ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2019 року

м. Київ

справа № 607/8705/16-ц

провадження № 61-30552 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Журавель В. І., Русинчука М. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Тернопільський обласний комунальний інститут післядипломної педагогічної освіти,

розглянувши в попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 червня 2017 року в складі судді Братасюка В. М. та на ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 18 вересня 2017 року в складі колегії суддів Бершадської Г. В., Гірського Б. О., Костіва О. З.,

ВСТАНОВИВ :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2016 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до Тернопільського обласного комунального інституту післядипломної педагогічної освіти та просив скасувати наказ 31 серпня 2016 року № 164-кт про оголошення позивачеві догани, поновити його на посаді заступника директора з наукової роботи Інституту та стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу, а також просив скасувати наказ від 10 червня 2016 року № 110-к у частині виведення зі штату посади заступника директора з наукової роботи, визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо неоголошення конкурсу на заміщення посад науково-педагогічних працівників, зобов`язати відповідача оголосити конкурс на заміщення посад науково-педагогічних працівників Інституту.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 вказував, що його незаконно звільнили з посади заступника директора з наукової роботи Інституту в зв`язку зі скороченням штату, оскільки таке звільнення було здійснене без згоди профспілки.

Окрім того, наказом відповідача від 10 червня 2016 року № 110-к передбачено виведення посади заступника директора з наукової роботи зі штату Інституту й попереджено позивача про можливе звільнення з роботи. Цим же наказом введено в дію новий штатний розпис. Зазначав, що даний наказ є незаконним та підлягає скасуванню.

Також уважав, що прийняття на роботу науково-педагогічних працівників інституту без оголошення конкурсу є незаконним.

Короткий зміст рішення суду першої інстанцїі

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 9 червня 2017 року позов задоволено частково та:

- скасовано наказ від 31 серпня 2016 року № 164-кт директора Тернопільського обласного комунального інституту післядипломної педагогічної освіти про оголошення догани ОСОБА_1 ;

- поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника директора з наукової роботи Тернопільського обласного комунального інституту післядипломної педагогічної освіти;

- стягнуто з Тернопільського обласного комунального інституту післядипломної педагогічної освіти на користь ОСОБА_1 . 83 212, 8 грн середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 01 вересня 2016 року по 09 червня 2017 року.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_1 займав виборну керівну посаду Тернопільського обласного комунального інституту післядипломної педагогічної освіти та його звільнення із займаної посади відбулось з порушенням вимог трудового законодавства, зокрема за відсутності подання до первинної профспілкової організації про надання згоди на його звільнення та відсутності згоди вищого органу цієї профспілки на звільнення.

Відмова в задоволенні позовних вимог про скасування наказу № 110-к від 10 червня 2016 року в частині виведення посади заступника директора з наукової роботи, визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не оголошення конкурсу на заміщення посад науково - педагогічних працівників мотивована тим, що достатнім способом захисту трудового права позивача є поновлення його на роботі та стягнення заробітку за час вимушеного прогулу.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 18 вересня 2017 року апеляційні скарги позивача та відповідача залишено без задоволення, рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 червня 2017 року - без змін.

Апеляційний суд виходив із того, що суд першої інстанції повно та всебічно з`ясував обставини справи та на підставі належних доказів дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення первісного позову та відмови в задоволенні зустрічного позову, а доводи апеляційної скарги правильності висновків суду не спростовують.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

У жовтні ОСОБА_1 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на вказані судові рішення.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09 жовтня 2017 року відкрито касаційне провадження в даній справі.

На виконання вимог підпункту 4 пункту 1 розділу XIIIЦПК України в редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» дана справа передана до Верховного Суду.

Статтею 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) визначено, що судом касаційної інстанції в цивільних справах є Верховний Суд.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

У касаційній скарзі позивач, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення в частині відмови в задоволенні позовних вимог скасувати та направити справу в цій частині на новий розгляд до суду першої інстанцїі.

Аналіз касаційної скарги дає підстави для висновку, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій у частині задоволених позовних вимог щодо скасування наказу про оголошення догани, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в касаційному порядку не оскаржуються, а тому Верховним Судом не переглядаються.

Заперечення на касаційну скаргу

У жовтні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшло заперечення Тернопільського обласного комунального інституту післядипломної педагогічної освіти, в якому він просив залишити касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення в оскаржуваній частині - без змін.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що звільнення ОСОБА_1 , який перебував на виборній керівній посаді Тернопільського обласного комунального інституту післядипломної педагогічної освіти, за відсутності подання до первинної профспілкової організації про надання згоди на його звільнення та відсутності згоди вищого виборного органу цієї профспілкової спілки (об`єднання професійних спілок) на звільнення позивача, є незаконним, а тому наказ про звільнення підлягає скасуванню, а ОСОБА_1 поновленню на посаді з виплатою йому відповідачем середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Відповідно до наказу Тернопільського обласного комунального інституту післядипломної педагогічної освіти від 10 червня 2016 року № 110-к зобов`язано методиста довести до відома працівників інституту інформацію про ліквідацію певних структурних підрозділів інституту (трьох кафедр, дев`яти лабораторій, центрів практичної психології і соціальної роботи, центру інформаційно-комунікаційних технологій та навчально методичного відділу підвищення кваліфікації педагогічних працівників), про утворення структурних підрозділів інституту (трьох кафедр, п`яти відділів та чотирьох центрів).

Цим же наказом виведено посади заступників директора з навчально-методичної роботи, з наукової роботи, з виховної роботи, помічника директора з господарської роботи, друкарки, провідного спеціаліста, фахівця (юрисконсульт), завідувача господарством, прибиральниці, сторожа і двірника; введено три нові посади заступника з науково-педагогічної роботи, навчальної роботи та інформаційно-комунікаційних технологій, з науково-методичної роботи та міжнародного співробітництва, з науково-педагогічної та виховної роботи, помічника директора, провідного фахівця, фахівця і секретаря.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судові рішення в оскаржуваній частині відповідають зазначеним вимогам закону.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Оскільки положення Конституції України та Конвенції мають вищу юридичну силу (статті 8, 9 Конституції України), а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб відповідно до викладеної у позові вимоги, який не суперечить закону.

Такий висновок викладений у постанові Об`єднаної Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року в справі № 529/613/17-ц.

Закон не наділяє орган, який розглядає трудовий спір, повноваженнями на обрання іншого способу захисту трудових прав, ніж зазначений в частині першій статті 235 КЗпП України, а відтак встановивши, що звільнення позивача відбулося з порушенням установленого законом порядку, суд зобов`язаний поновити працівника на попередній роботі, та вирішує питання про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Правильним є висновок судів першої та апеляційної інстанцій, що визнання незаконним наказу роботодавця, поновлення позивача на роботі та стягнення на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу повністю відновлює порушені трудові права позивача.

Установивши, що працівник звернувся до суду за захистом його трудових прав із метою поновлення на роботі та не довів у встановленому законом порядку, які саме права та законні інтереси порушені наказом відповідача про виведення посад зі штату й неоголошенням конкурсу на посади науково-педагогічних працівників інституту, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку, що обраний позивачем спосіб судового захисту не є ефективним, оскільки не відповідає змісту порушеного права.

З огляду на зазначене, суди першої та апеляційної інстанцій правильно застосували норми матеріального права та з дотриманням норм процесуального права дійшли правильного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову в частині скасування наказу про виведення зі штату посади й визнання протиправною бездіяльності щодо неоголошення конкурсу.

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки встановлених судами обставин і незгоди з оскаржуваними судовими рішеннями, що відповідно до положень статті 400 ЦПК України знаходиться за межами повноважень касаційного суду.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE , № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

У контексті вказаної практики Верховний Суд уважає наведене обґрунтування цієї постанови достатнім.

Ураховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про наявність передбачених частиною третьою статті 401 ЦПК Українипідстав для залишення касаційної скарги без задоволення, а судових рішень в оскаржуваній частині - без змін.

Керуючись статтями 389, 400, 401 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 червня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 18 вересня 2017 року в частині позовних вимоги ОСОБА_1 до Тернопільського обласного комунального інституту післядипломної освіти про скасування наказу від 10 червня 2016 року № 110-к у частині виведення посади заступника директора з наукової роботи та визнання протиправною бездіяльності Тернопільського обласного комунального інституту післядипломної педагогічної освіти щодо неоголошення конкурсу на заміщення посад науково-педагогічних працівників, зобов`язання оголосити конкурс на заміщення посад науково-педагогічних працівників залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді Н. О. Антоненко

В. І. Журавель

М. М. Русинчук