Постанова

Іменем України

11 грудня 2019 року

м. Київ

справа № 703/610/16-ц

провадження № 61-30058св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Лідовця Р. А. (суддя-доповідач), Воробйової І. А., Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

представник позивача - ОСОБА_2 ,

відповідачі: Товариство з обмеженою відповідальністю «Смілянський торгівельний комплекс «Меблі», Товариство з обмеженою відповідальністю «Чигиринська меблева фабрика»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 03 травня 2017 року у складі судді Калашника В. П. та ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 12 вересня 2017 року у складі колегії суддів: Карпенко О. В., Нерушак Л. В., Храпка В. Д.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Смілянський торгівельний комплекс «Меблі» (далі - ТОВ «Смілянський торгівельний комплекс «Меблі»), Товариства з обмеженою відповідальністю «Чигиринська меблева фабрика» (далі - ТОВ «Чигиринська меблева фабрика») про компенсацію вартості неякісного виробництва дивану або його ремонт.

Позовна заява мотивована тим, що 14 листопада 2008 року вона придбала в ТОВ «Смілянський торгівельний комплекс «Меблі» диван-книжку виробництва Чигиринської меблевої фабрики за 1 622 грн.

Вказувала, що протягом строку служби дивану, який дорівнює не більше 10 років, в дивані виявлено істотні недоліки, а саме: в шести місцях м`якої частини дивану повилазили наверх гострі кінці пружин та ослабло кріплення упорної дошки для спинки дивану.

Ураховуючи уточнення до позовної заяви ОСОБА_1 просила суд зобов`язати ТОВ «Смілянський торгівельний комплекс «Меблі» відремонтувати диван або сплатити його вартість з врахуванням інфляції у сумі 3 826,30 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 03 травня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що ОСОБА_1 не доведено об`єктивними та належними в розумінні ЦПК України доказами порушення ТОВ «Смілянський торгівельний комплекс «Меблі» її прав, передбачених Законом України «Про захист право споживачів» та необхідності їх відновлення саме у заявлений позивачкою спосіб.

Районний суд вважав належним доказом наданий ОСОБА_1 товарний чек, оскільки він містить відтиск печатки відповідача. Встановивши наявність договірних відносин між ОСОБА_1 та ТОВ «Смілянський торгівельний комплекс «Меблі», суд першої інстанції вважав, що позивачем не надано суду жодного доказу на підтвердження того, що придбаний ним диван містить зазначені недоліки товару, що ці недоліки є істотними та що вони виникли з вини ТОВ «Смілянський торгівельний комплекс «Меблі».

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 12 вересня 2017 року Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено.

Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 03 травня 2017 року залишено без змін.

Рішення апеляційного суду мотивоване тим, що при розгляді справи районний суд правильно встановив факти, відповідні їм правовідносини та ухвалив рішення, яке відповідає вимогам матеріального і процесуального права. При цьому апеляційний суд зазначив, що суд першої інстанції дійшов аргументованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у жовтні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що висновки судів попередніх інстанцій не відповідають обставинам справи, доказам не надано належної оцінки, отже оскаржувані рішення не відповідають вимогам закону та підлягають скасуванню.

Зазначає, що відповідно до частини десятої статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право пред`явити виробнику (продавцю) вимогу про безоплатне усунення недоліків товару після закінчення гарантійного строку. Ця вимога може бути пред`явлена протягом установленого строку служби, а якщо такий не встановлено - протягом десяти років, якщо в товарі було виявлено недоліки (істотні недоліки), допущені з вини виробника.

Вказує, що у м`якій частині дивану повилазили гострі кінці біля 10 пружин з обох боків (зверху через тканину, внизу через фанеру), що є істотним недоліком та робить диван непридатним для подальшого використання.

Відзив (заперечення) на касаційну скаргу учасники справи не подали.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08 грудня 2017 року відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано матеріали цивільної справи із суду першої інстанції.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ справу передано до Верховного Суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11 червня 2019 року справу передано судді-доповідачу Лідовцю Р. А.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до вимог частин першої та другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно із частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Згідно з пунктом 7 частини першої статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, договір - це усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. Підтвердження вчинення усного правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном або іншими документами.

Відповідно до частини десятої статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право пред`явити виробнику (продавцю) вимогу про безоплатне усунення недоліків товару після закінчення гарантійного строку. Ця вимога може бути пред`явлена протягом установленого строку служби, а якщо такий не встановлено - протягом десяти років, якщо в товарі було виявлено недоліки (істотні недоліки), допущені з вини виробника. Якщо цю вимогу не задоволено у строки, передбачені частиною дев`ятою цієї статті, споживач має право на свій вибір пред`явити виробникові (продавцеві) інші вимоги, відповідно до частини першої цієї статті.

Пунктом 12 частини першої статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено, що істотний недолік - це недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з нижченаведених ознак: він взагалі не може бути усунутий; його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів; він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідно до товарного чеку від 14 листопада 2008 року № 1 ОСОБА_1 придбала у ТОВ «Смілянський торгівельний комплекс «Меблі» диван вартістю 1 622 грн.

Відмовляючи у задоволенні позову про компенсацію вартості неякісного виробництва дивану або його ремонт, районний суд, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, вважав, що позивачем не надано суду жодного доказу на підтвердження того, що придбаний ним диван містить зазначені нею недоліки товару, що ці недоліки є істотними, що вони виникли з вини ТОВ «Смілянський торгівельний комплекс «Меблі». Крім того, районний суд зазначив, що від проведення експертизи щодо якості товару (дивану) представник ОСОБА_1 відмовився.

Колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій та вважає, що касаційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

У статті 212 ЦПК України у редакції 2004 року, чинній на час розгляду судами справи, визначено, що суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови в їх прийнятті.

Частиною першою статті 57 ЦПК України 2004 року, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 58 ЦПК України 2004 року).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 10 ЦПК України 2004 року).

Відповідно до положень частини третьої статті 10 та частин першої та четвертої статті 60 ЦПК України 2004 року, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів вважає, що оскаржувані рішення ухвалені відповідно до вимог закону, є обґрунтованими та не підлягають скасуванню, оскільки основний доказ, наданий позивачем - товарний чек від 14 листопада 2008 року № 1 не містить інформації про виробника дивану, про марку, серію, модель та інші дані дивану, про ідентифікуючі дані покупця. Отже, належних та допустимих доказів, які б давали підстави вважати, що виробником дивану є саме ТОВ «Смілянський торгівельний комплекс «Меблі», позивачем не надано.

З огляду на зазначене, колегія суддів відхиляє доводи касаційної скарги про відсутність у ОСОБА_1 обов`язку доказування вини відповідача, оскільки вона обґрунтовує свій позов неналежною якістю товару, а без встановлення вини ТОВ «Смілянський торгівельний комплекс «Меблі» підстав для компенсації вартості неякісного виробництва дивану або його ремонт немає.

Інші доводи касаційної скарги, не можуть бути підставами для скасування оскаржуваних судових рішень, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи, ґрунтуються на неправильному тлумаченні позивачем норм матеріального та процесуального права й зводяться до необхідності переоцінки судом доказів, що на підставі вимог статті 400 ЦПК України не входить до компетенції суду касаційної інстанції.

Наведені у касаційній скарзі доводи були предметом дослідження у судах попередніх інстанцій із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах закону, і з якою погоджується суд касаційної інстанції.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Оскільки доводи касаційної скарги висновків судів попередніх інстанцій не спростовують, на законність та обґрунтованість судових рішень не впливають, то колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 03 травня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 12 вересня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Р. А. Лідовець

І. А. Воробйова

Ю. В. Черняк