Номер провадження 2/676/35/19
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У К Р А Ї Н И

03 січня 2019 року. м. Кам»янець- Подільський

Кам»янець- Подільський міськрайонний суд Хмельницької області

в складі : головуючої судді - Семенюк В.В.

за участю секретаря судового засідання - Білоус Л.В.

справа № 676/2027/17

представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - ОСОБА_2

представника відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа Приватний нотаріус ОСОБА_7, про визнання договору дарування договором купівлі-продажу та визнання права власності на Ѕ частину квартири,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа - Приватний нотаріус ОСОБА_7, про визнання договору дарування квартири договором купівлі-продажу та визнання права власності на Ѕ частину квартири.

Позивач, уточнивши та обгрунтовуючи позовні вимоги, вказує, що з ОСОБА_5 зареєстрував шлюб 20.02.2000 року, який розірвано рішенням ОСОБА_8»янець-Подільського міськрайсуду 03.04.2017 року. У шлюбі у них народилась донька ОСОБА_9 05.11.2005 року. В період шлюбу вони з відповідачкою , за подружні кошти , придбали квартиру АДРЕСА_1»янець-Подільський. Але при оформленні квартири у нотаріальній конторі продавець ОСОБА_6 та його дружина ОСОБА_5, по домовленості , уклали договір дарування, про існування, як такого, він узнав лише після розірвання фактичних шлюбних відносин, оскільки відповідачка заявила, що квартира належить лише їй, так як була їй подарована особисто. Вважає вказний договір дарування недійсним, оскільки передача грошей, які він привіз до нотаріальної квартири і передав ОСОБА_6, у день оформлення квартири, підтверджена документально розпискою, написаною особисто ОСОБА_6 пізніше. Крім того, ОСОБА_6 не перебуває в родинних стосунках ні з ним ні з ОСОБА_5 і у ОСОБА_6 не було ніяких підстав безоплатно передавати на користь ОСОБА_5 квартиру зі всіма зручностями, з гарним ремонтом та розташованою у центрі міста ОСОБА_8»янець-Подільський. Всі ці обставини підтверджують лише те, що договір дарування спірної квартири, укладений поміж ОСОБА_6 та ОСОБА_5, є удаваним правочином, що приховує інший правочин договір купівлі-продажу, який насправді вони вчинили.

Крім того, набуте подружжям майно під час шлюбу є їхньою спільною сумісною власністю, тому просить визнати Договір дарування квартири АДРЕСА_1»янець-Подільський Договором купівлі-продажу та визнати за ним право власності на Ѕ частину вищевказаної квартири, яка є спільним майном подружжя.

Відповідачка ОСОБА_5 звернулась до суду із запереченням на позов, вказуючи, що ОСОБА_6, яка подарувала їй квартиру, ніяких претензій з 2012 року їй не виставляла. Грошові відносини між ними існували, оскільки вона платила ОСОБА_6 за оренду квартири та комунальні послуги, а потім та подарувала цю квартиру. Ніякої розписки про передачу коштів дарувальниця не писала, так як всі дії відбувались у присутності нотаріуса, дарувальниці та її у нотаріальній конторі і інших осіб не було. Ніяких претензій позивач також не виявляв до цієї квартири і до того ж, навіть частину сумісної власності у квартирі він мав бажання переписати і виїхати до батьків в Крим. Крім того, ніяких родинних зв»язків із дарувальницею вона не має. Просить відмовити у позові.

Представник відповідачки - ОСОБА_2 звернувся до суду із відзивом на позов, вказуючи на те, що відповідно до умов договору дарування квартири, а саме в п.7 зазначено, що дарувальник та обдарована підтверджують, що цей договір не носить характеру фіктивного та удаваного правочину. Жодної умови, щодо передачі грошових коштів, вказаний договір дарування не містить. Крім того, позивач не надав належних та допустимих доказів удаваного правочину. Просить у позові відмовити і застосувати строк позовної давності, оскільки вважає, що позивач не міг не знати про те, що 11.07.2012 року був укладений договір дарування спірної квартири, оскільки сторони перебували у шлюбних стосунках.

Представник позивача у суді уточнений позов підтримала і просила його задовольнити у повному обсязі. Просить вважати, що строк позовної давності на оскарження договору дарування для захисту свого порушеного права позивач не пропустив, по-скільки після оформлення квартири документи не перевіряв, а про те, що юридично був укладений, замість договору купівлі-продажу, договір дарування узнав лише під час процесу про розірвання шлюбу від самої відповідачки, тому трирічний строк позовної давності не минув.

Представник відповідачки - ОСОБА_2 в суді проти позову заперечив та просив у його задоволенні відмовити. Підтримав клопотання про застосування строків позовної давності, щодо оскарження Договору дарування, укладеного 11.07.2012 року.

Представник відповідачки ОСОБА_6 - ОСОБА_3 проти задоволення позову не заперечує, оскільки ОСОБА_6 позов визнає та не заперечує, що фактично вона квартиру продала, оскільки отримала за неї кошти, які їй передали в коридорі нотаріальної контори ОСОБА_4 та ОСОБА_5. За проханням ОСОБА_5 у нотаріуса був оформлений Договір дарування. Не заперечує, що 31.03.2017 року, вона власноручно написала розписку ОСОБА_4 про отримання коштів за квартиру у сумі 22 000 доларів США, яку відчужила, згідно Договору дарування , ОСОБА_5.

Третя особа - приватний нотаріус ОСОБА_7 в судове засідання не з»явився належним чином повідомлений про день слухання справи, що підтверджується його розпискою.

Суд розглядає справу у відсутності третьої сторони.

Заслухав представників позивача, відповідачів, свідка, вивчивши матеріали справи , суд встановив наступне.

Відповідно до ч.1 ст.202 ЦК України - правочин це дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов»язків.

Відповідно до ст.717 ЦК україни за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов»язується передати в майбутньому другій стороні (обдарованому) безплатно майно (дарунок) у власність. Договір, що встановлює обов»язок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування.

Відповідно до положень ст.235 ЦК України - удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

Відповідно до ч.1 ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов»язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов»язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Встановлено, що 11.07.2012 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 було нотаріально посвідчено Договір дарування, згідно умов якого , ОСОБА_6 відчужила на користь ОСОБА_5 належну їй на праві приватної власності квартиру АДРЕСА_2, що у м. Кам»янець-Подільському.

Як вбачається із матеріалів справи, в обгрунтування вимог позивач вказує, що з ОСОБА_5 зареєстрував шлюб 20.02.2000 року, який розірвано рішенням ОСОБА_8»янець-Подільського міськрайсуду 03.04.2017 року. В період шлюбу він з відповідачкою, за подружні кошти, придбали квартиру АДРЕСА_1»янець-Подільський, оскільки перед оформленням квартири у нотаріуса, він привіз кошти і разом з відповідачкою ОСОБА_5 передали 22 000,00 доларів США ОСОБА_6 Але при оформленні квартири у нотаріуса продавець ОСОБА_6 та покупець, його дружина, ОСОБА_5, по домовленості, уклали договір дарування, про існування, якого позивач узнав лише тоді, коли подружжя припинило сімейно-шлюбні відносини і ведення спільного госопдарства і виникло питання поділу спільно нажитого подружнього майна в т. ч. і поділу спірної квартири.

Також, відповідачка ОСОБА_5, заперечуючи позов вказує, що позивач ніяких претензій до цієї квартири не мав , оскільки мав бажання переписати свою частину квартири і виїхати до батьків в Крим , ніяких родинних зв»язків із дарувальницею вона не має. Таким чином, відповідачка не заперечує, що позивач має право на свою частку у квартирі і навіть мав бажання нею розпорядитись.

Вказане підтверджується свідоцтвом про одруження, Серії І-БВ № 042956 від 20.02.2000 року, рішенням ОСОБА_8»янець-Подільського міськрайонного суду від 03.04.2017 року про розірвання шлюбу, оригіналом розписки від 31.03.2017 року, написаною власноручно ОСОБА_6 ОСОБА_10 ОСОБА_11 про отримання коштів за квартиру у сумі 22 000 доларів США, яку вона відчужила, згідно Договору дарування , ОСОБА_5.

Суд критично відноситься до показів свідка ОСОБА_1, яка приходиться матір»ю ОСОБА_5, яка показала, що ніяких коштів за подаровану квартиру позивач не передавав, оскільки її покази не узгоджуються з іншими матеріалами, а саме визнанням позову ОСОБА_6 та написаною тою розпискою про отримання коштів за квартири у сумі 22 000,00 доларів США.

Аналіз, наведених належних та допустимих доказів, вказує на те, що позивачем доведено обставини, які підтверджують укладення сторонами удаваного правочину, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, а саме те, що Договір дарування квартири АДРЕСА_3»янець-Подільський Хмельницької області, укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_5, посвідчений 11.07.2012 року приватним нотаріусом ОСОБА_8»янець-Подільського міського нотаріального округу ОСОБА_7, є удаваним правочином, який приховує інший правочин Договір купівлі-продажу, який насправді вчинили сторони. Таким чином, оскільки сторони уклали договір дарування для того, щоб приховати договір купівлі-продажу, застосовуються правила Цивільного кодексу, щодо купівлі - продажу квартири, яка була придбана подружжям ОСОБА_5 у період шлюбу, а відтак суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача, щодо визнання договору дарування спірної квартири договором купівлі-продажу та визнання за ним права власності на Ѕ частину квартиру АДРЕСА_3»янець-Подільський Хмельницької області, оскільки, відповідно до ст.368 ЦК України - майно, набуте подружжям за час шлюбу є їхньою спільною сумісною власністю, підлягає задоволенню у повному обсязі , так як грунтується на законі, доведені матеріалами справи, визнані відповідачем ОСОБА_8 та частково визнані відповідачем ОСОБА_5 - сторонами оскаржуваного Договору дарування.

Наведені обставини об»єктивно вказують на те, що при укладенні Договору дарування 11.07.2012 року насправді було укладено Договір купівлі-продажу, оскільки дарувальнику були передані кошти за квартиру , а договір, що встановлює обов»язок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування, тобто має місце удаваного правочину, що є підставою для визнання цього правочину недійсним за правилами ст.235 ЦК України та визнання права власності на Ѕ частину майна подружжя за позивачем.

Відповідно до ст.267 ЦК України - позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення., якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Заявлене представником відповідача клопотання про застосування пропущеного строку позовної давності задоволенню не підлягає, оскільки встановлено, що позивач узнав про своє порушене право в 2017 році, при розірванні шлюбних відносин з відповідачкою і будь-яких інших належних та допустимих доказів пропуску строків позовної давності ОСОБА_4 судом не здобуто, а відповідач ОСОБА_5 та її представник ОСОБА_2 такі докази суду не надали.

Відповідно до ст.141 ЦПК України - судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Представник позивача просить стягнути з відповідачки ОСОБА_5 на його користь сплачений ним судовий збір у сумі 704,80 грн. за позовну вимогу про визнання за ним права власності на Ѕ частину квартири, від стягнення судового збору на його користь у сумі 640,00 грн. за позовну вимогу про визнання договору дарування договором купівлі-продажу - відмовляється.

Керуючись ст.ст. 263-265 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Визнати Договір дарування квартири АДРЕСА_3»янець-Подільський Хмельницької області, укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_5, посвідчений 11.07.2012 року приватним нотаріусом ОСОБА_8»янець-Подільського міського нотаріального округу ОСОБА_7, Договором купівлі-продажу.

Визнати за ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер : НОМЕР_1, право власності на Ѕ частину квартиру АДРЕСА_3»янець-Подільський Хмельницької області.

Стягнути з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер : НОМЕР_2, на користь ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер : НОМЕР_1, судовий збір у сумі 704,80 грн.

Рішення суду набирає законної сили через 30 днів з дня його проголошення.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга на протязі 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення , має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення.

Дата складення повного судового рішення 11.01.2019 року.

Суддя Кам'янець-Подільського міськрайонного суду : Семенюк В.В.