У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" січня 2019 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Чех Н.А.

з участю секретаря - Кузьменко А.М.,

за участі:

представника заявника - ОСОБА_1,

позивача - ОСОБА_2,

представника позивача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву ОСОБА_4 про перегляд заочного рішення по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа: Служба у справах дітей Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав,-

встановив:

20.12.2017 року Дніпровським районним судом м. Києва було розглянуто вказану справу та було постановлене рішення, відповідно до якого позов було задоволено. 13.12.2018 року відповідачем була подана заява про перегляд заочного рішення. Свою заяву аргументував тим, що з рішення він не згоден, вважає його незаконним та таким, що підлягає скасуванню з тих підстав, що в матеріалах справі відсутні докази отримання ним судових викликів. Він є громадянином Російської Федерації, та офіцером, відрядженим для виконання обов'язків вихователя Севастопольського президентського кадетського училища. Після загальновідомих подій в лютому-березні 2014 року, що відбулись між державою Україна та Росією, виїзд на територію України йому був заборонений, оскільки він є військовозобов'язаним збройних сил Російської Федерації. Крім того, рішення постановлено по доказам, наданим лише стороною позивача. Надавити допомогу в повному обсязі він не мав можливості у зв'язку з ситуацією, яка слалась між двома країнами, та неможливістю відвідувати державу Україна, та неможливістю здійснювати банківські перекази з м. Севастополь на територію України. Він ніколи не відмовлявся від своєї дитини, всіляко намагався приймати участь у її вихованні та становленні, проте в силу взаємовідносин між Україною та Росією, був позбавлений можливості в достатньому обсязі здійснювати свої батьківські обов'язки. Про наявність справи в суді він не був обізнаний. Копію рішення отримав на початку грудня 2018 року.

В судовому засіданні представник заявника обставини, викладені в заяві та вимоги підтримав, просив її задовольнити.

В судовому засіданні позивач та її представник у задоволенні заяви просили відмовити з підстав недоведеності та необґрунтованості. Позивач додатково зазначила, що коли вона подала позов на стягнення аліментів з батька дітей, він подав зустрічний позов на виключення його з актового запису про народження дитини. В подальшому його позов був залишений без розгляду у зв'язку з неявками.

Представник Служби у справах дітей Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи сповіщався згідно норм процесуального законодавства.

Вислухавши пояснення представника заявника, позивача та її представника, перевіривши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява про перегляд заочного рішення не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи відповідач викликався до суду згідно норм процесуального законодавства за адресою вказаною позивачем. Посилання заявника на те, що він мав поважні причини ненадання матеріальної допомоги на утримання дитини, щодо відсутності спілкування, виховання дитини, а саме: він є громадянином Російської Федерації, та офіцером, відрядженим для виконання обов'язків вихователя Севастопольського президентського кадетського училища, та у зв'язку з конфліктом між державами Україна та Росія, виїзд на територію України йому був заборонений, суд не приймає до уваги, вказані причини суд не визнає поважними.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття.

Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України).

Суд не приймає доводи заявника з урахуванням викладеного вище, та вони спростовуються матеріалами справи, про те, що з 2007 року він не проживає зі своїми дітьми, вихованням та утриманням не займається, не цікавиться їх успіхами, матеріально не допомагає. Борг по аліментам становить більше 100 тисяч гривень. На засіданні комісії Органу опіки та піклування був присутній старший син сторін, який зазначив, що батько тривалий час не спілкується з ним та братом, не цікавиться їх життям та навчанням, матеріально не допомагає.

Відповідно до ч. 1 ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з'явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відсутні будь-які підстави для скасування та перегляду заочного рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 20.12.2017 року.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 258, 259, 260, 284, 287, 288 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Заяву ОСОБА_4 про перегляд заочного рішення по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа: Служба у справах дітей Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав - залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Дата складання повного судового рішення 30.01.2019 року.

Суддя: