Справа № 265/6121/18
Провадження № 2/265/157/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2019 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Мельник І. Г.,

за участю секретаря судового засідання Гусєвої К.С.,

позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 обєднаного Управління Пенсійного Фонду України міста Маріуполя Донецької області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

19 липня 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 обєднаного Управління Пенсійного Фонду України міста Маріуполя Донецької області про відшкодування матеріальних збитків у розмірі 15378 гривень та моральної шкоди у розмірі 1000000 гривень. В обґрунтування заявленого позову посилався на те, що він разом з дружиною ОСОБА_4 і донькою Надією в серпні 2014 року у звязку з агресією РФ на території Луганської області виїхали з м. Стаханов Луганської області до м. Харків, де в жовтні 2014 року отримали статус ВПО. В жовтні 2015 року вони переїхали до м. Маріуполя, отримали нові довідки ВПО і в січні 2016 року подали заяви до Управління ПФУ Лівобережного району на переведення пенсійних справ в місто Маріуполь. З листопада 2015 року до лютого 2016 року вони не отримували адресної допомоги, у звязку з чим він вимушений був взяти кредит у «ПриватБанку». Пенсію його дружина отримала у квітні 2016 року, а він вимушений був звертатися до суду з позовом про зобовязання виплатити незаконно заблоковану пенсію, який було частково задоволено 19 травня 2016 року. Однак постанова суду не була виконана органами ПФУ, у звязку з чим він звернувся до правоохоронних органів, і за ухвалами слідчих суддів були відкриті кримінальні провадження по факту несплати йому пенсії та щодо невиконання рішення суду. Розмір матеріальних збитків складається з тих коштів, які він вимушено позичав у приватних осіб, і кредиту ПАТ «ПриватБанк» (з відсотками і пенею), які він повертав за рахунок пенсії і адресної допомоги, і дорівнює він 15378 гривень. Моральні збитки полягають в тому, що його сімя з серпня 2014 року знаходиться у стані високої нервово-психологічної напруги, необхідність позичати кошти і розраховувати кожну гривню, повсякденно виживати в чужому місті, шукати підтримку у незнайомих людей висноджувало і нервово, і фізично. Його дружина вже два роки практично не виходить з орендованої квартири, в них обох загострилися усі наявні хвороби, та на повноцінне обстеження і лікування в них не було і немає коштів. Спричинену моральну шкоду оцінює в 1000000 гривень.

10 вересня 2018 року та 22 жовтня 2018 року до суду надані відзиви відповідача ОСОБА_3 обєднаного управління Пенсійного фонду України міста Маріуполя Донецької області в особі голови комісії з припинення управління ОСОБА_4, в якому зазначене наступне. До кошторису Пенсійного фонду України не було закладено коштів для сплати матеріальних та моральних збитків. Відшкодування, у разі визнання судом незаконних дій чи рішень будь-якого органу державної влади, повинно здійснюватися за рахунок держави, а саме: за рахунок коштів державного бюджету. Рішенням суду від 19 травня 2016 року частково задоволені позовні вимоги ОСОБА_1: визнано неправомірними дії управління ПФУ в Орджонікідзевському районі міста Маіруполя щодо призупинення пенсії з 01.03.2016 року та зобовязано відновити з 01.03.2016 року виплату пенсії. Вказане рішення було виконано управлінням добровільно та в повному обсязі. Обставин щодо заподіяння шкоди позивачу, причинного звязку між такою шкодою та діями відповідача, у вказаному рішенні судом не встановлено. Дане рішення є одним із способів захисту порушеного права ОСОБА_1, а не констатацією незаконних дій посадових осіб відповідача. Окрім того, позивачем не надано жодних доказів заподіяння відповідачем моральних чи фізичниї страждань або втрат немайнового характеру, а надно лише розрахунки розміру матеріальної шкоди, де сума позики в декілька разів перевищує розмір пенсії ОСОБА_1 На підставі викладеного просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 24 липня 2018 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 01 жовтня 2018 року закрито підготовче провадження у справі та справа призначена до судового розгляду.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги та надав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Просив позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_3 обєднаного Управління Пенсійного Фонду України міста Маріуполя Донецької області ОСОБА_2, діючий на підставі довіреності, заперечував проти задоволення позовних вимог та надав пояснення, аналогічні викладеним у відзивах на позовну заяву. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Частиною 1 ст. 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно зі ст.. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч.2 цієї статті.

Відповідно до ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній чи юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ним своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

За положеннями ч.1 ст. 58 Закону України від 09.07.2003 року «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» Пенсійний фонд України є створеним державною органом, який здійснює керівництво та управління солідарною системою, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, допомоги на поховання, здійснює контроль за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, вирішує питання, повязані з веденням обліку пенсійних активів застрахованих осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснює адміністративне управління Накопичувальним фондом та інші функції, передбачені цим Законом і статутом Пенсійного фонду.

Відповідно до п.1 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також у містах та районах, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 року № 28-2, управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також у містах та районах( далі управління Фонду) є територіальними органами Пенсійного фонду України.

Серед основних завдань управління, відповідно до п.3 згаданого Положення, зокрема, є реалізація державної політики з питань пенсійного забезпечення; ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов»язковому державному соціальному страхуванню; виконання інших завдань, визначених законом.

Отже, виходячи з положень ст. 1173 ЦК України, Лівобережне обєднане управління Пенсійного фонду України міста Маріуполя Донецької області належить до субєкта відповідальності за вказаною нормою, сферою застосування якої є правовідносини з заподіяння шкоди фізичній чи юридичній особі у звязку з прийняттям зазначеним субєктом незаконних рішень, вчинення ним незаконних дій чи неправомірної бездіяльності при здійсненні ним своїх повноважень.

Для застосування положень ст. 1167 ЦК України щодо відшкодування моральної шкоди, то доведенню підлягає факт, що таку шкоду ОСОБА_1 було завдано саме неправомірними діями чи бездіяльністю ОСОБА_3 обєднаного управління Пенсійного фонду України міста Маріуполя Донецької області, при наявності таких складових елементів, як протиправна поведінка, настання шкоди, прямий причинний звязок між першим та другим елементом та вина завдача шкоди.

Як вбачається з матеріалів справи, обґрунтовуючи підстави заявленого позову, ОСОБА_1 посилався на те, що йому, як вимушеному переселенцю з зони проведення АТО, який з жовтня 2015 року проживає у м. Маріуполі, з вини ОСОБА_3 обєднаного управління Пенсійного фонду України міста Маріуполя Донецької області протиправно було припинено виплату пенсії, виплата якої була поновлена лише у 2017 році, що спричинило йому матеріальну та моральну шкоду.

Судом встановлено, що постановою Орджонікідзевського районного суду міста Маіруполя Донецької області від 19 травня 2016 року було частково задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі міста Маріуполя Донецької області про визнання неправомірними дій та бездіяльності, про зобовязання вчинити певні дії, і дії Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі міста Маріуполя Донецької області щодо призупинення виплати пенсії ОСОБА_1 з березня 2016 року визнані протиправними, отже ця обставина в силу ст. 61 ЦПК України є встановленою і не підлягає доказуванню.

Вказана постанова набрала законної сили 19 липня 2016 року і є чинною (а.с.15-19).

При розгляді даної адміністративної справи судом встановлено, що ОСОБА_1 26 жовтня 2015 року був взятий управлінням на облік внутрішньо переміщених осіб, розпорядженням від 23 лютого 2016 року пенсійну справу було прийнято до управління на облік та до виплати на березень 2016 року була нарахована пенсія за період з січня по березень 2016 року включно. Спір між сторонами виник у звязку з зупиненням пенсії ОСОБА_1 на підставі списків СБУ, як внутрішньо переміщеної особи до підтвердження місця перебування такої особи на контрольованій території України. Дослідивши зібрані докази, суд дійшов висновку про зобовязання відповідача відновити ОСОБА_1 виплату пенсії з 01 березня 2016 року.

Отже, вказаним судовим рішенням порушені пенсійні права позивача були відновлені.

В обґрунтування заявлених позовних вимог щодо відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 15378 гривень позивачем зазначено, що він вимушений був брати гроші у борг у третіх осіб та оформлювати кредит у ПриватБанку. Вказані витрати не можливо вважати матеріальною шкодою в розумінні ст. 1166 ЦК України.

Як зазначено у п. 5постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 № 4, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачу моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходив, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

За встановлених обставин, враховуючи, що позивачем не надано доказів заподіяння відповідачем внаслідок зупинення виплати пенсії моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, наявності причинного зв'язку між такою шкодою та неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади відповідача, суд приходе до висновку про те, що позовні вимоги про відшкодуванню моральної шкоди, не підлягають задоволенню.

Крім того, вищенаведеною статтею 1173 ЦК України передбачено, що шкода, завдана незаконними рішеннями органу державної влади, відшкодовується державою.

Тобто відшкодування, у разі визнання судом незаконними дій чи рішень будь-якого органу державної влади, повинно здійснюватися за рахунок держави, а саме за рахунок коштів Державного бюджету України.

Згідно з пунктом 1 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 липня 2014 року № 280 пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, що реалізує державну політику з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню.

Відповідно до частини другої статті 72 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» кошти Пенсійного фонду не включаються до складу Державного бюджету України. Статтею 73 цього Закону визначений вичерпний перелік цілей, на які використовуються кошти Пенсійного фонду України, і встановлено заборону використання коштів Пенсійного фонду на цілі, не передбачені цим Законом. Відшкодування моральної шкоди цим Законом не передбачено.

Системний аналіз наведених норм законодавства дає підстави для висновку про те, що не має законодавчих та інших правових підстав щодо виплати з коштів Пенсійного фонду України будь-яких відшкодувань моральної шкоди, так як бюджетом Пенсійного фонду України, який кожного року затверджується Кабінетом Міністрів України, не передбачено витрат на зазначені цілі.

Згідно з пунктом 1 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 квітня 2015 року № 215, Державна казначейська служба України (Казначейство) реалізує державну політику у сферах казначейського обслуговування бюджетних коштів, бухгалтерського обліку виконання бюджетів.

Відповідно до покладених завдань Казначейство здійснює безспірне списання коштів державного та місцевих бюджетів або боржників на підставі рішення суду (підпункт 3 пункту 4 цього Положення).

Частиною 2 статті 6 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Механізм виконання рішень про стягнення коштів з державного та місцевих бюджетів або боржників, прийнятих судами, а також іншими державними органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення, визначено Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року № 845.

Згідно з пунктом 3 вказаного Порядку рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).

Отже, відповідачами в даній справі мають бути не лише держава в особі ОСОБА_3 обєднаного Управління Пенсійного Фонду України міста Маріуполя Донецької області, але й відповідний територіальний орган Державної казначейської служби України.

За вимогами ч.1 ст. 51 ЦПК України суд має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача.

Клопотання про залучення до участі у справі Державної казначейської служби в якості належного співвідповідача ОСОБА_1 протягом розгляду справи не заявлялось.

На підставі викладеного, суд приходе до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 обєднаного Управління Пенсійного Фонду України міста Маріуполя Донецької області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 141, 206, 263-265, 280 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 обєднаного Управління Пенсійного Фонду України міста Маріуполя Донецької області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Донецького апеляційного суду у місті Маріуполі через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Із повним текстом рішення суду можна ознайомитися у Єдиному державному реєстрі судових рішень за адресою: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІН НОМЕР_1, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2; фактично проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3.

Відповідач Лівобережне обєднане Управління Пенсійного Фонду України міста Маріуполя Донецької області, , юридична адреса: Донецька область місто Маріуполь проспект Перемоги 16.

Суддя Мельник І.Г.