КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №2-6162/11 головуючий у суді І інстанції: ГалаганВ.І.
провадження №22-ц/824/2616/2019 головуючий у суді ІІ інстанції: Сушко Л.П.
ПОСТАНОВА

Іменем України

29 січня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Головуючого судді: Сушко Л.П.,

суддів: Сержанюка А.С., Сліпченка О.І.,

секретар судового засідання: Пітенко І.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 29 листопада 2018 року у складі судді Галагана В.І. у справі за заявою ОСОБА_3, заінтересовані особи Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк», Дніпровський районний відділ державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2018 року ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 29 листопада 2018 року заяву ОСОБА_3 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню залишено без задоволення.

Не погодившись із ухвалою суду, заявник ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, просив ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нове судове рішення про задоволення його заяви. Вважає, що судом першої інстанції було невірно застосовано положення пункту першого частини першої статті 129 Конституції України та невірно застосовано практику Європейського суду з прав людини. Крім того, заявник зауважив, що судом першої інстанції було проігноровано правову позицію Верховного Суду, що викладена у постанові від 16 січня 2018 року.

Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк», Дніпровський районний відділ державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві відзивів на апеляційну скаргу ОСОБА_3 не надали.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, суд першої інстанції виходив із того, що підстави для задоволення відповідної заяви, передбачені частиною другою статті 432 ЦПК України, - відсутні.

Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до частин 1-5 статі 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Пунктом дев'ятим частини другої статті 129 Конституції України встановлено, що основною засадою судочинства є обов'язковість судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Частиною першою статті 432 ЦПК України передбачено, що суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Підстави для цього зазначені у часині другій статті 432 ЦПК України, відповідно до якої суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо: 1) його було видано помилково; 2) якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою; 3) з інших причин.

Встановлено, що заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 09 грудня 2011 року позов Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 суму заборгованості у розмірі 109161, 57 грн. (а.с.58-59).

04 травня 2012 року представником Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» Грабовською Ю.С. було отримано виконавчий лист у вказаній вище справі (а.с.61).

06 листопада 2014 року державним виконавцем було ухвалено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві, відповідно до частини другої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с.64).

20 травня 2015 року Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк» звернувся до суду із заявою про видачу дублікату виконавчого документа, обґрунтовану втратою органами державної виконавчої служби оригіналу виконавчого листа (а.с.63).

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 19 червня 2015 року заяву Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» задоволено. Видано дублікат виконавчого листа №2-6162/11 від 09 грудня 2011 року (а.с.73).

13 листопада 2015 року представником Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» Кузьміним А.Д. було отримано дублікат виконавчого листа (а.с.83).

17 листопада 2015 року Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк» звернувся до органів державної виконавчої служби із заявою про відкриття виконавчого провадження (а.с.90-91).

Постановою старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві від 25 грудня 2015 року було відкрито виконавче провадження (а.с.92-93).

У листопаді 2018 року ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, заінтересовані особи Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк», Дніпровський районний відділ державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві (а.с.85-87).

В обґрунтування заяви ОСОБА_3 зазначив, що Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк» мав право пред'явити виконавчий документ до виконання до 06 листопада 2015 року. Вказав, що дублікат виконавчого документу було отримано після спливу річного строку для пред'явлення його до виконання.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 29 листопада 2018 року заяву ОСОБА_3 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню залишено без задоволення (а.с.107-110).

Аналіз вищевказаних норм законодавства у сукупності із матеріалами даної цивільної справи дає суду апеляційної інстанції підстави дійти висновку про те, що обставини, що свідчили б про помилку суду при видачі дубліката виконавчого листа, про припинення чи добровільне виконання обов'язку, тощо, не знаходять свого підтвердження у матеріалах справи.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 про те, що судом першої інстанції було проігноровано правову позицію Верховного Суду, що викладена у постанові від 16 січня 2018 року, є безпідставними, оскільки обставини у справі, що розглядається не є релевантними до обставин, викладених у вказаній постанові Верховного Суду. Крім того, зазначені доводи, не можуть слугувати підставою для скасування судового рішення, оскільки такими підставами у відповідності до вимог статті 376 ЦПК України є: 1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Отже, не взяття до уваги судом першої інстанції постанови Верховного Суду не може слугувати підставою для скасування такого судового рішення.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, ухвала суду постановлена з додержанням норм процесуального права, і не може бути скасована з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.374, 375 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 29 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає.

Повний текст постанови складено «30» січня 2019 року.

Головуючий суддяЛ.П. Сушко
СуддіА.С. Сержанюк
О.І. Сліпченко