КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2019 року м. Київ

Унікальний номер справи № 375/1454/15-ц

Апеляційне провадження № 22-ц/824/1233/2019

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Левенця Б.Б.

суддів - Ратнікової В.М., Борисової О.В.

при секретарі - Слободяник Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Рокитнянського районного суду Київської області від 07 серпня 2018 року, ухваленого під головуванням судді Нечепоренко Л.М., по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Таурус Транс» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про відшкодування завданих збитків, -

в с т а н о в и в :

У жовтні 2015 року позивач звернувся до суду із позовом, в якому зазначив, що відповідно до договору від 20 січня 2012 року № 20/01Т ТОВ «Таурус Транс» надає ТОВ «Кліон» послуги з перевезення вантажів. У цілях реалізації даного договору ТОВ «Таурус Транс» залучає на договірній основі власників транспортних засобів, водіїв.

27 березня 2015 року між ТОВ «Таурус Транс» в особі директора Ільченко С.В. та ФОП ОСОБА_4 в особі представника ОСОБА_2 укладено договір від 27 березня 2015 року № 27/03 на перевезення вантажу, відповідно до умов якого відповідач зобов'язувався здійснити перевезення вантажу, а позивач зобов'язувався оплатити надані відповідачем послуги.

Відповідно до умов договору відповідач несе повну матеріальну відповідальність за вантаж з моменту його отримання у відправника до моменту його передачі вантажоотримувачем. У випадку втрати або пошкодження вантажу відповідач за договором зобов'язаний відшкодувати позивачу збитки у повному обсязі.

Відповідно до товарно-транспортної накладної від 27 березня 2015 № ПРМ- 0009672 представник відповідача (водій) ОСОБА_2 прийняв для перевезення вантаж (заморожену рибу) у кількості 19 947,9 кг на загальну вартість 928 703,40 грн., однак 27 березня 2015 року вантаж було пошкоджено пожежею, що сталася внаслідок короткого замикання електромережі транспортного засобу. Зазначені обставини підтверджуються актом про пожежу від 27 березня 2015 року.

У зв'язку з зазначеними обставинами ТОВ «Кліон» пред'явило ТОВ «Таурус Транс» претензію на загальну суму 928 703,40 грн., проте після сортування та заміни упаковки товару суму нанесених збитків зменшено на 745 920,68 грн. і ТОВ «Таурус Транс» відшкодовано збитки ТОВ «Кліон» у повному обсязі.

Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 924, 1164, 1187, 1191 ЦК України, позивач просив стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_2 як осіб, що несуть солідарну відповідальність за нанесення шкоди, суму збитків у розмірі 189 449,92 грн., а також стягнути з відповідачів суму судового збору у розмірі 2 841,75 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 3 000,00 грн. (т.1 а.с.2-5, 67-68)

Справа розглядалась судом неодноразово.

Рішенням Рокитнянського районного суду Київської області від 01 серпня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 24 листопада 2016 року, в задоволенні позову відмовлено. (т.1 а.с.155, 157-165, 206-212)

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 жовтня 2017 року скасовано рішення Рокитнянського районного суду Київської області від 01 серпня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 24 листопада 2016 року, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції. (т.2 а.с.38-40)

Представник відповідачів - адвокат ОСОБА_5 подала відзив на позовну заяву, в якому заперечувала проти позовної заяви та зазначила, що позивач не надав всіх належних та допустимих доказів в обґрунтування суми збитків, заподіяних відповідачами. Вказувала, що відповідач ОСОБА_2 перевозив вантаж за усною домовленістю з позивачем, 27 березня 2015 року не укладав заявку-договір на перевезення вантажу №27/03 та не приймав вказаний товар по найменуванню та кількості, як про це зазначено у товарно-транспортній накладній від 27 березня 2015 року № ПРМ-0009672, яку він також не підписував, що підтверджується висновком почеркознавчої експертизи від 02 червня 2016 року за № 19/4-05/189. Вважала, що позивач намагається стягнути власні збитки, які не пов'язані із зазначеною подією, оскільки ним заявлено вимоги про відшкодування збитків у зв'язку з псуванням риби нототенії на суму 40 106,02 грн. відповідно до акту ТОВ «Кліон» від 01 серпня 2016 року, натомість такий вид товару не перевозився відповідачем та не був виявлений під час огляду товару 29 березня 2015 року в м. Києві та 30 березня 2015 року в м. Запоріжжя. Окрім цього, актом зовнішнього огляду від 29 березня 2015 року було встановлено, що продукція має зовнішні пошкодження упаковки, закопчена, наявні пошкодження ящиків, натомість сама продукція пошкоджена не була і комісія прийшла до висновку, що для встановлення суми збитків необхідно провести детальний огляд, у зв'язку з чим вантаж було переадресовано до м. Запоріжжя. 30 березня 2015 року ОСОБА_2 доставив продукцію до складу ТОВ «Кліон» в м. Запоріжжя, де був здійснений її прийом без встановлення виду та кількості зіпсованої продукції, що свідчить про те, що сама продукція пошкоджена не була. (т.2 а.с.81-84)

Рішенням Рокитнянського районного суду Київської області від 07 серпня 2018 року позов задоволено частково, стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ТОВ «Таурус Транс» суму збитків в розмірі 189 449,92 грн. та 9 718,80 грн. судового збору за подачу - позовної заяви 2 841,75 грн., за подачу апеляційної скарги - 3 125,93 грн. та за подачу касаційної скарги - 3 751,12 грн., всього 199 168,72 грн. В задоволенні позову в частині відшкодування витрат на правову допомогу відмовлено. (т.2 а.с.216-225)

В апеляційній скарзі представник відповідачів - адвокат ОСОБА_5 посилалася на порушення судом норм матеріального та процесуального права, недоведеність обставин, що мають значення для справи, незаконність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, просила прийняти постанову, якою скасувати рішення Рокитнянського районного суду Київської області від 07 серпня 2018 року та відмовити позивачу у задоволенні позову. На обґрунтування скарги зазначила, що суд не врахував обставин і доводів, які викладені на обґрунтування заперечень проти заявленого позову і дійшов помилкового висновку про задоволення позову. Вказувала, що укладений між ТОВ «Таурус Транс» та ТОВ «Кліон» договір № 20/01Т від 20 січня 2012 року діяв до 31 грудня 2013 року і в період з 01 січня 2015 року між ТОВ «Таурус Транс» та ТОВ «Кліон» були відсутні будь-які договірні умови щодо транспортного перевезення вантажу. Вважала, що висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи, позивачем не доведено розміру завданої шкоди, а крім цього судом не встановлено якими саме діями чи бездіяльністю відповідача ОСОБА_4 було заподіяно шкоду. (т.2 а.с.232-244)

Представник ТОВ «Таурус Транс» - адвокат Кравчук Я.І. подав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому із посиланням на необґрунтованість доводів апеляційної скарги просив залишити її без задоволення, а рішення Рокитнянського районного суду Київської області від 07 серпня 2018 року без змін. (т.3 а.с. 55-77)

Відповідно до пункту 9 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У зв'язку із зазначеним справа підлягає розгляду у порядку, встановленому ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2, представник відповідачів - адвокат ОСОБА_5 підтримали скаргу і просили її задовольнити. Директор ТОВ «Таурус Транс» - Ільченко С.В. та представник позивача - адвокат КравчукЯ.І. заперечували проти скарги і просили залишити її без задоволення.

Інші особи до суду не прибули, були сповіщені належним чином про що у справі є докази. Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 були сповіщені врученням повістки представнику - адвокату ОСОБА_5, що остання не заперечувала і в апеляційному суді.(т.3 а.с. 85-88)

Зважаючи на вимоги ч. 5 ст. 130, ч. 2 ст. 372 ЦПК України колегія суддів визнала повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, судова колегія дійшла висновку, що скарга підлягає задоволенню частково за таких підстав.

Судом встановлено, що 20 січня 2012 року між ТОВ «Кліон» та ТОВ «Таурус Транс» укладено договір транспортного експедирування № 20/01Т, за умовами якого ТОВ «Таурус Транс» зобов'язалось надавати ТОВ «Кліон» транспортно-експедиторські послуги, пов'язані з організацією і виконанням перевезень вантажу (свіжоморожена риба і морепродукти) автомобільним транспортом по території України згідно заявок ТОВ «Кліон». (т. 1 а.с. 7-10)

Згідно п.1.6 даного договору експедитор має право залучати для виконання своїх обов'язків по умовам даного договору інших осіб. В даному випадку експедитор залишається відповідальною особою перед замовником за порушення будь-яких умов даного договору, навіть тих, виконання яких експедитор передовірив іншим особам.

За пунктом 5.1 цього Договору, вказаний Договір набирає чинності з часу підписання і діє до 31.12.2013 року. За відсутності заяв Сторін про припинення або зміну умов цього Договору протягом останнього місяця дії цього Договору, він є пролонгованим на один календарний рік на тих самих умовах.

Зважаючи на те, що строк дії договору був пролонгований, колегія суддів відхилила доводи апелянта про припинення дії Договору на час виникнення пригоди.

На виконання вимог вказаного договору, 27 березня 2015 року позивач залучив відповідача ОСОБА_2 для перевезення з міста Миколаїв до міста Києва свіжомороженої риби, ОСОБА_2 на праві оперативного управління володів та користувався вантажним автомобілем VOLVO FH12.420, номерний знак НОМЕР_1, власником якого є ОСОБА_4

Таким чином, ТОВ «Таурус Транс» отримавши замовлення від ТОВ «Кліон» на перевезення вантажу (свіжомороженої риби і морепродуктів) зі складу в м. Миколаїв на склад в м. Київ, на виконання умов вищевказаного договору мав право залучати для перевезення вантажу інших осіб, але залишався відповідальним за збереження вантажу та мав зобов'язання відшкодувати спричинені збитки ТОВ «Кліон» у випадку їх заподіяння.

Відповідно до ч. 1 ст. 908 ЦК України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення.

Статтею 909 ЦК України визначено, що за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі.

Укладеннядоговору перевезеннявантажупідтверджуєтьсяскладеннямтранспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Тобто сторонами договору перевезення є перевізник і відправник.

Перевізниками вважаються ті транспортні організації, які мають права юридичної особи та яким надано право укладати договори перевезення безпосередньо або через свої підрозділи. Тобто, для перевізника переміщення вантажу є метою його діяльності.

Істотною умовою договору є умова про предмет, яким є послуги щодо доставки ввірених перевізникові матеріальних цінностей (вантажу) до пункту призначення. До таких послуг відносять не лише саме переміщення вантажу, а й інші дії, зокрема, збереження, видача вантажу одержувачеві, завантаження та вивантаження тощо.

Зміст договору перевезення вантажу становить сукупність прав та обов'язків сторін. Так, до основних обов'язків перевізника слід віднести обов'язки: а) доставити ввірений йому відправником вантаж до пункту призначення і видати його уповноваженій на одержання вантажу особі; б) надати транспортні засоби під завантаження у строк, встановлений договором, за умови їх придатності для перевезення цього вантажу; в) забезпечити цілісність і схоронність прийнятого для перевезення вантажу; г) своєчасно доставити вантаж до пункту призначення та видати його одержувачеві.

Обґрунтовуючи позовні вимоги представник ТОВ «Таурус Транс» посилався на те, що 27 березня 2015 року між ТОВ «Таурус Транс» в особі директора Ільченко С.В. та ФОП ОСОБА_4 в особі представника ОСОБА_2 було укладено договір від 27 березня 2015 року № 27/03 на перевезення вантажу, відповідно до умов якого відповідач зобов'язувався здійснити перевезення вантажу, а позивач зобов'язувався оплатити надані відповідачем послуги. Відповідно до товарно-транспортної накладної від 27 березня 2015 № ПРМ-0009672 представник відповідача (водій) ОСОБА_2 прийняв для перевезення вантаж (заморожену рибу) у кількості 19 947,9 кг на загальну вартість 928 703,40 грн. (т.1 а.с. 11-12, 72-73, 150)

За висновком судової почеркознавчої експертизи експерта Київського обласного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України від 02 червня 2016 року № 19/4-05/189, підпис та короткий рукописний напис у графі «Перевозчик» заявки-договору «27/03» на перевезення вантажу від 27 березня 2015 року, виконаний не ОСОБА_2, а іншою особою за наслідуванням. Підпис у товарно-транспортній накладній № ПРМ-0009672 від 27 березня 2015 року після слів «отримав водій (експедитор)» від імені «ОСОБА_2», виконаний ймовірно не ОСОБА_2, а іншою особою за наслідуванням. (т.1 а.с.129-137)

При цьому, відповідач ОСОБА_2 не заперечував, що за усною домовленістю з позивачем 27 березня 2015 року він перевозив вантаж (заморожену рибу) у вищезазначеній товарно-транспортними накладними специфікації (виду отриманої ним для перевезення продукції, а саме свіжомороженої риби, яка була упакована у картонну тару) і кількості вантажним автомобілем VOLVO FH12.420, номерний знак НОМЕР_1,з причепом-рефрижератором р.н. НОМЕР_2, з порту м. Миколаєва від ТОВ «Кліон» до ТОВ «Кліон» у м. Києві.

Відповідно до відвантажувального листа № ПРМ-0009672 від 27 березня 2015 року зазначено, що це була продукція стандартної якості, а саме: мойва в кількості 180 ящиків загальною вагою 3600 кг, мойва в кількості 180 ящиків загальною вагою 3600 кг, нотенія в кількості 224,9 ящиків загальною вагою 4947.90 кг, скумбрія в кількості 360 ящиків загальною вагою 7200 кг та хек в кількості 30 ящиків загальною вагою 600 кг. (т.1 а.с.73)

Згідно частини 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Під час здійснення ОСОБА_2 перевезення вантажу, 27 березня 2015 року у автомобілі VOLVO FH12.420, р.н. НОМЕР_1, з причепом-рефрижератором TRAILOR S383EL, р.н. НОМЕР_2, сталася пожежа, внаслідок чого автомобіль VOLVO FH 12.420, р.н. НОМЕР_1, було знищено, а причіп-рефрижератор TRAILOR S383EL, р.н. НОМЕР_2, було пошкоджено. Зазначені обставини підтверджено наявним в матеріалах справи актом про пожежу від 27 березня 2015 року, складеного комісією у складі головного інспектора Вознесенського МРВ ГУ ДСНС України у Миколаївській області капітана служби н.з. Онащенка О.А., відповідача у справі ОСОБА_2 та гр. ОСОБА_8 де також зазначено, що ймовірною причиною пожежі було коротке замкнення електропроводки. Також в цьому Акті зазначені орієнтовні прямі збитки від пожежі 200 000 грн., побічні збитки 218 800 грн. (т.1 а.с.82)

Після вказаної події ОСОБА_2 доставив вантаж до пункту призначення в м. Києві, де 29 березня 2015 року за участю представників ТОВ Таурус-Транс», ТОВ «Кліон» та ОСОБА_2 було проведено огляд наявної у рефрижераторі рибної продукції та складено Акт огляду товару від 29 березня 2015 року, відповідно до змісту якого вся продукція має зовнішнє пошкодження упаковки, вона «закопчена», наявні пошкодження ящиків в результаті впливу вогню та високої температури. Також комісія прийшла до висновку, що для встановлення суми збитків необхідно провести детальний огляд та оцінку збитків на центральному складі в лабораторії компанії, у зв'язку із чим вантаж було переадресовано до м. Запоріжжя. (т.2 а.с.96)

30 березня 2015 року зазначену продукцію було доставлено до центрального складу ТОВ «Кліон» в м. Запоріжжя, де був здійснений її прийом, складено акти прийому товарної продукції від 30 березня 2015 року, згідно яких було прийнято 360 ящиків скумбрії загальною вагою 7200 кг, 30 мішків тушки хека загальною вагою 60 кг, 180 ящиків мойви загальною вагою 3600 кг та 180 ящиків мойви загальною вагою 3600 кг, а також нототенія в кількості 4947.90 кг. Вся вказана продукція була вивантажена у присутності ОСОБА_2 та було виявлено пошкодження упаковки продукції та запах горілого. (т.2 а.с.99-100)

ТОВ «Кліон» пред'явило ТОВ «Таурус Транс» претензію №97 від 07 квітня 2015 року на відшкодування збитків у розмірі 928 703,40 грн., проте листом №121 від 18 травня 2015 року ТОВ «Кліон» повідомило ТОВ «Таурус Транс», що сума завданих збитків була відкоригована, у зв'язку з чим відшкодуванню підлягають збитки у розмірі 189 449,92 грн. (т.2 а.с.101-102)

ТОВ «Таурус Транс» здійснено відшкодування завданих ТОВ «Кліон» збитків у розмірі 189 449,92 грн., про що в матеріалах справи містяться копія квитанції до прибуткового касового ордеру № 28177 від 07 квітня 2015 року на суму 129865,52 грн. та копія квитанції до прибуткового касового ордеру № 50616 від 22 травня 2015 року на суму 59584,40 грн. (т.1 а.с.19-20)

ТОВ «Кліон» як власником вантажу визнано факт відшкодування позивачем збитків, завданих 27 березня 2015 року пожежею, у розмірі 189 449 грн. 92 коп.

Статтею 920 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами)

При цьому статтею 924 ЦК України передбачено, що перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало.

Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Відповідно до п.4.2 Договору транспортного експедитування №20/01Т від 20 січня 2012 року, сторона, яка залучила третіх осіб до виконання своїх зобов'язань по Договору, несе перед другою стороною відповідальність на невиконання або неналежне виконання зобов'язань цією третьою особою як за свої власні дії

Відповідно до п.4.6 вказаного Договору, ТОВ «Таурус Транс» несе відповідальність в повному обсязі за кожен випадок втрати, недостачі, або пошкодження вантажу в розмірі повної вартості втраченого чи пошкодженого вантажу.

Таким чином, ТОВ «Таурус Транс», який залучив для виконання Договору транспортного експедитування №20/01Т від 20 січня 2012 року третю особу - ОСОБА_2, діяв у відповідності до вимог ст. 924 ЦК України та умов Договору, а тому колегія суддів погодилася з висновком суду першої інстанції, що відшкодування ТОВ «Таурус Транс» шкоди згідно претензії ТОВ «Кліон» є правомірним.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі винною особою, яка її завдала.

Разом з тим згідно зі ст. 1166 ЦК України єдиною підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, котра її завдала, причинний зв'язок між ними, а також вину заподіювача шкоди.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (ч. 2 ст. 1166 ЦК України).

Наведені норми права свідчать про те, що у правовідносинах із відшкодування шкоди діє презумпція завдавача шкоди, яку має спростувати відповідач, а позивач не повинен доводити його вину.

У ч. 2 ст. 1187 ЦК України встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

За роз'ясненнями, які містяться в п. 4 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до ст. ст. 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Також у п. 5 зазначеної постанови судам роз'яснено, що цивільно-правова відповідальність за шкоду, завдану діяльністю, що є джерелом підвищеної небезпеки, настає у разі її цілеспрямованості (наприклад, використання транспортних засобів за їх цільовим призначенням), а також при мимовільному проявленні шкідливих властивостей об'єктів, що використовуються в цій діяльності (наприклад, у випадку завдання шкоди внаслідок мимовільного руху автомобіля).

Відповідно до п. 2.3. постанови Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 «Про правила дорожнього руху» для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов'язаний, зокрема: перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу; бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Матеріали справи містять такі докази на підтвердження розміру завданої ТОВ «Таурус Транс» шкоди: Акт про пожежу від 27 березня 2015 року, претензія ТОВ «Кліон» від 07 квітня 2015 року № 97 та доповнення до неї, акт відшкодування завданих ТОВ «Кліон» збитків від 01 серпня 2016 року, платіжні документи та Акт на відшкодування суми завданих збитків.(т. 1 а.с. 13-20, 75-79, 82, 153)

Оцінивши наявні у справі вищезазначені вимоги законодавства, докази і визнані сторонами по справі фактичні обставини, колегія суддів відхилила посилання апелянта на висновок судової почеркознавчої експертизи, який в частині вирішення питання про підписання ОСОБА_2 товарно-транспортної накладної містить посилання на ймовірність обставин, які досліджувались експертом, що є припущенням, та погодилась з висновком районного суду про зобов'язання відповідача ОСОБА_2 відшкодувати шкоду завдану пошкодженням при перевезенні продукції у визначеному позивачем розмірі - 189449 грн. 92 коп.

При цьому, об'єктивних доказів на спростування вищезазначених збитків у визначеному районним судом розмірі до суду не надано і судом таких не встановлено.

Відповідно до частини 1 ст. 1190 ЦК України, особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим.

Поряд з цим, передбачених законодавством підстав солідарної відповідальності ОСОБА_1 до суду не надано і судом не встановлено.

Відповідно до витягу з Єдиного реєстру ОСОБА_1 на час пошкодження товару не була фізичною особою - підприємцем, а сам по собі факт належності їй на праві власності автомобіля VOLVO FH 12.420, р.н. НОМЕР_1, з причепом-рефрижератором TRAILOR S383EL, р.н. НОМЕР_2, внаслідок пожежі в якому відбулось пошкодження товару не може бути визнано підставою для такої відповідальності. (т. 1 а.с. 32-33)

Рішення суду першої інстанції в частині відмови у відшкодуванні витрат на правову допомогу сторони не оскаржували.

За таких обставин, рішення районного суду підлягає скасуванню в частині солідарного стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 збитків і судового збору із ухваленням в цій частині нового рішення. В іншій частині оскаржуване рішення підлягає залишенню без змін.

На підставі ст. 141 ЦПК України суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про розподіл судових витрат та стягнення із відповідача ОСОБА_2 на користь позивача 2 841,75 грн. судового збору за розгляд справи судом першої інстанції, 3 125,93 грн. судового збору за розгляд справи апеляційним судом та 3751,12 грн. судового збору за розгляд справи судом касаційної інстанції, сплата якого підтверджується квитанціями та платіжним дорученням.(т.1 а.с.1, 188 т.2 а.с.15)

Інші доводи апеляційної скарги, посилання на порушення бухгалтерського обліку з боку позивача цих висновків не спростовують, тому колегія суддів їх відхилила.

Керуючись ст. 367, п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 374, п. 4 ч. 1 ст. 376, ст.ст. 381-384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Рокитнянського районного суду Київської області від 07 серпня 2018 року скасувати в частині солідарного стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Таурус Транс» суми збитків в розмірі 189449 грн. 92 коп. та 9718 грн. 80 коп. судового збору за подачу - позовної заяви 2 841 грн. 75 коп., за подачу апеляційної скарги - 3 125 грн. 93 коп. та за подачу касаційної скарги - 3 751 грн. 12 коп., всього 199 168 грн.72 коп., та ухвалити в цій частині нове судове рішення про відмову в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Таурус Транс» до ОСОБА_1.

В іншій частині рішення Рокитнянського районного суду Київської області від 07 серпня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно з моменту прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складання повного судового рішення - 01 лютого 2019 року.

Судді Київського апеляційного суду: Б.Б.Левенець

В.М.Ратнікова

О.В.Борисова