Справа № 159/3805/18
Провадження № 2/159/48/19
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 січня 2019 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області під головуванням

судді - Восковської О.А.
за участі:
секретаря судового засідання - Канашкової О.М.
позивача - ОСОБА_1
представника позивача - адвоката Міліщука С.Л.
представника відповідача - Осадчого В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ковелі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання недійсним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, з участю третьої особи на стороні відповідача без самостійних вимог Квартирно-експлуатаційного відділу м. Володимир-Волинський, -
в с т а н о в и в :

03.08.2018 року позивач звернувся в суд з даним позовом. Позовні вимоги мотивовані тим, що в період часу з 02.07.2002 року по 11.09.2016 року він проходив військову службу на офіцерських посадах у військовій частині НОМЕР_1 (м. Ковель), де згідно списку житлової комісії й перебував на квартирному обліку з 19.06.2004 року по 27.10.2017 року із складом сім`ї 4 особи. На підставі рішення виконкому міської ради від 23.03.2006 року він з сім`єю отримав у користування службове житлове приміщення, а саме однокімнатну квартиру, жилою площею у 19,2 м. кв. за адресою: АДРЕСА_1 , де він з сім`єю постійно зареєстрований та проживає з вказаного періоду часу. 13.10.2016 року позивач був переведений до нового місця служби у військову частину НОМЕР_2 у м. Володимир-Волинський, де він і проходив службу на офіцерських посадах до дня звільнення. 27.02.2018 року наказом командира військової частини НОМЕР_3 м. Володимир-Волинський його було виключено з списків особового складу вказаної військової частини та всіх видів забезпечення у зв`язку із звільненням із військової служби в запас за станом здоров`я відповідно до п. «б», ч. 8, су. 26 ЗУ «Про військовий обов`язок та військову службу» та направлено для зарахування на військовий облік до Ковельського ОМВК Волинської області. В перших числах березня 2018 року позивачу стало відомо про те, що 27 жовтня 2017 року житлова комісія військової частити НОМЕР_1 прийняла рішення, яке було оформлене протоколом № 51, про виключення його разом зі складом сім`ї 4 (чотири) особи зі списків черги при військовій частині НОМЕР_1 на отримання житла у зв`язку із переведенням військовослужбовця до нового місця служби в інший населений пункт. 26.03.2018 року він звернувся із заявою до житлової комісії в/ч НОМЕР_1 про скасування попереднього рішення від 27.10.2017 року та поновлення його і членів його сім`ї на квартирному обліку при військовій частині НОМЕР_1 , однак, протягом тривалого часу будь-якої відповіді з військової частини не було, з огляду на що він повторно звернувся з письмовою заявою до житлової комісії військової частини 25.05.2018 року та отримав відповідь, що на його заяву № М-5 від 26.03.2018 року, відповідь була йому направлена 02.04.2018 року, однак відповідно до довідки з Укрпошти в період з 02.04.2018 року по 20.05.2018 року будь-які листи з військової частини НОМЕР_1 на адресу позивача не надходили. У зв`язку з цим, 31.05.2018 року він звернувся із заявою до військового прокурора Луцького гарнізону і лише після цього, 11.07.2018 року на його адресу надійшов лист, в якому знаходилась копія витягу із протоколу № 56 засідання житлової військової частини НОМЕР_1 від 30 березня 2018 року, згідно якого йому було відмовлено в поновленні у списках черги при військовій частині НОМЕР_1 на отримання житла разом зі складом сім`ї чотири особи. Вважає такі рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 неправомірними та прохає їх скасувати з наступних підстав. Після переведення в іншу військову частину в м. Володимир-Волинський він разом з сім`єю продовжував постійно проживати та був зареєстрований в АДРЕСА_1 . Діти ходили та продовжують ходити до школи в м. Ковелі, дружина працює в м. Ковелі і він щодня доїздив до нового місця служби, оскільки від м. Ковеля до м. Володимир-Волинського невелика відстань. Про прийняття в жовтні 2017 року житловою комісією військової частини НОМЕР_1 рішення про зняття його з черги при вказаній військовій частині його ніхто не повідомляв, на засідання комісії він не був присутній і про таке рішення взагалі не знав до весни 2018 року, коли і звернувся із заявою про поновлення його на черзі, однак, йому було протиправно відмовлено. Вказує також, що на житлову чергу за новим місцем служби при військовій частині НОМЕР_3 він не ставав та не міг стати, оскільки не знав навіть про те, що його було виключено з черги на житло за попереднім місцем служби і документів відповідних йому ніхто не надавав. Вважає такі дії відповідача протиправними, а рішення про виключення його з черги на житло при військовій частині НОМЕР_4 незаконним та прохає задовольнити позов, скасувати оспорювані рішення відповідача та зобов`язати останніх поновити позивача разом з членами його сім`ї в списках осіб, які мають право на позачергове, першочергове отримання житла.
Ухвалою від 08.08.2018 року було відкрито провадження у даній справі та призначено підготовче засідання на 07.09.2018 року.
30.08.2018 року відповідачем було подано відзив на позов. Відзив обґрунтовано тим, що відповідно до внутрішніх інструкцій та наказів військовослужбовець, якого переведено до іншого місця служби знімається житловою комісією з черги на отримання житла і його облікова справа передається в житлову комісію за новим місцем служби, де він зараховується на житловий облік разом з членами сім`ї. Відповідач вважає, що саме з вини позивача останній не був зарахований на житловий облік за новим місцем служби в м. Володимир-Волинському, та не підлягає поновленню в списках осіб, які потребують житла при військовій частині НОМЕР_1 , оскільки ОСОБА_1 звільнявся в запас з іншої військової частини. Вважають прийняті ними оспорювані позивачем рішення від 27 жовтня 2017 року №51 та від 30 березня 2018 року №56 законними та прохають відмовити в задоволенні позову.
07.09.2018 року позивачем було подано відповідь на відзив, в якому позивач з покликанням на норми ЖК України та на Постанову КМУ №1081 від 03.08.2006 року заперечив викладені у відзиві на позов обставини, вказавши на те, що ОСОБА_1 не підлягав зняттю його та членів його сім`ї з квартирного обліку, а також вказав про те, що про існування рішення відповідача від 27.10.2017 року позивачу стало відомо лише після звільнення з військової служби, в зв`язку з чим позивач ставить питання про поновлення його на такому обліку.
07.09.2018 року підготовче засідання було відкладено на 16.10.2018 року за клопотанням представника відповідача у зв`язку з перебуванням його у черговій відпустці.
Ухвалою суду від 16.10.2018 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 16.11.2018 року, в якому було оголошено перерву до 22.01.2019 року для виклику свідка, який перебував у відрядженні.
У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав позов з підстав, наведених у позовній заяві та прохає задовольнити заявлені позовні вимоги. Додатково пояснив суду про те, що перебував в АТО і не знав, що його було знято з черги в військовій частині НОМЕР_1 , та, відповідно, не міг стати на квартирний облік в іншій військовій частині. Постійно з 2005 року зареєстрований та проживає в м. Ковелі, на інше місце проживання не вибував, лише в 2016 році був переведений в іншу військову частину в м. Володимир-Волинський, куди щодня доїжджав з м. Ковеля, де залишались проживати вся його сім`я. Прохає задовольнити позов.
Представник позивача адвокат Міліщук С.Л. підтримав позовні вимоги з підстав, наведених вище та вказаних у позовній заяві та відповіді на відзив. Пояснив також, що після переведення ОСОБА_1 в іншу військову частину для проходження служби відповідач неправомірно виключив його з списків осіб, що перебували на квартирному обліку при військовій частині НОМЕР_1 , оскільки позивача не було звільнено в запас, а відповідач не має власного житла, і таке все житло перебуває у віданні Міністерства оборони України, з яким позивач продовжував на той час перебувати в трудових відносинах. Крім того, позивачу взагалі не було відомо про рішення відповідача від 27.10.2017 року про зняття його з квартирного обліку при військовій частині НОМЕР_1 , оскільки його не повідомили належним чином про засідання житлової комісії і рішення було прийнято з порушенням вимог закону, оскільки було вирішено також і питання про права двох неповнолітніх дітей, при цьому, не було залучено орган опіки та піклування. Прохає задовольнити позов та стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати судовий збір та витрати на правничу допомогу.
Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні не визнав заявлених позовних вимог з підстав, що наведені у відзиві на позов. Пояснив, що ОСОБА_1 до 2016 року перебував у трудових відносинах з військовою частиною НОМЕР_1 , при якій і перебував на квартирному обліку, а після переведення до іншої військової частини він та члени його сім`ї були зняті з обліку та повинні були бути зараховані на квартирний облік вже при військовій частині НОМЕР_3 в м. Володимир-Волинському, а саме в квартирно-експлуатаційному відділі м. Володимир-Волинського, однак, цього не зробив. Пояснив, що йому не відомо чи направлялась облікова справа позивача в КЕВ м. Володимир-Волинського для зарахування його на квартирний облік. Прохає відмовити в задоволенні позову.
Представник третьої особи на стороні відповідача без самостійних вимог квартирно-експлуатаційного відділу м. Володимир-Волинського Новосад Р.А. пояснив суду про те, що згідно Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців ЗСУ та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої Наказом Міністерства оборони України твід 30.11.2011 року №737 військовослужбовці підлягають зняттю з квартирного обліку за попереднім місцем служби у випадку переведення їх до нового місця служби і вже за новим місцем проходження служби зараховуються на квартирний облік. Вважає, що позивач повинен був бути зарахований на квартирний облік в КЕВ м. Володимир-Волинського, однак, не подав відповідних документів та не був взятий на такий облік з власної вини. Вважає заявлений позов безпідставним.
Суд, заслухавши пояснення сторін та їх представників, пояснення представника третьої особи на стороні відповідача без самостійних вимог, покази свідків, дослідивши письмові докази у справі, задовольняє позов частково виходячи з наступного.
Згідно ч. 3 статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 92 Конституції України права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод, основні обов`язки громадянина визначаються виключно законами України.
Відповідно до вимог п.1ст. 12 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Згідно абзацу 2 пункту 3 вище зазначеної статті Закону передбачено, що особам, звільненим з військової служби і визнаним особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва, одержаних під час виконання обов`язків військової служби, або захворювання, одержаного під час проходження військової служби, жилі приміщення в населених пунктах, обраних ними для проживання з урахуванням встановленого порядку, надаються позачергово за рахунок військових формувань або органів виконавчої влади, в яких вони перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов.
Пунктом 8 статті 12 цього ж Закону передбачено, що військовослужбовці, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, у разі звільнення з військової служби за станом здоров`я, віком, у зв`зку із скороченням штату, а також звільнені з військової служби особи, які стали особами з інвалідністю І чи II групи, члени сімей військовослужбовців, які загинули (померли) або пропали безвісти під час проходження військової служби, мають право на безплатне одержання у приватну власність жилого приміщення, яке вони займають у будинках державного житлового фонду.
Абзацом першим пункту 9 статті 12 вказаного Закону визначено, що військовослужбовці, шо перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку з скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на цьому обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, а в разі її розформування - у військових комісаріатах і квартирно-експлуатаїіійних частинах районів та користуються правом позачергового одержання житла.
Аналогічні норми закріплені і в п. 29 «Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями», затвердженого Постановою КМ України №1081 від 03.08.2016 року та п. 2.16. Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями», яка затверджена Наказом МО України №737 від 30.11.2011 року.
Як убачається з рішення житлової комісії від 27.10.2017 року №51 позивача разом із складом сім`ї 4 (чотири) особи було виключено зі списків черги при військовій частині НОМЕР_1 на отримання житла було і таке рішення було обґрунтовано посиланням на п. 2.18 вище згаданої Інструкції, затвердженої Наказом МО України № 737 від 30.11.2011 року, який передбачає, що військовослужбовці та особи, звільнені з військової служби знімаються з обліку за місцем служби (за місцем звільнення і військової служби) у разі переміщення військовослужбовця до нового місця служби в інший населений пункт.
Разом з тим, оскільки Житловий Кодекс України є основним спеціалізованим законодавчим актом в житловій сфері, норми Інструкції можуть застосовуватися лише в тій частині, в якій вони не суперечить Житловому кодексу України.
Згідно з ст. 40 ЖК України громадяни перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до одержання жилого приміщення, за винятком випадків, передбачених частиною другої цієї статті. Пунктом другим частини другої даної статті передбачено, шо громадяни знімається з обліку потребуючих поліпшення житлових умов у випадку виїзду на постійне місце проживання до іншого населеного пункту.
Отже, порівнюючи норми п. 2 ч І ст.40 ЖК України та п. 2.18 Інструкції суд приходить до висновку, що військовослужбовці можуть бути зняті з квартирного обліку з причини переміщення військовослужбовця до нового місця служби в інший населений пункт лише за умови, якщо військовослужбовець, при цьому, виїхав па постійне місце проживання до відповідного населеного пункту.
Судом установлено, що позивач 13.10.2016 року був переведений з військової частини НОМЕР_1 в м. Ковелі до нового місця служби - у військову частину НОМЕР_3 в м. Володимир-Волинський, що підтверджується копією наказу командира військової частини
НОМЕР_1 та витягом із послужного списку (а.с.6).
Однак, як установлено судом, позивач та члени його сім`ї постійно, починаючи з 2006 року постійно проживали та проживають в АДРЕСА_1 , що об`єктивно підтверджено письмовими доказами у справі (а.с.9,10,11,12.13,14,23,24), а, отже, на інше постійне місце проживання позивач та члени його сім`ї не виїжджали (дружина позивача продовжувала працювати в м. Ковелі, а двоє неповнолітніх дітей відвідувати відповідно шкільний та дошкільний заклади).
Факт переведення позивача на інше місце служи до військової частини НОМЕР_3 в м. Володимир-Волинський не спростовує встановленої вище обставини, оскільки, вказаний населений пункт знаходиться на відстані, яка дозволяла ОСОБА_1 доїздити з місця проживання до місця служби (близько 50 км), - про що підтвердив у суді і сам позивач і така обставини не спростована іншими доказами у справі.
Таким чином, підстави для виключення позивача та членів його сім`ї з списків черги при військовій частині НОМЕР_1 у відповідача були відсутні і відповідач не дотримав вимог ст.42 ЖК України приймаючи рішення від 27.10.2017 року про виключення позивача з списку на отримання житла.
Крім того, як установлено судом, відповідач не повідомив позивача належним чином про час та місце проведення засідання житлової комісії 27.10.2017 року і, всупереч вимогам Інструкції таке засідання було проведено за відсутності останнього.
Дані обставини підтвердила в суді і свідок ОСОБА_3 , яка показала, що 27.10.2017 року вона отримала рекомендоване повідомлення та пішла в поштове відділення, де отримала лист про засідання того ж дня житлової комісії при військовій частині, де проходив службу її чоловік ОСОБА_1 до переведення його в іншу військову частину. Показала, що на той час чоловік був на полігоні і вона не мала можливості його повідомили про такий лист та сама пішла на засідання житлової комісії, де їй повідомили про виключення чоловіка з черги на житло. На її заперечення про те, що чоловік про це нічого не знає і що він уже протягом року служить у м. Володимир-Волинському, але вони сім`єю постійно проживають в м. Ковелі її не слухали та повідомили, що це лише формальне рішення яке не матиме негативних наслідків для їх сім`ї, і що в подальшому чоловік знову буде поновлений на тій же черзі. Вона повірила та не повідомила чоловіку про таке рішення житлової комісії, оскільки не хотіла його нервувати, так як він тривалий час лікувався в госпіталі після АТО та, крім того, вона повірила членам житлової комісії, що таке рішення не матиме негативних наслідків.
Свідок ОСОБА_4 показав суду, що він проводив засідання житлової комісії 27.10.2017 року як голова такої комісії, однак, не перевіряв, чи належно був повідомлений позивач про засідання комісії, оскільки на засіданні була присутня дружина позивача, яка знала про прийняте комісією рішення. Про прийняте рішення вони позивача не повідомляли ні письмово ні в усному порядку.
Ці ж обставини підтвердив суду і свідок ОСОБА_5 , який також показав, що вони не переконались, чи належно був повідомлений ОСОБА_6 про засідання житлової комісії і проводили таке засідання лише через рік після переведення позивача до іншого місця служби. Вважав, що оскільки дружина ОСОБА_7 була присутня на засіданні комісії, то і позивач мав би знати про таке засідання.
Отже, судом встановлено, що відповідач порушив право позивача бути присутнім на засіданні житлової комісії 27.10.2017 року та приймаючи рішення про виключення ОСОБА_1 та членів його сім`ї з списку черги при військовій частині НОМЕР_1 не з`ясував питання про те, чи переїхав позивач з сім`єю до іншого населеного пункту, чи належно він оповіщений про час та місце проведення засідання житлової комісії, не з`ясував з яких причин військовослужбовець не з`явився на таке засідання, діючи, таким чином, всупереч Інструкції.
Ураховуючи наведене, рішення відповідача від 27 жовтня 2017 року №51, яке оформлене протоколом, про виключення зі списків черги при військовій частині НОМЕР_1 на отримання житла капітана ОСОБА_1 разом зі складом сім`ї 4 (чотири) особи підлягає скасуванню.
Судом також установлено, що позивач не перебував та не перебуває в списках на отримання житла в іншій військовій частині і облікова картка ОСОБА_1 в КЕВ м. Володимира-Волинського не направлялась відповідачем та не передавалась позивачем. Відтак, позивач підлягає поновленню в списках черги при військовій частині НОМЕР_1 на отримання житла разом з членами сім`ї, і, відповідно рішення відповідача від 30 березня 2018 року №56 про відмову у включенні в списки черги при військовій частині НОМЕР_1 на отримання житла капітана ОСОБА_1 також є протиправним та підлягає скасуванню.
Підставною є і вимога позивача про зобов`язання відповідача поновити у списках черги при військовій частині НОМЕР_1 на отримання житла разом зі складом сім`ї 4 (чотири) особи з 27.10.2017 року, оскільки саме з вказаного дня позивача та членів його сім`ї було незаконно виключено з списків такої черги.
Разом з тим не підлягає до задоволення вимога позивача про поновлення його в списках осіб, які мають право на позачергове, першочергове отримання житла, оскільки суду не надано доказів на підтвердження того, що позивач та члени його сім`ї перебували саме на такому обліку.
Відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати у справі, які становлять 1409 грн. 60 коп. судового збору та 9691 грн. витрат на правничу допомогу, - факт сплати яких підтверджено дослідженими в справі документами (а.с.56,66,94) та не оспорюється стороною відповідача, - підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 77, 81, 89, 141, 263, 264, 265 ЦПК України, ст.ст.40,42 ЖК України, ст.12 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», суд, -
у х в а л и в :

Позов задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 27 жовтня 2017 року №51 (оформлене протоколом) про виключення зі списків черги при військовій частині НОМЕР_1 на отримання житла капітана ОСОБА_1 разом зі складом сім`ї 4 (чотири) особи.
Визнати протиправним та скасувати рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 30 березня 2018 року №56 (оформлене протоколом) про відмову у включенні в списки черги при військовій частині НОМЕР_1 на отримання житла капітана ОСОБА_1 .
Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 в особі її житлової комісії поновити у списках черги при військовій частині НОМЕР_1 на отримання житла капітана ОСОБА_1 разом зі складом сім`ї 4 (чотири) особи з 27.10.2017 року.
У решті позову відмовити.
Стягнути з військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_5 , АДРЕСА_2 ) на користь держави судові витрати у справі в сумі 1409 (одну тисячу чотириста дев`ять) гривень 60 копійок судового збору та на користь ОСОБА_1 (і.н.п.п. НОМЕР_6 , АДРЕСА_3 ) витрати на правничу допомогу в розмірі 9691 (дев`ять тисяч шістсот дев`яносто одна) гривня.
Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне судове рішення складено 01.02.2019 року.

ГоловуючаО. А. Восковська