Справа № 455/1382/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Головатий А.П.
Провадження № 22-ц/811/2642/19 Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2019 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Цяцяка Р.П.,

суддів: Крайник Н.П. та Шеремети Н.О.,

за участю: секретаря Цапа П.М.;

Гнатишака О.В. - представника АТ КБ «ПриватБанк»,

Овсіка О.Т. - представника відповідачки ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 24 червня 2019 року,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «ПриватБанк» (в подальшому - «Банк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягненняз відповідачів заборгованості по кредитному договору у розмірі 56 463, 47 доларів США, що за курсом НБУ станом на 21.05.2015 року складало 1 241 067 грн. 07 коп.

Позовні вимоги обґрунтовувалися тим, що 06.08.2007 року між Банком та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № LVH9G100000230, відповідно до умов якого позивач надав ОСОБА_1 кредит в розмірі 17 600 доларів США строком до 2037 року зі сплатою 12 % річних (в подальшому - «Кредитний договір»).

ОСОБА_1 порушувала взяті на себе за Кредитним договором зобов`язання, в результаті чого у неї виникла заборгованість у розмірі 74 730, 04 доларів США. Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28.09.2011 року з ОСОБА_1 присуджено до стягнення на користь Банку 18 266, 57 доларів США, а відтак на даний час заборгованість ОСОБА_1 перед Банком становить 56 463, 47 доларів США, з яких: 609,79 доларів США - заборгованість по тілу кредиту; 17 235, 55 доларів США - заборгованість по процентах за користування кредитом; 2 727, 18 доларів США - комісія; 35 890, 95 доларів США - пеня.

Для забезпечення виконання ОСОБА_1 зобов`язань за Кредитним договором з відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено договори поруки, однак останні заборгованості перед Банком не погасили (том 1, а.с. 2-3).

Оскаржуваним рішенням позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Комерційний банк "ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором у розмірі 19 962 долари США 73 центи та пеню у розмірі 266 970 гривень 98 копійок.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання судових витрат (том 1, а.с. 258-259).

Дане рішення оскаржила відповідачка ОСОБА_1 .

Апелянт просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, покликаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та на порушення норм матеріального і процесуального права.

Вважає, що суд, стягуючи з неї пеню у сумі 10 162, 58 доларів США (що еквівалентно 266 970 гривень 98 копійок), не правомірно застосував до спірних правовідносин правовий висновок Верховного Суду від 20.03.2019 року у справі №761/26293/16-ц з посиланням на Закон України «Про захист прав споживачів», оскільки Банк не є споживачем у розумінні згаданого Закону.

Звертає увагу на те, що Банк вже звертався до суду з позовом до неї, як позичальника за Кредитним договором, і рішення суду по цій справі набрало законної сили, а відтак вважає, що зобов`язання з Кредитного договору вже припинилися, а «розпочалися інші зобов`язання, які замість кредитного договору витікали вже із судового рішення», однак «позивач виконавчого листа до примусового виконання не пред`являв» і суд оскаржуваним рішенням «всупереч ст. 61 Конституції України притягнув (її) до подвійної відповідальності за кредитним договором», хоча мав право «застосувати до спірних правовідносин лише ст. 625 ЦК України» (том 2, а.с. 2-6).

Заслухавши суддю-доповідача, представника апелянта на підтримання доводів апеляційної скарги та заперечення цих доводів зі сторони представника позивача (Банку), перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Статтями 12 і 81 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, і що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а частиною 1 статті 82 ЦПК України - що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Предметом позовних вимог Банку є заборгованість за Кредитним договором на загальну суму 56 463, 47 доларів США, з яких:

- 609,79 доларів США - заборгованість по тілу кредиту;

- 17 235, 55 доларів США - заборгованість по процентах за користування кредитом;

- 2 727, 18 доларів США - комісія;

- 35 890, 95 доларів США - пеня.

Оскаржуваним рішенням стягнуто з ОСОБА_1 на користь Банку:

- 19 962 долари США 73 центи заборгованості за кредитним договором, з яких:

- 17 235, 55 доларів США - заборгованість по процентах за користування кредитом;

- 2 727, 18 доларів США - комісія;

- 266 970 грн. 98 коп. пені (10 162, 58 доларів США х курс гривні, встановлений НБУ).

Цим же оскаржуваним рішенням Банку відмовлено у повному обсязі у задоволенні позовної вимоги про стягнення на його користь заборгованості по тілу кредиту: «враховуючи те, що заборгованість за тілом кредиту у розмірі 17621,84 доларів США вже стягнута на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28.09.2011 (року)».

В той же час, як вбачається з Розрахунку заборгованості …, яким Банк обґрунтовує свої позовні вимоги, всі складові позовних вимог (заборгованість по процентах за користування кредитом, комісія за користування кредитом та пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань за Кредитним договором) є похідними величинами від величини заборгованості за тілом кредиту (том 1, а.с. 5-8).

Тобто, за відсутності заборгованості за тілом кредиту відсутні «вихідні дані» для нарахування таких складових загальної заборгованості, як інші заборгованості: по процентах за користування кредитом, по комісії та пені.

Банк рішення суду взагалі не оскаржував, що дає підстави для висновку про те, що він, як позивач, погодився з вище наведеним висновком суду, згідно якого ще з 2011 року заборгованість за тілом кредиту є відсутньою.

А тому - за відсутності ще з 2011 року заборгованості за тілом кредиту (згідно висновків суду з якими погодився Банк, як позивач) - відсутні підстави для стягнення заборгованості по процентах за користування кредитом, комісії за користування кредитом та пені за несвоєчасне виконання зобов`язань за Кредитним договором, оскільки нарахування таких за відсутності заборгованості за тілом кредиту є неправомірним.

Судами встановлено, стверджується матеріалами справи (том 1, а.с. 4) та визнається учасниками справи (в тому числі - і позивачем в поданій ним позовній заяві), що Банк ще 23 червня 2009 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 (як позичальника і боржника) про стягнення з неї заборгованості по тому ж Кредитному договору від 06 серпня 2007 року у загальному розмірі станом на 21 травня 2009 року 18 266, 57 доларів США, яка (ця заборгованість) складається з: 17 621, 84 доларів США - заборгованості за тілом кредиту; 563,06 доларів США - заборгованості за процентами; 70,68 доларів США - заборгованості за комісією; 10,99 доларів США - заборгованості за пенею.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28 вересня 2011 року у справі №2-1308/2011 вище згаданий позов Банку було частково задоволено та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за Кредитним договором № LVH9G100000230 від 06.08.2007 року станом на 21.05.2009 року у розмірі 139 036 грн.: гривневий еквівалент 17 621, 84 доларів США - заборгованості за тілом кредиту; 563,06 доларів США - заборгованості за процентами; 70,68 доларів США - заборгованості за комісією; 10,99 доларів США - заборгованості за пенею (том 1, а.с. 4). Відтак, Банк ще у 2009-2011 роках використав своє право вимагати дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилась несплаченою, а також сплати процентів та пені за порушення умов договору.

Звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту змінює порядок, умови і строк дії Кредитного договору і на час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі: вище згадане рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28 вересня 2011 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь Банку заборгованості за Кредитним договором № LVH9G100000230 від 06.08.2007 року засвідчує такі зміни.

Вище наведена правова позиція знайшла своє відображення в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (том 2, а.с. 49-51).

За вище наведених обставин оскаржуване рішення в частині часткового задоволення позовних вимог Банкудо ОСОБА_1 підлягає скасуванню з ухваленням у цій частині нового судового рішення - про відмов у задоволенні позовних вимог Банку до ОСОБА_1 у повному обсязі.

В іншій частині рішення суду першої інстанції ніким не оскаржується.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 п.2, 376 ч.1 п.п. 1-4, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 частково задовольнити.

Рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 24 червня 2019 року в частині часткового задоволення позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний банк "Приват Банк" до ОСОБА_1 скасувати і в цій частині ухвалити нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_1 у повному обсязі.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повну постанову складено 13 грудня 2019 року.

Головуючий: Цяцяк Р.П.

Судді: Крайник Н.П.

Шеремета Н.О.