Провадження № 2/521/3552/19
17 грудня 2019 року Малиновський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді Поліщук І.О.,
при секретарі Феслер О.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного реєстратора Комунального підприємства «Агенція державної реєстрації» Дунай Христини Богданівни, ОСОБА_2 , за участю третьої особи ОСОБА_3 про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора, про скасування запису про право власності, про припинення права власності, -
В судове засідання призначене до розгляду на 17 грудня 2019 року позивач та його представник не з`явилися, подали до суду заяву про розгляд справи в їх відсутності. В заяві представник позивача зазначив, що позовні вимоги підтримують з підстав викладених у позові, проти заочного розгляду справи не заперечують.
Відповідач Державний реєстратор КП «Агенція державної реєстрації» Дунай Христина Богданівна в судові засідання не з`являлася, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлена.
Відповідачка ОСОБА_2 в судові засідання не з`являлася, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлена.
Третя особа ОСОБА_3 в судові засідання не з`являлася, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлена.
За таких обставин суд, зі згоди позивачки, ухвалює заочне рішення, згідно до ст.280 ЦПК України.
У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 280 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивача, ухвалив слухати справу за відсутності відповідача, що не з`явився, у порядку заочного розгляду справи.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.
Судом установлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.
ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі з 31.07.1992 року, зареєстрованим в Першому Малиновському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис № 511. Вказані обставини підтверджуються Свідоцтвом про шлюб, виданим повторно Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Малиновському районі реєстраційної служби Одеського МУЮ.
На підставі рішення виконкому Одеської міської ради народних депутатів від 23 березня 1999 року №141 та рішення Одеської міської ради від 29 червня 1999 року № 165-XXIII, ОСОБА_4 передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,0635 гектарів розташовану на території АДРЕСА_4 району АДРЕСА_1 , землю передано для обслуговування житлового будинку та господарських споруд. Зазначені обставини підтверджуються Державним актом на право приватної власності на землю виданим ОСОБА_4 12 грудня 2000 року, Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 5/4760.
За час перебування у шлюбі подружжям проведено реконструкцію 25/100 частин житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , внаслідок якої утворився новий будинок якому було привласнено нову адресу: м. Одеса вулиця Гастелло, АДРЕСА_5 .
Право власності ОСОБА_4 на житловий будинок АДРЕСА_2 в КП « ОМБТІ та РОН» в книзі : 273-28 номер запису: 406 06, реєстраційний номер об`єкту: 10229244.
Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 06.05.2015 року по справі № 521/4295/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 шлюб між сторонами - розірвано

Рішенням Малиновського районного суду місті Одеси від 05 березня 2018 року за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 вирішено питання про поділ спільної сумісної власності подружжя. Рішення набрало законної сили 30.08.2018 року.

Згідно резолютивної частини рішення суду від 05 березня 2018 року, за ОСОБА_1 визнано право власності на Ѕ частку домоволодіння та надвірних споруд за адресою: АДРЕСА_5 , яке в цілому складається з житлового будинку загальною площею 192, 6 кв.м, житловою площею 69,0 кв.м., гаража літ. «М». ОСОБА_1 виділено в натурі : - у підвалі :3-2 коридор площею 7,8 кв.м., вартістю 61703 гривень, підсобне площею 24,0 кв.м., вартістю 189857 гривень; 3-6 сходи пл..4,8 кв.м., вартістю 37971 гривень, загальною площею у підвал: 36,6 кв.м.. - на 1 поверсі: 3-7 коридор пл. 10,0 кв.м; 3-8 житлове пл. 24,1 кв.м; 3-9 санвузол пл. 5,5 кв.м; 3-10 кухня пл. 14,0 кв.м; 3-11 комора пл. 2,6 кв.м; 3-12 тамбур пл . 2,8 кв.м; 3-13 сходи пл. 4.8 кв.м. Загальною площею 1 поверху: 63,8 кв.м. Вхід в виділену частину будинку збережено існуючий з боку двору на 1-й поверх, що має сполучення з підвальними приміщеннями по внутрішніх сходах.

ОСОБА_1 вселено в 1/2 частку домоволодіння та надвірних споруд за адресою: АДРЕСА_5 , яке в цілому складається з жилого будинку загальною площею 192,6 кв.м., житловою площею 69,0 кв.м., гаража літ. «М». Зобов`язано ОСОБА_4 не перешкоджати ОСОБА_1 в користуванні 1/2 часткою домоволодіння та надвірних споруд за адресою: АДРЕСА_5 , яке в цілому складається з жилого будинку загальною площею 192,6 кв.м., житловою площею 69,0 кв.м., гаража літ. «М». Рішення суду від 05 березня 2018 року виконано, ОСОБА_1 вселений та фактично проживає у Ѕ частині житлового будинку за вказаною адресою, яка виділена йому в натурі.

Згідно з положеннями частини першою статті 81, частини третьої статті 116 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування. Відповідно до частини першої статті 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Частиною першою статті 120 ЗК України передбачено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Частиною четвертою статті 120 ЗК України визначено, що при переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі і споруди.

У пункті 18-2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» (зі змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 березня 2010 року № 2) судам роз`яснено, що відповідно до положень статей 81, 116 ЗК України окрема земельна ділянка, земельна ділянка, одержана громадянином в період шлюбу в приватну власність шляхом приватизації, є його особистою приватною власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя, оскільки йдеться не про майно, нажите подружжям у шлюбі, а про одержану громадянином частку із земельного фонду. Якщо на такій земельній ділянці знаходиться будинок, будівля, споруда, що є спільною сумісною власністю подружжя, то у разі поділу будинку, будівлі, споруди між подружжям та виділу конкретної частини будинку, будівлі, споруди до особи, яка не мала права власності чи користування земельною ділянкою переходить це право у розмірі частки права власності у спільному майні будинку, будівлі, споруди у відповідності до статті 120 ЗК України, статті 377 ЦК України. Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 09 грудня 2015 року № 6-814цс15. Суд враховуючи те, що у кожного із подружжя, який має частку у спільно набутому будинку, у такій самій частці виникає й право власності на земельну ділянку, необхідну для обслуговування будинку, приходить до висновку що ОСОБА_1 належить на праві власності 1/2 частина земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_6 ) .

У позовній заяві ОСОБА_1 вказує, що за час шлюбу з ОСОБА_4 було побудовано, але здано в експлуатацію житловий будинок загальною площею 47,1 кв.м., житловою площею 15,8 кв.м.. 10.05.2019 року йому стало відомо, що право власності на цей будинок зареєстровано за ОСОБА_2 , окрім цього будинку присвоєно нову адресу: АДРЕСА_1 . Реєстрація права власності ОСОБА_2 проводилася на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень ( з відкриттям розділу), індексний номер : 42639727 від 21.08.2018 року, державним реєстратором КП «Агенція державної реєстрації» Дунай Х.Б..

За клопотанням сторони позивача було витребувано та долучено до матеріалів цивільної справи з управління державної реєстрації Одеської міської ради реєстраційну справу про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, в якій містяться документи, що стали підставою для прийняття державним реєстратором КП «Агенція державної реєстрації» Дунай Х.Б.. рішення рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень ( з відкриттям розділу), індексний номер : 42639727 від 21.08.2018 року: заява ОСОБА_2 про державну реєстрацію права від 21.08.2018 року; державний акт на право приватної власності на землю на ім`я ОСОБА_4 від 12 грудня 2000 року; довідка ТОВ «ПРОМ-СТРОЙ ЛТД» вихідний номер 212715 від 15.08.2018 року, відповідно до якої при проведенні поточної технічної інвентаризації за адресою: АДРЕСА_1 було встановлено, що житловий будинок під літ. «Б», побудовано до 05.08.1992 року, відповідно до пункту 3.2. Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженого наказом Державного комітету будівництва архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 року за № 127, зареєстрованого в Мінюсті України 10.07.2001 року за № 582/5773 ( зі змінами та доповненнями) не є самочинним; технічний паспорт на житловий будинок АДРЕСА_7 , виготовлений ТОВ «ПРОМ-СТРОЙ ЛТД» згідно з яким спірний будинок має загальну площу 47, 1 кв.м., житлову 15,8 кв.м., допоміжну -31,3, складається з наступних приміщень веранди -11,3 кв.м., кухні-студії -15,4 кв., коридору -1,2 кв.м., санвузлу -3,4 кв.м., житлової кімнати 15,8 кв.; Договір про встановлення права користування земельної ділянкою для забудови ( суперфіцію) від 10 квітня 2015 року укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 згідно з яким ОСОБА_4 передається ОСОБА_2 земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 8-а площею 250 кв.м.., для забудови; довідка КП «ОМБТІ ОМР» від 22.08.2018 року згідно з якою станом на 31.12.2012 року за адресою: АДРЕСА_7 в комунальному підприємстві право власності на нерухоме майно не зареєстровано.

Стосовно документів наданих для прийняття державним реєстратором КП «Агенція державної реєстрації» Дунай Х.Б.. рішення про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_2 ( з відкриттям розділу), індексний номер : 42639727 від 21.08.2018 року суд зазначає наступне.

Договір про встановлення права користування земельної ділянкою для забудови ( суперфіцію) від 10 квітня 2015 року, оформлений між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , в порушення правил ст. 413-415 ЦК України, статей 59-65, ст.74 СК України, 102 ЗК України. Відповідно до ч.1ст.413 ЦК України власник земельної ділянки має право надати її в користування іншій особі для будівництва промислових, побутових, соціально- культурних, житлових та інших споруд і будівель (суперфіцій). Таке право виникає на підставі договору або заповіту. Відповідно до ч.1,2 ст.415 ЦК України землекористувач має право користуватися земельною ділянкою в обсязі встановленому договором. Землекористувач має право власноті на будівлі (споруди), споруджені на земельній ділянці, переданій йому для забудови.

Оскільки ОСОБА_4 не є єдиним власником земельної ділянки за адресою АДРЕСА_8 , то договір про встановлення права користування земельної ділянкою для забудови ( суперфіцію) предметом якого є земельна ділянка не виділена в натурі, без присвоєння кадастрового номеру, без згоди іншого співвласника є неукладеним. Окрім цього суд звертає увагу, що відповідно до умов договору від 10.04.2015 року ОСОБА_4 передає ОСОБА_2 для забудови земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_5 , при цьому за ОСОБА_4 зареєстровано право власності на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_8 , право власності на житловий будинок за ОСОБА_2 зареєстровано за адресою: АДРЕСА_7 . Судом приймається до уваги, що відповідно до п.8,9 Договору СУПЕРФІЦІЮ землекористувач зобов`язується здійснювати будівництвом житлового будинку та господарських споруд на земельній ділянці після отримання дозволу на виконання будівельних робіт. Після закінчення будівництва Землекористувач зобов`язується ввести збудовані ним об`єкти в експлуатацію та оформити право власності на них. Таким чином умови договору стосуються об`єктів побудованих ОСОБА_2 на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_5 , після його укладення ( після 10.04.2015 року), за умови отримання дозволу на виконання робіт та здачі об`єктів в експлуатацію у встановленому законом порядку. Оскільки житловий будинок за адресою АДРЕСА_8 , не був побудований після 2015 року, дозволу на його будівництво не отримувалося, до експлуатації не приймався, тому підстав для виникнення права власності за ОСОБА_2 на вказаний об`єкт законом не передбачено. Суд критично оцінює довідку ТОВ «ПРОМ-СТРОЙ ЛТД» вихідний номер 212715 від 15.08.2018 року, відповідно до якої при проведенні поточної технічної інвентаризації за адресою: АДРЕСА_7 було встановлено, що житловий будинок під літ. «Б», побудовано до 05.08.1992 року, відповідно до пункту 3.2. Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженого наказом Державного комітету будівництва архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 року за № 127, зареєстрованого в Мінюсті України 10.07.2001 року за № 582/5773 ( зі змінами та доповненнями) не є самочинним, оскільки інформація викладена в ній суперечить іншим документам, що знаходяться в матеріалах справи. Як зазначено вище у мотивувальній частини рішення подружжя ОСОБА_5 перебувало у шлюбі з 1992 рок, за адресою АДРЕСА_8 подружжя придбало 25 АДРЕСА_9 частини житлового будинку, які відповідно до Договору купівлі-продажу від 02 жовтня 1998 року № 24371 складалися з : Ж- жиле, житловою площею 9,8 кв.м., З- сарай, Г-гараж, У- уборна. Тобто на час укладення договору купівлі-продажу у 1998 році, подружжя ОСОБА_5 не набуло у власність житловий будинок загальною площею 47,1 кв.м., житловою площею 15,8 квадратних метрів. Не можливо було і побувати цей будинок у 1992 році, оскільки Договір купівлі-продажу об`єкту укладено тільки у 1998 році, а до цього часу власником будинку являлася ОСОБА_7 ..

Проте в матеріалах реєстраційної справи знаходиться технічний паспорт на житловий будинок загальною площею 47, 1 кв.м., житловою 15,8 кв.м., допоміжною -31,3, який складається з наступних приміщень веранди -11,3 кв.м., кухні-студії -15,4 кв., коридору -1,2 кв.м., санвузлу -3,4 кв.м., житлової кімнати 15,8 кв.. Вказаний документ підтверджує факт наявності об`єкту нерухомого майна, а тому суд вважає доведеною правову позицію сторони позивача що житловий будинок загальною площею 47, 1 кв.м., житловою 15,8 кв.м.,побудовано подружжям ОСОБА_5 за час шлюбу.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, розміщене на території України, та обтяжень таких прав.

За п.1, 4 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень», загальними засадами державної реєстрації прав є: гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження; внесення відомостей до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначеним цим законом.

За ч. 4, 9 ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно», державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам.

Датою і часом державної реєстрації прав вважається дата і час реєстрації відповідної заяви, за результатом розгляду якої державним реєстратором прийнято рішення про державну реєстрацію прав.

За ч. 1 ст. 26 цього ж Закону, записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав. У разі зміни ідентифікаційних даних суб`єкта права, визначення часток у праві спільної власності чи їх зміни, зміни суб`єкта управління об`єктами державної власності, відомостей про об`єкт нерухомого майна у тому числі зміни його технічних характеристик, виявлення технічної помилки в записах Державного реєстру прав чи документах, виданих за допомогою програмних засобів ведення цього реєстру (описка, друкарська, граматична, арифметична чи інша помилка), за заявою власника чи іншого правонабувача, обтяжувача, а також у випадку, передбаченому підпунктом "в" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, вносяться зміни до записів Державного реєстру прав.

Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. За ч. 1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Таким чином суд приходить до висновку, що оскаржуване рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Агенція державної реєстрації» Дунай Христини Богданівни від 21.08.2018 р. індексний номер: 42639727, про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) на житловий будинок, загальною площею 47,1 кв.м, житловою площею 15,8 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 , за ОСОБА_2 прийнято на підставі довідки, яка містить недостовірні дані та на підставі договору який оформлено з порушенням закону.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. 4.1 ст.3 цього ж Закону передбачено, що загальними засадами державної реєстрації прав є: 1) гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження; 2) обов`язковість державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав; 3) публічність державної реєстрації прав; 4) внесення відомостей до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначених цим Законом; 5) відкритість та доступність відомостей Державного реєстру прав.

Ч. 3 ст. 10 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державний реєстратор: встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації; перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення;

Відповідно до п. 45 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 р. № 1127 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23 серпня 2016 р. № 553), у разі зміни відомостей про об`єкт нерухомого майна, визначення часток у праві спільної власності чи їх зміни такі відомості вносяться до Державного реєстру прав відповідно до законодавства поза процедурою державної реєстрації прав.

Відповідно до п.п. 2 п. 29 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1141 від 26.10.2011 року, до державного реєстру прав вносяться такі відомості про нерухоме майно, а саме про об`єкт нерухомого майна, розташований на земельній ділянці: тип об`єкта нерухомого майна; площа об`єкта нерухомого майна (загальна та (за наявності) житлова); опис об`єкта нерухомого майна із значенням об`єктів, що є приналежністю головної речі (присвоєна літера, римська або арабська цифра відповідно до технічного паспорт загальна та (за наявності) житлова площа) (у разі коли об`єкт нерухомого майна є головною річчю);відомості про складові частини об`єкта нерухомого майна (найменування та/або присвоєна літера, загальна та (за наявності) житлова площа) (у разі коли об`єкт нерухомого майна є складною річчю);адреса об`єкта нерухомого майна; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Реєстрі прав власності на нерухоме майно (у разі відкриття розділу на об`єкт нерухомого майна, право власності на який було зареєстровано в Реєстрі прав власності на нерухоме майно); кадастровий номер земельної ділянки, на якій розташований такий об`єкт нерухомого майна (у разі коли об`єкт нерухомого майна розташований на земельній ділянці, право власності на яку зареєстровано в Державному реєстрі прав).

Таким чином, адреса об`єкта нерухомого майна відноситься до переліку відомостей, у разі зміни яких можливе внесення змін до Державного реєстру прав. Проте, за наявності документа, що відповідає вимогам законодавства. Перевірка такої відповідності є обов`язком державного реєстратора.

Відповідно до п.п. 2.13 п. 2 Положення про Адресний реєстр міста Одеси, затвердженого Рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради № 809 від 28.07.2009 року (зі змінами), зміна адрес здійснюється відповідно до правил їх надання. П.п. 3.2 п. З цього ж Положення, передбачено, що надання та зміна адрес без їх попереднього резервування забороняється.

Резервування, визначення відповідності, підтвердження та присвоєння адрес об`єктів нерухомості у м. Одесі здійснюється відповідно до Положення про Адресний реєстр міста Одеси, затвердженого рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради № 809 від 28.07.2009 року. Так, пунктом 1.1. Положення визначено, що Адресний реєстр міста Одеси це електрона база даних, яка містить відомості про адреси об`єктів нерухомого майна. Відповідно до пунктів 3.7., 3.8. Положення про резервування адрес об`єктів нерухомості фізичні та юридичні особи подають до юридичного департаменту Одеської міської ради та Комунального підприємства «Право» замовлення встановленого зразка та документи, що відповідно до законодавства підтверджують речові права заявника на нерухоме майно.

Відповідно до п. 2.4. Положення про Малиновську районну адміністрацію Одеської міської ради, затвердженої рішенням Одеської міської ради № 1934-VII від 26.04.2017 року, у сфері житлово-комунального господарства райадміністрація, зокрема, вирішує питання про присвоєння або зміну адреси об`єктам нерухомого майна, розташованих на території району Згідно до п. 3.2. цього ж Положення, 3.2. о компетенції голови райадміністрації належить видання розпоряджень з питань присвоєння або зміни адреси об`єктів нерухомого майна.

В матеріалах реєстраційної справи відсутні розпорядження Малиновської районної адміністрація ОМР про присвоєння або зміну поштової адреси об`єкту нерухомого майна житловому будинку за адресою: АДРЕСА_7 або житловому будинку за адресою: АДРЕСА_2 . Таким чином, при винесенні рішення про внесення змін до відомостей про об`єкт нерухомого майна державним реєстратором не було перевірено відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах, в тому числі не встановлено наявності обґрунтованих підстав для присвоєння адреси об`єкта нерухомого майна, чим порушено положення Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Допущені порушення призвели до прийняття незаконного рішення.

Щодо вимог про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Агенція державної реєстрації» Дунай Христини Богданівни від 21.08.2018 р. індексний номер: 42639727, про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) на житловий будинок, загальною площею 47,1 кв.м, житловою площею 15,8 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 , за ОСОБА_2 ; скасування запису про право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, який було внесено на підставі рішення державного реєстратора Комунального підприємства Дунай Христини Богданівни від 21.08.2018 р. індексний номер: 42639727, про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) на житловий будинок, загальною площею 47,1 кв.м, житловою площею 15,8 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 , за ОСОБА_2 , суд дійшов наступних висновків.

Рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав із внесенням відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вичерпує свою дію. А тому, після внесення такого запису, скасування зазначеного рішення не може бути належним способом захисту або інтересу позивача. За певних умов таким належним способом може бути скасування запису про проведену державну реєстрацію права. Враховуючи вищевикладене суд задовольняє вимоги в частині скасування запису про право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, який було внесено на підставі рішення державного реєстратора Комунального підприємства Дунай Христини Богданівни від 21.08.2018 р. індексний номер: 42639727, про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) на житловий будинок, загальною площею 47,1 кв.м, житловою площею 15,8 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 , за ОСОБА_2 . Вимоги про припинення права власності є похідними від вимог про скасування запису про право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а тому підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1ст. 267 ЦПК України, суд який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або рострочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Враховуючи правила ч.1 ст. 267 ЦПК України суд встановлює порядок виконання рішення суду, згідно з яким після набрання рішенням за конної сили воно є підставою для органів державної реєстрації для скасування державної реєстрації права власності ОСОБА_2 на житловий будинок, загальною площею 47,1 кв.м., житловою площею 15,8 кв.м., за адресою: АДРЕСА_7

На підставі викладеного та керуючись, ст.ст. 202, 413-415 ЦК України, статей 59-65, ст.74 СКУкраїни,102 ЗК України, ст.ст. 4, 5, 12, 13, 76-82, 89, 92, 133, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Державного реєстратора Комунального підприємства «Агенція державної реєстрації» Дунай Христини Богданівни, ОСОБА_2 , за участю третьої особи ОСОБА_3 про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора, про скасування запису про право власності, про припинення права власності задовольнити частково.

Скасувати запис про право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, який було внесено на підставі рішення державного реєстратора Комунального підприємства Дунай Христини Богданівни від 21.08.2018 р. індексний номер: 42639727, про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) на житловий будинок, загальною площею 47,1 кв.м, житловою площею 15,8 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 , за ОСОБА_2 .

Припинити право власності ОСОБА_2 на житловий будинок, загальною площею 47,1 кв.м, житловою площею 15,8 кв.м за адресою: АДРЕСА_7 .

В решті позовних вимог відмовити.

Встановити порядок виконання рішення суду, згідно з яким після набрання рішенням законної сили воно є підставою для органів державної реєстрації для скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно, розташованого за адресою: АДРЕСА_8 Б за ОСОБА_2 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 101).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його оголошення.

Позивачем рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду в загальному порядку в тридцятиденний термін.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене загальному порядку.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільно-процесуальним Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Головуючий: І.О. Поліщук

17.12.19