Справа № 351/2645/18
Номер провадження №2/351/229/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2019 року м. Снятин

Снятинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Калиновського М.М.

з участю секретаря Равлюк М.І.

позивачки ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Снятині цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів та додаткових витрат на дитину, -

В С Т А Н О В И В:

До Снятинського районного суду звернулась ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів та додаткових витрат на дитину. Позовні вимоги мотивувала тим, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 2005 р., від шлюбу у сторін народився син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 21.01.2011 р. шлюб між сторонами розірвано, син залишився на вихованні у позивачки. Відповідач понад 9 років працює за кордоном, сплачував по 200 грн. на утримання сина. Дитині поставлений діагноз «Цукровий діабет 1 типу Субоптимальний глікемічний», що потребує постійного лікування, в звязку з чим дитина проходить постійне лікування та обстеження. Оскільки відповідач коштів на утримання дитини не дає, а тому позивачка звернулася до суду із позовом в якому просить стягувати з відповідача щомісячно кошти на утримання сина в розмірі 1500 грн. та додаткові витрати на лікування у звязку з хворобою «цукровий діабет 1 типу» в розмірі 1000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Позивачка в судовому засіданні позов підтримала повністю з підстав викладених у позові.

Представник відповідача позов визнав частково, зазначив, що згідний на стягнення аліментів у твердій грошовій сумі 1300 грн. щомісячно, що стосується стягнення додаткових витрат на лікування то просив в цій частині позову відмовити.

Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про можливість часткового задоволення позову з таких підстав.

Судом встановлено, що шлюб між сторонами розірвано 06.11.2017 р. дітей доньку ОСОБА_5 залишено проживати біля матері.

З свідоцтва про народження ОСОБА_3 І-НМ №038367, виданого на ОСОБА_4 слідує, що батьками останнього записано ОСОБА_3 та ОСОБА_1

З довідки від 27.11.2018 р. №6328, виданої виконкомом Снятинської міської ради слідує, що ОСОБА_1 має на утриманні сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, який проживає біля неї.

З рішення Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 21.01.2011 р. слідує, що шлюб між сторонами розірвано. Сина ОСОБА_4 залишено проживати біля матері. Згідно виписок з медичних карт стаціонарного хворого слідує, що ОСОБА_4 перебував на стаціонарному лікуванні з 27.12.2017 р. по 03.01.2018 р. та з 06.11.2018 р. по 16.11.2018 р.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Положеннями ст. 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття.

Відповідно до ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов'язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку.

В силу дії ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

За приписами ч. 2 ст. 182 цього кодексу мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 182 СК України, встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2018 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень.

Відповідно до вимог ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Враховуючи матеріальне становище сторін та те, що обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, інтереси дитини при визначенні розміру аліментів, розмір витрат на утримання дитини, виходячи з принципів розумності та справедливості, потреби дитини у розвитку, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити та стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі по 1500 грн. щомісячно, з дня пред'явлення позову, тобто з 28.11.2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

При цьому, суд вважає за необхідне роз'яснити учасникам процесу, що відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення суду підлягає негайному виконанню по справам про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

З ч. 6 ст. 141 ЦПК України вбачається, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

З п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» вбачається, що від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів.

Враховуючи те, що позивачка звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви, в якій містяться вимоги щодо стягнення аліментів, тому суд констатує про необхідність стягнення судового збору у розмірі 704 грн. 80 коп. з відповідача в дохід держави.

Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суд враховував, в якій мірі кожен із батьків зобовязаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. Ураховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі.

Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

У цих випадках ідеться про фактично зазначені або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Враховуючи, що позивачка не надала суду підтверджуючі документи про понесені нею додаткові витрати на утримання дитини, суд приходить до переконання, що вимога позивачки щодо стягнення додаткових витрат на утримання дитини не підлягає до задоволення, а тому в цій частині позову слід відмовити.

На підставі вищенаведеного, відповідно до ст.ст. 180, 181, 182, 183, 191 СК України, ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік», п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів», ст. 4, 5, 12, 13, 81, 82 ЦПК України, керуючись ст.ст. 76, 141, 259, 263, 265, 273, 430 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_3, жителя ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_1, жительки м. Снятин, вул. Лотоцького, 6/24, Снятинського району, Івано-Франківської області, аліменти на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, в розмірі 1500 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28.11.2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

У відповідності зі ст. 430 ч.1 п.1 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць на утримання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 704,80 грн. судового збору.

В решті позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції з дня його проголошення. У разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: підпис

Суддя Снятинського районного суду Калиновський М.М.