Справа № 216/3441/19
провадження 2/216/2942/19
РІШЕННЯ

іменем України

07 жовтня 2019 року місто Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Кузнецова Р.О.

за участю:

секретаря судового засідання Марущак І.А.

розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін, цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Сітісервіс-КР» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, -

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Сітісервіс-КР» звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги. Позовні вимоги обґрунтовані тими обставинами, що з 01.02.2014 року ТОВ «Сітісервіс-КР» є управителем будинків, споруд та прибудинкової території у Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу. Послуги з утримання позивач надав відповідачу в порядку ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», Наказу Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства №150 від 10.08.2004 року «Про затвердження Примірного переліку послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та послуг з ремонту приміщень, будинків, споруд», Наказу Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства №76 від 17.05.2005 року «Про затвердження Правил утримання житлових будинків та прибудинкових територій». За період з 01.12.2015 по 01.05.2019 відповідач отримав житлово-комунальні послуги від позивача на суму 8 185,68 грн. У порушення вимог чинного законодавства відповідач не сплачує вартість спожитих житлово-комунальних послуг, у зв`язку з чим утворилась заборгованість за вищевказаний період у сумі 8 185,68 грн. Разом із цим, сума інфляції станом на 01.05.2019 року становить 3 971,97 грн, а сума 3% річних - 439,79 грн. На підставі вищевикладеного, позивач просить суд стягнути з ОСОБА_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , заборгованість в розмірі 8 185,68 грн., інфляційні витрати в розмірі 3 971,97 грн., 3% річних в розмірі 439, 79 грн., а також понесені судові витрати в розмірі 1921,00 грн.

Представник позивача, відповідно до ч. 1 ст. 276 ЦПК України, подав до суду клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного провадження без виклику сторін.

Відповідач, про розгляд справи в порядку спрощеного провадження без виклику сторін, судом повідомлявся належним чином, про що свідчить лист-повідомлення суду від 28.08.2019 за вих. №12506, але відповідно до ч. 4 ст. 277 ЦПК України, в установлений судом строк не подав суду заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, також не подав до суду відзив на позовну заяву.

У зв`язку з чим, на підставі ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному, всебічному та об`єктивному дослідженні обставин справи, дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

За приписами ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

При цьому, згідно роз`яснень, наданих Пленумом Верховного Суду України у п. 2 постанови від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі» рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 3 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 10 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Суб`єктами цього Закону є органи виконавчої влади, місцевого самоврядування, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг, а також власники приміщень або будинків та балансоутримувачі, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником послуг (стаття 1, частина друга статті 3, стаття 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд (далі - балансоутримувач) - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 є споживачем житлово-комунальних послуг квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , які з 01.02.2014 надає ТОВ «Сітісервіс-КР» як управитель будинків, споруд та прибудинкової території у Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу.

Відповідно до ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. ст. 20, 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

У відповідності до п. 1ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» №2482-ХII, з наступними змінами і доповненнями, утримання приватизованих квартир здійснюється за рахунок коштів їх власників згідно з Правилами користування приміщеннями житлових будинків. Згідно п. 7 зазначених Правил, затверджених постановою КМУ від 24.01.2006 року, власник квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

З розрахунків, наданих позивачем, підтверджується факт наявності заборгованості відповідача, яка з 01.12.2015 по 01.05.2019 складає 8 185,68 грн.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач своїх обов`язків по своєчасному внесенню плати за надані житлово-комунальні послуги належним чином не виконував, у зв`язку з чим, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по оплаті за надані послуги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних витрат у розмірі 3 971,97 грн, та 3% річних - 439,79 грн, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки, у зв`язку із несплатою відповідачем за отримані житлово-комунальні послуги позивачеві було завдано збитків, по суті матеріальної шкоди, яка виражена в грошовому еквіваленті, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення інфляційних втрат та 3% річних відповідно до наданих розрахунків (а.с. 6-8) також є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За приписами частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою складає 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати.

Отже, з урахуванням задоволення позову в повному обсязі з відповідача на користь позивача підлягає відшкодуванню судовий збір в розмірі 1921,00 грн.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 20,32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст.ст. 151,156 ЖК України, ст.ст. 11, 15, 16, 257, 264, 268, 319, 322, 509, 525, 526, 527, 610, 614, 625, ЦК України, ст.ст. 5-8, 12-19, 23, 89, 128, 131, 136, 141, 197, 247, 258-259, 263, 265, 268, 274, 280-284, 354-355 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Сітісервіс-КР» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ), на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Сітісервіс-КР» (50008, місто Кривий Ріг, вулиця Тинка, буд. 34 А, офіс 3, р/р НОМЕР_2 у АТ КБ "ПриватБанк", МФО 305750, ) заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги (утримання будинку та прибудинкової території) в розмірі 8 185,68 грн (вісім тисяч сто вісімдесят п`ять гривень шістдесят вісім копійок), інфляційні збитки в розмірі 3 971,97 грн (три тисячі дев`ятсот сімдесят одну гривню дев`яносто сім копійок), 3% річних в розмірі 439,79 грн. (чотириста тридцять дев`ять гривень сімдесят дев`ять копійок).

Стягнути з ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Сітісервіс-КР» (50008, місто Кривий Ріг, вулиця Тинка, буд. 34 А, офіс 3, р/р НОМЕР_2 у АТ КБ "ПриватБанк", МФО 305750, ) судові витрати у вигляді судового збору, у розмірі 1 921 грн (одну тисячу дев`ятсот двадцять одну гривню).

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення надруковане суддею в одному примірнику.

Суддя Р.О.Кузнецов