Справа № 442/8561/19
Провадження № 2-о/442/184/2019
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження

17 грудня 2019 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області у складі головуючого судді - Кучаковського Ю.С., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення за участю заінтересованої особи: Дрогобицького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаною заявою, в якій просить на підставі ст.ст. 10, 11, 60, 293, 315 ЦПК України встановити юридичний факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відноситься до поської національності; зобов`язати Дрогобицький міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області внести зміни до актового запису: про народження № 659 від 09.09.1964 на гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , складений Дрогобицьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, в графі „Відомості про батька" зазначено ОСОБА_2 , національність - з „українець" на „поляк"; про шлюб № 372 від 13.07.1986, між ОСОБА_1 та до державної реєстрації шлюбу-- ОСОБА_3 , після державної реєстрації шлюбу - ОСОБА_4 , складений Дрогобицьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, в графі „відомості про нареченого" зазначено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , урож. м. Стебник Львівської області, за національністю - з „українець" на „поляк".

Вивчивши заяву та додані до неї документи, суд дійшов висновку, що заява ОСОБА_1 не підлягає розгляду в порядку окремого провадження.

Актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов`язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб`єктом цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 49 Цивільного кодексу України; далі - ЦК України). Актом цивільного стану є, зокрема, народження фізичної особи, встановлення її походження, набуття громадянства, вихід з громадянства та його втрата, досягнення відповідного віку, надання повної цивільної дієздатності, обмеження цивільної дієздатності, визнання особи недієздатною, шлюб, розірвання шлюбу, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, зміна імені, інвалідність, смерть тощо (частина друга статті 49 ЦК України).

Аналогічні за змістом приписи закріплені у статті 2 Закону України від 01.07.2010 № 2398-VI „Про державну реєстрацію актів цивільного стану" (далі - Закон № 2398-VI).

Внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом ДРАЦС за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган ДРАЦС складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку (частина перша статті 22 Закону № 2398-VI).

Наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 № 96/5 затверджено Правила внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання (далі - Правила), за змістом пунктів 1.1, 1.5 яких внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами ДРАЦС України, проводиться за заявами громадян відділами ДРАЦС у випадках, передбачених чинним законодавством.

Підставами для внесення змін в актові записи цивільного стану є, зокрема, рішення суду про встановлення неправильності в актовому записі цивільного стану та рішення, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану; постанова адміністративного суду (підпункти 2.13.1, 2.13.2 пункту 2.13 Правил).

Таким чином, органи ДРАЦС за заявою громадян можуть вносити зміни до актових записів на підставі рішень суду, якими встановлено неправильність таких записів та зазначено про внесення до них конкретних змін.

Відповідно до частин першої та другої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

У частині першій статті 315 ЦПК України наведено перелік фактів, справи про встановлення яких розглядаються судом. Хоча за змістом частини другої цієї статті зазначений перелік не є вичерпним, проте у судовому порядку можуть бути встановлені тільки ті факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб (якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення).

Питання зміни національності громадянами України регулювалося Указом Президента України 31.12.1991 № 24 „Про порядок зміни громадянами України національності" відповідно до якого національність могла бути змінена особами, які при досягненні 16-річного віку та одержанні паспорта прийняли національність одного з батьків та бажали змінити її відповідно до національності другого з батьків. Зміна національності провадилася відділом внутрішніх справ виконавчого комітету районної, міської, районної у місті ради народних депутатів за місцем проживання заявника. Зміна національності допускалася також і щодо осіб, які обрали національність до прийняття цього Указу. Вказаний Указ втратив чинність на підставі Указу Президента України від 27.01.1999 № 70/99.

Чинним законодавством України не передбачено зазначення в актових записах цивільного стану та свідоцтвах про ДРАЦС національності батьків дитини чи осіб, які вступають у шлюб. Тим самим забезпечується рівність усіх незалежно від національності чи етнічного походження, а також право особи вільно обирати та відновлювати національність, як це передбачено статтею 11 Закону України „Про національні меншини в Україні". Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається.

Згідно зі статтею 300 ЦК України особа має право на індивідуальність, на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства. Таке право підпадає під захист статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка передбачає, що кожна людина має право на повагу до її особистого і сімейного життя. Держава не може втручатися у здійснення цього права інакше ніж згідно із законом та у випадках, необхідних у демократичному суспільстві в інтересах національної і громадської безпеки.

Стаття 11 Конституції України передбачає, що держава сприяє як консолідації та розвиткові української нації, її історичної свідомості, традицій і культури, так і розвиткові етнічної, культурної, мовної та релігійної самобутності національних меншин в Україні.

Згідно зі статтею 3 Рамкової конвенції про захист національних меншин (ратифікована Законом України від 09.12.1997 № 703/97-ВР) кожна особа, яка належить до національної меншини, має право вільно вирішувати, вважатися їй чи не вважатися такою, і таке рішення або здійснення прав у зв`язку з ним не повинно зашкоджувати такій особі.

Відмова від фіксації національності в офіційних документах, що посвідчують особу, та актових записах цивільного стану і відповідних свідоцтвах про ДРАЦС повністю відповідає статті 24 Конституції України, яка гарантує рівність громадян, зокрема, незалежно від етнічного походження, а також статті 11 Закону „Про національні меншини в Україні". Національна належність особи, таким чином, є актом її особистого самовизначення і жодним чином не впливає на публічно-правові відносини такої особи з державою. Фіксація факту національності особи в документі, що її посвідчує, чи в актових записах громадянського стану створила б перешкоду вільному обранню чи відновленню національності, оскільки поставила б таке обрання чи відновлення у залежність від рішення державного органу.

За таких обставин суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про те, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства у зв`язку з неможливістю встановлення в судовому порядку фактів щодо належності осіб до певної національності.

Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 29.05.2019 у справі № 398/4017/18 (провадження 14-215цс19).

Таким чином, суд дійшов висновку, що норми ЦПК України не передбачають можливості розгляду в порядку окремого провадження заяв про встановлення факту належності особи до певної національності, встановлення неправильності в актовому записі про народження та зобов`язання внести зміни до актових записів щодо національності особи - такі заяви підлягають розгляду в позовному провадженні. Заявник не позбавлена права звернутися до органів державної реєстрації актів цивільного стану як суб`єкта владних повноважень з метою внесення змін до актового запису про народження у частині національності, а у випадку відмови - оскаржити такі дії в суді в порядку адміністративного судочинства.

Вказані висновки узгоджуються із висновками Верховного Суду, зазначеними у постанові від 03.07.2019 справа № 127/849/17-ц.

Враховуючи вищенаведене, заява ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення за участю заінтересованої особи: Дрогобицького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а тому у відкритті провадження у справі слід відмовити.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 186, 260, 315 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в :

У відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення за участю заінтересованої особи: Дрогобицького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду через Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15-ти днів з дня її проголошення.

Суддя Ю.С. Кучаковський