ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6842/19 Справа № 199/8766/18 Суддя у 1-й інстанції - Подорець О. Б. Суддя у 2-й інстанції - Варенко О. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - Варенко О.П.,

суддів - Городничої В.С., Лаченкової О.В.,

за участю секретаря Василенко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 27 травня 2019 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Аграрний Фонд» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та скасування запису про звільнення в трудовій книжці, стягнення моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А:

В листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що він був прийнятий на посаду начальника відділу у Дніпропетровській області Дніпропетровського управління департаменту розвитку середнього та малого бізнесу ПАТ «Аграрний Фонд».

03 жовтня 2018 року головою правління АТ «Аграрний Фонд» Радченко А.А. було прийнято розпорядження «Щодо надання інформації про проведену роботу працівником відділу у Дніпропетровській області Дніпровського дивізіонального управління департаменту розвитку середнього та малого бізнесу».

Вважає, що таке розпорядження не передбачено Положенням про відділ у Дніпропетровській області Дніпровського дивізіонального управління департаменту розвитку середнього та малого бізнесу Публічного акціонерного товариства «Аграрний фонд», а тому з боку роботодавця порушено норми трудового законодавства, тому він 04 жовтня 2018 року написав заяву про звільнення за ч.3 ст.38 КЗпП України.

Цього ж дня заява про звільнення була направлена до товариства електронною поштою, а оригінал організатор із збуту Дніпропетровської області ОСОБА_2 повинна була передати кур`єром. Проте через свою неуважність цього не зробила.

05.10.2018 року він здав за актом приймання-передачі товарно-матеріальні цінності, а ОСОБА_3 , організатор зі збуту Дніпровського представництва, їх прийняв.

11.10.2018 він перебував у м. Київ і мав розмову з головою правління АТ «Аграрний Фонд» Радченко А.А. саме з підстав звільнення і на пропозицію останнього не погодився писати заяву про звільнення за власним бажанням.

Оскільки він вважав себе звільненим з 04.10.2018 року, то на роботу він не ходив.

26.10.2018 він звернувся до голови правління АТ «Аграрний Фонд» Радченко А.А. про підписання наказу про зняття відповідальності за матеріальні цінності, враховуючи заяву про звільнення, і лише після звернення адвоката, він дізнався про своє звільнення.

З 04.10.2018 року по 07.11.2018 року жодної відповіді на свої звернення він не отримував, не отримав трудову книжку, з наказом про звільнення ознайомлений не був.

Вважає дії відповідача неправомірними, а тому з урахуванням уточнених позовних вимог просив суд визнати незаконним та скасувати наказ № 436-к від 01.11.2018 року про його звільнення відповідно до п.4 ч.1 ст.40 КЗпП, підписаний головою правління АТ «Аграрний Фонд» Радченко А.А., стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 43 354,98 грн з АТ «Аграрний Фонд» на його користь, стягнути з АТ «Аграрний Фонд» на його користь моральну шкоду у розмірі 50 000,00 грн, скасувати запис про звільнення за п.4 ч. 1 ст.40 КЗпП України з посади начальника відділу у Дніпропетровській області Дніпропетровського управління департаменту розвитку середнього та малого бізнесу ПАТ «Аграрний Фонд» в його трудовій книжці, змінити формулювання підстави його звільнення з посади начальника відділу у Дніпропетровській області Дніпропетровського управління департаменту розвитку середнього та малого бізнесу ПАТ «Аграрний Фонд» з 01.11.2018 року на підставі п.4 ч. 1 ст.40 КЗпП України та вважати його звільненим з посади начальника відділу у Дніпропетровській області Дніпропетровського управління департаменту розвитку середнього та малого бізнесу ПАТ «Аграрний Фонд» з 04.10.2018 року на підставі ч.3 ст. 38 КЗпП України (розірвання трудового договору за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору), з приведенням даного запису в трудову книжку.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 27 травня 2019 року у задоволенні позову відмовлено у повному обсязі.

Не погодившись з таким рішенням, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовну заяву в повному обсязі.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що суд першої інстанції не в повному обсязі встановив обставини справи, не врахував, що 03.10.2018 року Головою правління відповідача було прийнято розпорядження, яке суперечить посадовим обов`язкам позивача, тому 04.10.2018 року він написав заяву про звільнення на підставі ч.3 ст.38 КЗпП України, яку направив на електронну адресу відповідача. Однак відповіді позивач так і не отримав, з наказом про звільнення від 01.11.2018 р. його не ознайомили, розрахунок не провели та не видали трудову книжку.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , начальника відділу по роботі в Дніпропетровській області департаменту середнього та малого бізнесу, наказом голови правління ПАТ «Аграрний Фонд» від 29 листопада 2017 року № 436-к переведено на посаду начальника відділу у Дніпропетровській області Дніпровського дивізіонального управління департаменту розвитку середнього та малого бізнесу з 01 грудня 2017 року (а.с.38).

Розпорядженням Голови правління ПАТ «Аграрний Фонд» від 03 жовтня 2018 року № 7 було зобов`язано начальника відділу у Дніпропетровській області Дніпровського дивізіонального управління департаменту розвитку середнього та малого бізнесу ПАТ «Аграрний Фонд» кожного дня до 18 години надавати щоденну інформацію про проведену роботу відповідно до завдань визначених Положеннями про відділ та посадовою інструкцією, яку разом із підтверджуючими документами надсилати на електронну адресу в сканованому вигляді, передбачивши дисциплінарну відповідальність в разі ненадання зазначеної інформації про проведену роботу.

Не погодившись з даним розпорядженням, 04 жовтня 2018 року позивач на підставі ст.31 КЗпП України написав на ім`я Голови правління ПАТ «Аграрний Фонд» заяву про його звільнення в порядку ч.3 ст. 38 КЗпП України з 04.10.2018 року (а.с.7). Дану заяву позивач передав організатору зі збуту ОСОБА_2 , яка о 14 годині 29 хв. 04.10.2018 року направила її електроною поштою на адресу відділу кадрів відповідача та в письмовому вигляді лише 10.10.2018 року (а.с.8).

05.10.2018 року між позивачем та організатором із збуту у Дніпропетровській області Дніпровського дивізіонального управління департаменту розвитку середнього та малого бізнесу ОСОБА_3 . складено акт приймання-передачі товарно-матеріальних цінностей (а.с.9).

Наказом Голови правління ПАТ «Аграрний Фонд» № 436-к від 01 листопада 2018 року було звільнено ОСОБА_1 із займаної посади за прогул без поважних причин відповідно до п.4 ч.1ст.40 КЗпП України (а.с.15).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції посилався на те, що попередження роботодавця про припинення трудових відносин з зазначених позивачем підстав, не може вважатись поважною причиною відсутності на роботі з 08 жовтня по 01 листопада 2018 року, оскільки такі підстави ним не доведені.

Однак колегія суддів не погоджується з такими висновками з огляду на наступне.

Відповідно ст.31 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган не має права вимагати від працівника виконання роботи, не обумовленої трудовим договором.

Згідно ч.3 ст.38 КЗпП України, працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору.

Виходячи із змісту Положення про відділ у Дніпропетровській області Дніпровського дивізіонального управління департаменту розвитку середнього та малого бізнесу ПАТ «Аграрний Фонд», розпорядження Голови правління від 03.10.2018 року суперечить функціональним обов`язкам начальника відділу, до обсягу яких не входить надання щоденної інформації про проведену роботу кожного дня до 18 години (а.с.88).

Тому, скориставшись своїм правом, передбаченим ст.38 ЦПК України, 04.10.2018 року позивач подав заяву про звільнення, посилаючись на те, що роботодавець порушує умови трудового договору та положення законодавства про працю.

В цей же день 04.10.2018 р. заява про звільнення була направлена на електронну адресу відповідача, що підтверджується наявним в матеріалах справи скріншотом (а.с.231). Оригінал заяви буд переданий організатору із збуту Дніпропетровської області ОСОБА_2 , яка повинна була направити оригінал вказаної заяви кур`єром відповідачу в той же день. Однак, ОСОБА_2 оригінал заяви позивача про звільнення направила лише 10.10.2018 року, про що свідчить пояснювальна записка ОСОБА_2 (а.с.232).

З огляду на зазначене, не може вважатися прогулом без поважних причин відсутність позивача на робочому місці після подання відповідної заяви про звільнення від 04.10.2018 року, тому звільнення позивача на підставі п.4 ч.1ст.40 КЗпП України є неправомірним.

Згідно ч.3 ст.235 КЗпП України, у разі визнання формулювання причини звільнення неправильним або таким, що не відповідає чинному законодавству, у випадках, коли це не тягне поновлення працівника на роботі, орган, який розглядає трудовий спір, зобов`язаний змінити формулювання і вказати в рішенні причину звільнення у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства та з посиланням на відповідну статтю (пункт) закону.

З огляду на зазначене, підлягає зміні формулювання підстави звільнення ОСОБА_1 з посади начальника відділу у Дніпропетровській області Дніпровського дивізіонального управління департаменту розвитку середнього та малого бізнесу ПАТ «Аграрний Фонд» з 01.11.2018 року за прогул без поважних причин відповідно до п.4 ч. 1 ст.40 КЗпП України та слід вважати звільненим ОСОБА_1 з посади начальника відділу у Дніпропетровській області Дніпровського дивізіонального управління департаменту розвитку середнього та малого бізнесу ПАТ «Аграрний Фонд» з 04.10.2018 року на підставі ч.3 ст. 38 КЗпП України, з приведенням даного запису в трудову книжку ОСОБА_1 , скасувавши запис про звільнення за п.4 ч.1 ст.40 КЗпП України з посади начальника відділу у Дніпропетровській області Дніпровського дивізіонального управління департаменту розвитку середнього та малого бізнесу ПАТ «Аграрний Фонд» в трудовій книжці ОСОБА_1 .

Відповідно до пунктів 4.1, 4.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 р. № 58 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 р. за № 110, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний видати працівнику його трудову книжку в день звільнення з внесеним до неї записом про звільнення. При затримці видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органа працівникові сплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

Згідно положень ст.235 КЗпП України, якщо неправильне формулювання причини звільнення в трудовій книжці перешкоджало працевлаштуванню працівника, орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату йому середнього заробітку за час вимушеного прогулу в порядку і на умовах, передбачених частиною другою цієї статті.

Судом встановлено, що трудову книжку позивач отримав тільки 18.12.2018 р., що відповідачем не спростовано.

Згідно зп.2 Порядку № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» середню заробітну плату необхідно розраховувати виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Відповідно до п.8 Порядку № 100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Враховуючи вищенаведене, середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 складає: 15 535,64 (серпень 2018 р.) + 18 988,00 (вересень 2018 р.) : 23 робочих дні (за серпень 2018 р.) + 20 робочих днів (за вересень 2018 р.)= 802,87 грн.

Таким чином, розмір середньої заробітної плати, що підлягає стягненню за період з 04.10.2018 р. по 18.12.2018 р. складає = 54 робочих дні x 802,87 грн, тобто 43 354,98 грн без виключення сум відрахування на податки та інші обов`язкові платежі.

Згідно ст.237-1 КЗпП України, якщо порушення законних прав працівника призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя, власником або уповноваженим ним органом провадиться відшкодування моральної шкоди працівнику.

У зв`язку з неповерненням трудової книжки позивачу до 18.12.2018 р. включно, він не мав можливості працевлаштуватись, та постійно перебував в тяжкому емоційному стані через порушення його трудових прав, що в результаті негативно вплинуло на стан здоров`я. На підтвердження погіршення стану здоров`я позивачем надано Виписку з медичної картки стаціонарного хворого № 7861 за період з 07.12.2018 р. по 18.12.2018 р. (а.с.129).

У відповідності до ст. 23 ЦК України та п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом, залежно від характеру заподіяних фізичних та душевних страждань, їх глибини та погіршення здібностей потерпілого або позбавлення можливості їх реалізації, а також інших негативних наслідків, з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

З урахуванням вимог розумності та справедливості, колегія суддів приходить до висновку про стягнення на користь позивача моральної шкоди в сумі 1 000, 00 грн.

Таким чином, рішення суду першої інстанції як таке, що не відповідає вимогам чинного законодавства, підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно ст. 141 ЦПК України, з АТ «Аграрний Фонд» підлягають стягненню судові витрати: в дохід держави в розмірі 1 921,00 грн, на користь ОСОБА_1 - в розмірі 1 921,00 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 27 травня 2019 року - скасувати і ухвалити нове судове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Аграрний Фонд» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та скасування запису про звільнення в трудовій книжці, стягнення моральної шкоди задовольнити частково.

Визнати незаконним наказ № 436-к від 01.11.2018 року про звільнення ОСОБА_1 відповідно до п.4 ч.1 ст.40 КЗпП, підписаний головою правління АТ «Аграрний Фонд» Радченко А.А.

Змінити формулювання підстави звільнення ОСОБА_1 з посади начальника відділу у Дніпропетровській області Дніпровського дивізіонального управління департаменту розвитку середнього та малого бізнесу ПАТ «Аграрний Фонд» з 01.11.2018 року на підставі п.4 ч. 1 ст.40 КЗпП України та вважати звільненим ОСОБА_1 з посади начальника відділу у Дніпропетровській області Дніпровського дивізіонального управління департаменту розвитку середнього та малого бізнесу ПАТ «Аграрний Фонд» з 04.10.2018 року на підставі ч.3 ст. 38 КЗпП України (розірвання трудового договору за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору), з приведенням даного запису в трудову книжку ОСОБА_1 , скасувавши запис про звільнення за п.4 ч. 1 ст.40 КЗпП України з посади начальника відділу у Дніпропетровській області Дніпровського дивізіонального управління департаменту розвитку середнього та малого бізнесу ПАТ «Аграрний Фонд» в трудовій книжці ОСОБА_1 .

Стягнути з Акціонерного товариства «Аграрний Фонд» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 43 354 (сорок три тисячі триста п`ятдесят чотири) грн 98 коп., без виключення сум відрахування на податки та інші обов`язкові платежі, та моральну шкоду у розмірі 1 000 (одна тисяча) грн.

Стягнути з Акціонерного товариства «Аграрний Фонд» в дохід держави судові витрати в розмірі 1 921,00 грн.

Стягнути зАкціонерного товариства «Аграрний Фонд» на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 1 921,00 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: О.П.Варенко

Судді: В.С.Городнича

О.В.Лаченкова