» розкрито у абз. 37 п. 4 гл. 1 р. І Кодексу ГРС - втручання в роботу або конструкцію чи складові комерційного вузла обліку (зокрема лічильника газу), у тому числі шляхом їх підробки, пошкодження чи пошкодження на них пломб, впливу дії спрямованого постійного магнітного поля або зміни конфігурації даних обчислювача/коректора об`єму газу (первинного програмування чи протоколу параметризаций, внаслідок чого витрата (споживання) природного газу комерційним вузлом обліку не обліковується (обліковується частково чи з порушенням законодавства), та інші дії, що призводять до викривлення даних обліку природного газу.

Відповідно до п. 4 гл. 6 р. X Кодексу ГРС за збереження і цілісність комерційних та дублюючих ВОГ (вузол обліку газу) та пломб (відбитків їх тавр) відповідає власник (користувач), на території або у приміщенні якого вони встановлені, що має бути зафіксовано у відповідному акті про пломбування. До моменту набрання чинності Кодексом ГРС чинними на території України були Правила надання населенню послуг з газопостачання, затверджені Постановою КМУ від 9 грудня 1999 р. № 2246, якими також було передбачено обов`язок споживача забезпечувати збереження і цілість лічильників газу та пломб на них (абз. 9 п. 29).

Відтак, саме у зв`язку з наявною заборгованістю за несанкціонований відбір природного газу з ГРМ, керуючись пп.9 п. 1 гл. 7 р. VI Кодексу ГРС, позивач припинив газопостачання (розподіл природного газу) на об`єкт позивача за адресою: АДРЕСА_1 .

Доказів погашення заборгованості за несанкціонований відбір природного газу з ГРМ позивачем суду не надано.

Позивач не оскаржував дії відповідача в частині нарахування заборгованості.

Відповідно до ст.ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Розмір суми нарахування сторони не оскаржували, а тому в силу ст.ст. 13, 81 ЦПК України, у суду відсутні підстави для розгляду обґрунтованості нарахування суми 70583 грн. 14 коп. Доказів сплати донарахованго спожитого природного газу сторонами не надано.

Суд відхиляє інші доводи позивача щодо порушення його прав відповідачем, оскільки вони не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи та не доведені належними та допустимими доказами.

Позивач, розпорядившись своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, не надав суду доказів в порядку ст.ст. 76-80, ч. 1 ст. 81 ЦПК України на підтвердження наявності обставин, що обґрунтовують позовні вимоги, та інші обставини, що мають значення для справи.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду (ч. 2 ст. 13 ЦПК України).

Підстави для збирання судом доказів в даній справі відсутні (ч. 2 ст. 13 ЦПК України).

За наведених вище обставин, позовні вимоги позивача в частині зобов`язання відповідача поновити газопостачання не підлягають.

Доводи позивача не спростовують висновків суду, зазначених вище.

Розв`язуючи позовну вимог в частині відшкодування моральної шкоди, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право, зокрема, на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру, яких споживач зазнав унаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, що настали через незаконні винні дії продавця, виготівника, виконавця або через їх бездіяльність. Розмір відшкодування моральної шкоди встановлюється судом і визначення його не ставиться в залежність від наявності матеріальної шкоди, вартості товару (робіт, послуг), суми неустойки, а має ґрунтуватися на характері й обсязі моральних і фізичних страждань, заподіяних споживачеві у кожному конкретному випадку.

Як зазначено вище та встановлено судом під час судового розгляду, дії відповідача відповідали вимогам діючого законодавства, а тому відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди.

Відповідно до п. 6 та п. 7 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Беручи до уваги, що позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до Закону України «Про судовий збір», а відповідач не надав суду доказів понесення судових витрат, то судові витрати компенсуються за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 3, 7, 9, 12, 13, 19, 23, ч. 1 ст. 34, п. 2 ч. 1 та ч. 3 ст. 258, ст.ст. 259, 263, 264, 265, ч.ч. 1, 3, 6, 7 cт. 268, ст. 273 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Оператор Газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» про захист прав споживачів шляхом відновлення газопостачання відмовити повністю.

Судові витрати компенсувати за рахунок держави.

Дата складення повного судового рішення 16.12.2019.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська або безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.В.Спаї

04.12.2019