Справа № 474/1241/19
Провадження № 2/474/318/19
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

17.12.19 року смт. Врадіївка

Суддя Врадіївського районного суду Миколаївської області Сокол Ф.Г. під час вирішення питання про відкриття провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на неповнолітню дитину, -

встановив:

13.12.2019р. ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі - відповідач), в якому просить:

- розірвати шлюб між позивачем та відповідачем, котрий зареєстрований 02.06.2007р. відділом реєстрації актів цивільного стану Врадіївського районного управління юстиції Миколаївської області, актовий запис № 21;

- після розірвання шлюбу залишити позивачу шлюбне прізвище ОСОБА_3 ;

- стягнути аліменти з відповідача на користь позивача, на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини, починаючи з дня пред`явлення позову.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У відповідності до ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Частиною 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1, п.п. 5, 8 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Позовна заява повинна містити: виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Однак, в порушення вищевказаних вимог, у позовній заяві жодним чином не вказано в чому полягає порушення прав позивача в частині вимоги щодо залишення їй після розірвання шлюбу шлюбного прізвища ОСОБА_3 , як і викладу обставин на її обґрунтування, оскільки згідно ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Позовна заява не містить зазначення доказів, що підтверджують обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

Частиною 4 ст. 177 ЦПК України визначено, що до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

У відповідності до ч. 2 ст. 133 ЦПК України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Частиною 1 ст. 4 Закону України Про судовий збір визначено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно ст. 7 Закону України Про Держаний бюджет України на 2019 рік, прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у для працездатних осіб з 1 січня 2019 року становить 1 921 грн. 00 коп.

У відповідності до ч. 2 ст. 4 Закону України Про судовий збір, ставка судового збору за позовну вимогу немайнового характеру, яка подана фізичною особою становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що у грошовому еквіваленті становить 768 грн. 40 коп.

При чому, відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України Про судовий збір, у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

В свою чергу, ст. 5 Закону України Про судовий збір визначено категорії осіб, які звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях, а ст. 8 вказаного Закону та ст. 136 ЦПК України визначено підстави та порядок відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати.

У позові заявлено одну вимогу майнового характеру - стягнення аліментів, в частині якої позивач звільнена від сплати судового збору, а також дві вимоги немайнового характеру - розірвання шлюбу та залишення шлюбного прізвища, в частині яких позивача не звільнено від сплати судового збору.

З огляду на вищевикладене позивачем, при зверненні до суду з позовом, мала сплатити судовий збір за дві вимоги немайнового характеру в розмірі 1 536 грн. 80 коп.

Однак, як вбачається з матеріалів позовної заяви, до останньої додано докази сплати судового збору в розмірі 768 грн. 40 коп.

Таким чином позивачем в порушення приписів ст.ст. 175 та 177 ЦПК України, не зазначено підстави звільнення від сплати судового збору, не подано клопотання, заяви про звільнення (відстрочення, зменшення) від сплати судового збору чи доказів сплати судового збору в порядку та розмірі визначених Закону України Про судовий збір.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Згідно ч. 7 ст. 185 ЦПК України, повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Враховуючи вищевикладене в сукупності, є законні підстави для залишення вказаної позовної заяви без руху з наданням позивачу строку для усунення недоліків.

Керуючись ст.ст. 175, 177, 185, 259, 260 ЦПК України, -

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на неповнолітню дитину - залишити без руху та надати позивачу для усунення недоліків строк п`ять днів, який рахується з моменту отримання позивачем ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Позивачу виконати вимоги ухвали суду щодо: викладу обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; зазначення підстав звільнення від сплати судового збору, подання клопотання, заяви про звільнення (відстрочення, зменшення) від сплати судового збору чи доказів сплати судового збору в порядку та розмірі визначених Закону України Про судовий збір.

У випадку не виконання вимог ухвали у зазначений суддею строк, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Копію ухвали направити позивачу - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ).

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Суддя Ф.Г. Сокол