печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2019 року Печерський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Вовк С. В.,

при секретарі судових засідань Брачуні О. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Позиція сторін у справі

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договорами позики.

Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що 14 червня 2018 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір позики, про що останнім складено власноруч написану розписку, відповідно до якої позичальник отримав у борг 12 000, 00 дол. США і зобов`язався повернути борг не пізніше 14 січня 2019 року.

Цього ж дня, між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 укладено договір поруки, про що останнім складено власноруч написану розписку, відповідно до якої поручитель поручився перед ОСОБА_1 за виконання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , договірних зобов`язань за договором позики (розпискою) від 14 червня 2018 року у межах суми 1 000, 00 (одна тисяча) доларів США.

Станом на 29 жовтня 2019 року позичальник та поручитель своїх зобов`язань не виконали, грошові кошти не повернули, у зв`язку із чим, за ними утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню у судовому порядку.

В судове засідання позивач не з`явився, до суду подав заяву про вирішення справи у його відсутність.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, до суду подав заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій зазначив, що грошові кошти отримав у борг від позивача для розвитку бізнесу, борг визнає та обов`язково поверне.

Процесуальні дії

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 07 листопада 2019 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання для розгляду справи по суті.

Фактичні обставини справи

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

14 червня 2018 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір позики, про що останнім складено власноруч написану розписку, відповідно до якої позичальник отримав у борг 12 000, 00 дол. США і зобов`язався повернути борг не пізніше 14 січня 2019 року.

Цього ж дня, між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 укладено договір поруки, про що останнім складено власноруч написану розписку, відповідно до якої поручитель поручився перед ОСОБА_1 за виконання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , договірних зобов`язань за договором позики (розпискою) від 14 червня 2018 року у межах суми 1 000, 00 (одна тисяча) доларів США.

Позиція суду та оцінка аргументів сторін

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Такий правовий висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 18 жовтня 2017 року у справі № 6-1662цс17.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або такої ж кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Отже, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладених договорів незалежно від найменування документа, і з огляду на установлені результати робити відповідні правові висновки.

У частині першій статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить зобов`язання повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.

Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право у встановленому порядку, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням наведених правил правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Верховний Суд України у постанові від 18 вересня 2013 року

у справі № 6-63цс13 виклав правовий висновок, відповідно до якого за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

За змістом ч.ч. 1-2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Договір поруки не передбачає виникнення або, навпаки, припинення будь-яких прав та обов`язків боржника, а тому допускається можливість укладення такого правочину поручителем в односторонньому порядку.

Законом не встановлена обов`язковість нотаріального посвідчення договору поруки.

Позичальник та поручитель взяті на себе зобов`язання за договором позики та договором поруки не виконують, а тому заборгованість має бути стягнута з них судом з метою захисту порушеного права позивача.

Позичальник отримав у позику 12 000, 00 дол. США та зобов`язався повернути такі кошти не пізніше 14 січня 2019 року, тобто зобов`язання є простроченим.

Згідно із ч. 2 ст. 553 ЦК України порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі.

Враховуючи те, що виконання зобов`язання за договором позики від 14 червня 2018 року забезпечене порукою частково, а саме: у розмірі 1 000, 00 дол. США, що за офіційним курсом НБУ станом на 29 жовтня 2019 року становить 25 060, 00 грн, то саме така сума підлягає стягненню з поручителя солідарно з позичальником на користь позикодавця.

В межах суми заборгованості у розмірі 1 000, 00 дол. США у позичальника та поручителя виникла солідарна відповідальність перед позикодавцем, при цьому решта сума позики у розмірі 11 000, 00 дол. США має бути повернута саме позичальником.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 761/12665/14-ц (провадження № 14-134цс18) виклала правовий висновок, згідно з яким, у разі зазначення у судовому рішенні про стягнення суми коштів в іноземній валюті з визначенням еквіваленту такої суми у гривні стягувачеві має бути перерахована вказана у резолютивній частині судового рішення сума в іноземній валюті, а не її еквівалент у гривні. Перерахування стягувачеві суми у національній валюті України чи іншій валюті, аніж валюта, зазначена у резолютивній частині судового рішення, не вважається належним виконанням судового рішення.

Таким чином з відповідачів підлягає стягненню на користь позивача заборгованість в іноземній валюті з визначенням еквіваленту такої суми у гривні.

Щодо розподілу судових витрат

За правилами частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Пропорційно до розміру задоволених вимог на користь позивача із ОСОБА_2 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 881, 71 грн, а із ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 125, 29 грн, оскільки стягнення судового збору з відповідачів у солідарному порядку не передбачено законом.

Керуючись ст. ст. 1-23, 76-81, 89, 95, 131, 141, 258-259, 263-265, 352, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; АДРЕСА_2 ) та ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) заборгованість за договором позики від 14 червня 2018 року у розмірі 1 000, 00 дол. США, що за офіційним курсом НБУ станом на 29 жовтня 2019 року становить 25 060, 00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ; АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) заборгованість за договором позики від 14 червня 2018 року у розмірі 11 000, 00 дол. США, що за офіційним курсом НБУ станом на 29 жовтня 2019 року становить 275 660, 00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 2 881, 71 грн.

Стягнути ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 125, 29 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд міста Києва.

Суддя С. В. Вовк