ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/818/2443/19 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: Спори, що виникають із договорів позики, кредиту, банківського вкладу
ПОСТАНОВА
20 червня 2019 року м. Харків.
Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючого судді - Яцини В.Б.
суддів: - Кіся П.В., Хорошевського О.М.,
за участю секретаря : Колесник О.Е.,
11 серпня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , 3-я особа Приватний нотаріус ХМНО Харківської області Салига Н.А. про визнання договору недійсним.
Ухвалою від 15 серпня 2017 року було відкрито провадження у цивільній справі за цим позовом і було призначено судове засідання на 09 жовтня 2017 року, в якому згодом було оголошено перерву, після чого розгляд справи неодноразово переносився.
19 вересня 2018 року від представника позивача ОСОБА_3 .В. надійшло клопотання про відмову від позову про визнання договору недійсним та закриття провадження по справі.
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 01 жовтня 2018 року відмова представника позивача ОСОБА_4 від позову до ОСОБА_2 , 3-я особа: Приватний нотаріус ХМНО Харківської області Салига Н.А. про визнання договору недійсним прийнята судом, провадження у вказаній справі закрито.
Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 21.11.2018 року вищевказану цивільну справу направлено до Київського районного суду м. Харкова для продовження розгляду.
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 12.12.2018 цивільну справу прийнято до розгляду та призначено судове засідання 22.01.2019 об 10-00 год.
У судове засідання 22.01.2019 об 10-00 год. позивач не з`явився, був повідомлений належним чином, подав до суду 21 січня 2019 року заяву, у якій просив відкласти розгляд справи з підстав необхідності заключення договору про надання правової допомоги у цій справі (а.с.169), на підставі чого розгляд справи було відкладено до 11.02.2019 об 12-00 год.
11.02.2019 об 12-00 год. позивач у судове засідання повторно не з`явився, був повідомлений належним чином, подав до суду заяву про відкладення судового розгляду, у зв`язку із хворобою легенів та зобов`язався надати докази на підтвердження хвороби (а.с.176), на підставі чого судовий розгляд відкладено до 13.03.2019 об 10-30 год.
У судове засідання 13.03.2019 позивач не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, про що свідчать наявні у матеріалах справи повідомлення про вручення судових повісток (а.с. 153, 173, 179), причини неявки суду не повідомив, заяв та клопотань до суду не надавав.
Третя особа ПН ХМНО Салина Н.А., відповідач та його представник у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причини неявки суду не повідомили, направили до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності.
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 13 березня 2019 року позовну заяву залишено без розгляду.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу скасувати, як таку, що перешкоджає подальшому провадженню і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Апеляційна скарга мотивована тим, що ухвала суду незаконна, необґрунтована, постановлена з порушенням норм процесуального права.
Вказав, що судом помилково застосовано п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України, оскільки ним завчасно було подано заяву із клопотанням про оголошення перерви у судовому засіданні, повідомлено суд про хворобу, та було зазначено, що докази хвороби будуть надані після закінчення лікування.
Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.
Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Відповідно до ст. 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції розглянув справу за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими для апеляційного провадження, з повідомленням учасників справи.
Вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.
У статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Залишаючи позовну заяву без задоволення відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд посилався на те, що позивач повторно не з`явився у судове засідання, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомляв, заяви про розгляд справи за його відсутності не надавав.
Суд апеляційної інстанції не погоджується з таким висновком суду, з огляду на наступне.
Відповідно до вимог п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо: належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.
Повторною є друга поспіль неявка позивача, якщо він обидва рази був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.
Як вбачається з матеріалів справи, по справі було призначено судові засідання на 22.01.2019 року, 11.02.2019 року, 13.03.2019 року. Про всі ці судові засіданні ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про що свідчать рекомендовані поштові повідомлення (а.с.153,173,179).
За вх.№ 3435 від 21.01.2019 року до Київського районного суду м. Харкова надійшло клопотання від ОСОБА_1 про перенесення розгляду справиз підстав необхідності заключення договору про надання правової допомоги у цій справі (а.с.169).
22 січня 2019 року у зв`язку із неявкою позивача, за згодою представника відповідача Мануйло С.М. фіксування судового процесу не здійснювалось відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України та судовий розгляд справи відкладено на 11.02.2019 року о 12-00 годині (а.с.170,171).
За вх.№7751 від 11.02.2019 року до Київського районного суду м. Харкова надійшло клопотання від ОСОБА_1 про перенесення розгляду справиу зв`язку із хворобою легенів та він зобов`язався надати докази на підтвердження хвороби після одужання.
11 лютого 2019 року у зв`язку із неявкою позивача, за згодою представника відповідача Мануйло С.М. фіксування судового процесу не здійснювалось відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України та судовий розгляд справи відкладено на 13.03.2019 року о 10-30 год.
В матеріалах справи наявна зворотна розписка ОСОБА_1 про те, що він отримав судову повістку на 13.03.2019 (а.с. 179).
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 13 березня 2019 року позовну заяву залишено без розгляду.
За загальним правилом, визначеним у ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Такими випадками, що спричиняє до відкладення розгляду справи, у ч. 2 ст. 223 ЦПК України зазначені:
1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання;
2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними;
3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи;
4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження;
5) якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення. Викликати позивача або відповідача для особистих пояснень можна і тоді, коли в справі беруть участь їх представники.
У частині третій ст. 223 ЦПК України також вказано, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; 2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки.
Згідно ч. 1, 2 ст. 257 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, а саме неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання (п. 1 ч. 2 вказаної статті Кодексу).
При цьому згідно до ч. 5 ст. 223 ЦПК України лише у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.
Пунктом 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, згідно до якої суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, передбачено: якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.
Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.
Таким чином, за змістом вказаних норм цивільного процесуального права за загальним правилом якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, як це відбулося 11.02.2019 року, суд зобов`язаний розглянути справу за відсутності такого учасника справи. Відкладення розгляду справи в такій ситуації можливо лише якщо суд визнав обов`язковою явку учасника справи (у даному випадку позивача) для особистих пояснень, п. 5 ч. 2 ст. 223 ЦПК України.
І лише після цього, за вищевикладених у ч. 5 ст. 223, п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України умов повторної неявки позивача, суд у наступному судовому засіданні вправі був залишити позов без розгляду.
У даному випадку суд 11.02.2019 року суд не визнавав явку позивача обов`язковою, тобто суд не вважав неможливим розгляд справи за їх відсутності, але відклав розгляд справи на 13.03.2019 року, визнавши його неявку з поважних причин, тому наступну його неявку не можна вважати повторною в розумінні ч. 5 ст. 223, п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, що в цілому не дозволяло суду першої інстанції залишати позов ОСОБА_1 без розгляду. Крім того, як вбачається з наданих позивачем до апеляційної скарги медичних довідок, він на день залишення його позову без розгляду продовжував хворіти (а.с. 107-108).
Частинами 4, 5, 8 ст. 83 ЦПК України передбачено, що якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.
У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів.
Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.
Згідно із ч.ч. 1-3 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Виходячи з наведених норм ст.ст. 83, 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції приймає надані до апеляційного суду копії медичних довідок про хворобу ОСОБА_1 з 18 лютого 2019 року по 21 березня 2019 року (а.с.207), які він з поважних причин не зміг надати до суду першої інстанції раніше, з огляду на період його хвороби з 18.02.2019 року по 21.03.2019 року.
Залишення позовної заяви без розгляду в даному випадку суперечить завданню цивільного судочинства та не відповідає конституційним принципам щодо гарантованого судового захисту прав, а також доступу до правосуддя, закладеного Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.
Положеннями ст.2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно до ст. 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
Враховуючи наведені обставини та положення законодавства, колегія суддів вважає, що залишення позовної заяви без розгляду, за відсутності умов, передбачених п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України є помилковим.
Таким чином, оскільки суд першої інстанції не дотримався вищевказаного процесуального порядку залишення позову без розгляду, порушив вказані норми цивільного процесуального права, то відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України оскаржена ухвала, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, підлягає скасуванню, із постановленням нового судового рішення про направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції згідно до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України.
Керуючись ст.ст. 268, 367,368, п. 6 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.376, ст.ст. 381-384, 388-392 ЦПК України, суд апеляційної інстанції
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
Ухвалу Київського районного суду м.Харкова від 13 березня 2019 року - скасувати, справу направити до суду першої інстанції для подальшого розгляду по суті.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 21 червня 2019 року.

Головуючий В.Б.Яцина.

Судді П.В.Кісь.

О.М.Хорошевський.