Справа № 357/7850/19
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 грудня 2019 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого судді - Кошель Б. І. ,
при секретарі - Тодосієнко О. А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Біла Церква за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,
В липні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з вищевказаною позовною заявою, в якій просила стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 35 000 дол. США. та судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 9014 грн. та витрати на послуги адвоката, орієнтовно 10 000 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 09.03.2017 року нею було надано ОСОБА_2 позику - грошові кошти в розмірі 35 000 дол.США на строк до 30.04.2017 року, про що відповідачем було надано розписку, згідно якої відповідач зобов`язався повернути їй позику коштів у розмірі 35 000 дол. США до 30.04.2017 року. Однак, відповідач свої зобов`язання згідно договору у строк вказаний в борговій розписці, не виконав. На неодноразові звернення повернути їй кошти, відповідач не повертає. В зв`язку з чим, вона була змушена звернутися для захисту порушеного права до суду.
Суд (своєю) ухвалою від 23.10.2019 року прийняв до розгляду позовну заяву та відкрив спрощене позовне провадження, призначивши справу до судового засідання на 21.11.2019 року 14 год. 00 хв.
Учасники справи в судові засідання 21.11.2019 року та 12.12.2019 року не з`явились, про дату, час і місце судових засіданнь повідомлялись належним чином.
Представник позивача адвокат Агудалічев О.О. 12.12.2019 року звернувся до суду з заявою, в якій просив судове засідання призначене на 12.12.2019 р. проводити без його участі та участі позивача, проти винесення заочного рішення в разі неявки відповідача не заперечує.
Відповідач ОСОБА_2 відзив на позов не надав, поважні причини свої неявки суду не повідомив, тому суд зі згоди позивача та представника, вважає за можливе провести по справі заочний розгляд відповідно до ст.280 ЦПК України, оскільки відповідач повідомлявся про час та місце розгляду належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив не надав, а представник позивача не заперечував проти винесення заочного рішення у справі та просив проводити розгляд справи за його відсутності.
В силу вимог ч.2 ст.247 ЦПК фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось.
Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов потрібно задовольнити частково з таких підстав.
Відповідно до наявної в матеріалах справи розписки від 09.03.2017 року ОСОБА_2 , 1963 року народження, паспорт серії НОМЕР_1 , взяв в борг в ОСОБА_1 35 000 дол.США та зобов`язався повернути вказану суму після угоди до 30.04.2017 року.
Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання, виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (ст. 1046 ЦК України).
Частиною першою ст.1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ч. 2 ст. 1057 ЦК України).
Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 надала належні та достатні докази, якими вона обґрунтовує свої вимоги. Так, з розписки від 09.03.2017 року вбачається, що грошові кошти були одержані позичальником та які останній повинен був повернути до 30.04.2017 року. Однак, у вказаний строк відповідач кошти не повернув. У зв`язку з цим, ОСОБА_1 мала право на захист свого порушеного права шляхом стягнення з відповідача коштів у розмірі 35 000 дол.США, які були надані останньому у борг.
Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Якщо у зобов`язані встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч.1 ст.530 ЦК України).
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Доказів на підтвердження відсутності заборгованості перед позивачем матеріали справи не містять.
З урахуванням наведених норм та з огляду на встановлені обставини справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення вимог позивача та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором позики в розмірі 35 000 дол.США.
Позивач в позовній заяві просила стягнути з відповідача на її користь судові витрати на послуги адвоката, орієнтовно 10 000 грн.
Частиною першою статті 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.
Відповідно до положень статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, у тому числі належать витрати на професійну правничу допомогу.
За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
За вимогами статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
У справі «East/West Alliance Limited» проти України» (остаточне рішення 02 червня 2014 року) зазначено, що згідно з практикою Суду, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі «Ботацці проти Італії» (пункт 268); а сума гонорару, яка визначена між адвокатом та клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (пункт 269).
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.
Згідно з практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонами матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.
Враховуючи те, що розмір витрат ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу із належних та достатніх доказів у справі не встановлено, а отже вимога щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу не підлягає до задоволення.
Згідно вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тобто з відповідача на користь позивача необхідно стягнути належним чином підтвердженні судові витрати щодо сплати судового збору в сумі 7 200 грн.
Керуючись ст. 525, 526, 610, 1049 ЦК України, ст.4, 12, 13, 76-81, 133, 137, 141, 258-259, 265, 280-282, 354-355 ЦПК України, суд
Позовну заяву ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) до ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) про стягнення боргу за договором позики - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики грошових коштів в розмірі 35 000 (тридцять п`ять тисяч) дол.США.
Стягнути з ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) 7 200 грн. судового збору.
Відмовити у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу.
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте Білоцерківським міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана до суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення повного заочного рішення суду.

Суддя:Б. І. Кошель