Справа № 309/3908/17
П О С Т А Н О В А

Іменем України

22 січня 2019 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі:

Головуючого - судді Фазикош Г. В.

суддів Джуги С. Д., Куштана Б. П.

з участю секретаря Терпай С. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хустського районного суду від 01 березня 2018 року, ухвалене суддею Орос Я. В., повний текст складено 12 березня 2018 року, по справі за позовом ОСОБА_2 до Нижньобистрівської сільської ради про визнання права власності на житловий будинок та земельну ділянку в порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И В :

В грудні 2017 року ОСОБА_2 пред'явила позов до Нижньобистрівської сільської ради про визнання права власності на житловий будинок та земельну ділянку в порядку спадкування.

Свої вимоги мотивувала тим, що з народження вона проживає у будинку в АДРЕСА_1 Цей будинок був побудований ОСОБА_3 (дід). У будинку, крім діда, проживали ОСОБА_4 (бабка), яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, та їх донька ОСОБА_5 (мати).

15 січня 1996 року мати позивачки вийшла заміж за ОСОБА_6, після одруження вони також стали проживати у вказаному будинку.

При житті дід мав у користуванні земельну ділянку площею 0,11 га в урочищі Противень у с. Нижній Бистрий. Рішенням виконкому Нижньобистрівської сільської ради «Про передачу безкоштовно у приватну власність земельних ділянок громадянам» ця земельна ділянка безкоштовно була передана дідові у приватну власність для обслуговування житлового будинку і господарських будівель та ведення підсобного господарства. Проте, у рішенні ім'я та по-батькові діда записано українською мовою «ОСОБА_6» замість «ОСОБА_3», як зазначено у документах, що посвідчують його особу.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року дід позивачки ОСОБА_3 помер. На день його смерті в будинку в АДРЕСА_1 проживала позивачка та її батьки.

Однак, ІНФОРМАЦІЯ_3 року померла мати ОСОБА_7, а ІНФОРМАЦІЯ_4 року помер батько ОСОБА_8, і позивачка залишилася круглою сиротою.

Розпорядженням голови Хустської РДА №327 від 22.09.2017 року позивачці надано статус дитини-сироти. Іншим розпорядженням № 350 від 06.10.2017 року над нею встановлено піклування та піклувальником призначено її родичку ОСОБА_9

При житті ніхто з її покійних родичів заповіту не склав. Після смерті рідних вона вступила у фактичне володіння та управління будинком, який розташований в АДРЕСА_1 та присадибною земельною ділянкою площею 0,11 га. в урочищі «Противень».

На даний час відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно унеможливлює оформити спадщину за законом, тому вона змушена звернутися до суду за захистом своїх прав. Просить суд визнати за нею право власності в порядку спадкування на житловий будинок, що розташований за адресою: с. Противень №498, Хустського району та земельну ділянку площею 0,11 га призначену для обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд, та ведення підсобного господарства, яка розташована в урочищі «Противень» Хустського району.

Рішенням Хустського районного суду від 01 березня 2018 року позов задоволено. Визнано за ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року, право власності на житловий будинок в АДРЕСА_1, та право власності на земельну ділянку площею 0,11 га в урочищі «Противень», призначеної для обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд та ведення підсобного господарства, яка розташована в АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

На це рішення ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Зазначає, що позивачка ввела суд в оману, вказавши, що вона є єдиним спадкоємцем. Після смерті батька ОСОБА_3 скаржник також прийняв спадщину та вступив в управління спадковим майном, однак цю обставину від суду сторони приховали. Просить рішення суду першої інстанції скасувати, а позов - залишити без розгляду.

У судове засідання в апеляційній інстанції сторони не з'явилися, хоча були повідомлені про час та місце його проведення належним чином.

ОСОБА_2 подала суду заяву, у якій просила розглянути справу за її відсутності.

Дослідивши зібрані у справі матеріали, колегія суддів прийшла до висновків, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з таких підстав.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що позивачка ОСОБА_2 є єдиною спадкоємницею будинку в АДРЕСА_1 Закарпатської області та земельної ділянки площею 0,11 га в урочищі «Противень», призначеної для обслуговування цього житлового будинку, господарських будівель та ведення особистого підсобного господарства.

Такі висновки місцевого суду є помилковими, не відповідають фактичним обставинам справи, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення по суті позовних вимог (п.1, 3 ч. 1 ст. 376 ЦПК України).

Згідно статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України).

До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу) (ч.1, 2 ст. 1220 ЦК України).

Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (ст. 1223 ЦК України).

Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом (ст. 1225 ЦК України).

Позивачка ОСОБА_2 зазначає, що з народження проживає у будинку в АДРЕСА_1 Цей будинок був побудований ОСОБА_3 (дід). У будинку, крім діда, проживали ОСОБА_4 (бабка), яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, та їх донька ОСОБА_5 (мати).

15 січня 1996 року мати позивачки вийшла заміж за ОСОБА_6, після одруження вони також стали проживати у вказаному будинку.

При житті дід мав у користуванні земельну ділянку площею 0,11 га в урочищі Противень у с. Нижній Бистрий. Рішенням виконкому Нижньобистрівської сільської ради «Про передачу безкоштовно у приватну власність земельних ділянок громадянам» ця земельна ділянка безкоштовно була передана дідові у приватну власність для обслуговування житлового будинку і господарських будівель та ведення підсобного господарства. Проте, у рішенні ім'я та по-батькові діда записано українською мовою «ОСОБА_6» замість «ОСОБА_3», як зазначено у документах, що посвідчують його особу.

Позивачка ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про встановлення юридичного факту щодо передачі вказаної земельної ділянки у приватну власність «Полянському ОСОБА_3». Рішенням Хустського районного суду від 11 січня 2018 року заяву позивачки ОСОБА_2 задоволено, встановлено факт, що рішенням виконкому Нижньобистрівської сільської ради «Про передачу безкоштовно у приватну власність земельних ділянок громадянам» від 24.11.1997 року № 9 передано у приватну власність земельну ділянку громадянину АДРЕСА_1 ОСОБА_3 у розмірі 0,11 га в урочищі «Противень» для обслуговування житлового будинку і господарських будівель та ведення особистого підсобного господарства, згідно статей 56 і 67 ЗК України.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року дід позивачки ОСОБА_3 помер. На день його смерті в будинку в АДРЕСА_1 проживала позивачка та її батьки.

Однак, ІНФОРМАЦІЯ_3 року померла мати ОСОБА_7, а ІНФОРМАЦІЯ_4 року помер батько ОСОБА_8, і позивачка залишилася круглою сиротою.

Розпорядженням голови Хустської РДА №327 від 22.09.2017 року позивачці надано статус дитини-сироти. Іншим розпорядженням № 350 від 06.10.2017 року над нею встановлено піклування та піклувальником призначено її родичку ОСОБА_9

При житті ніхто з покійних заповіту не склав. Позивачка вважає, що після смерті рідних, вона вступила у фактичне володіння та управління будинком, який розташований в АДРЕСА_1 та присадибною земельною ділянкою площею 0,11 га. в урочищі «Противень».

Відповідачем у даній справі є Нижньобистрівська сільська рада. При цьому у рішенні суду зазначено про відсутність інших спадкоємців. ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу та вказав, що є сином померлого ОСОБА_3, однак цю обставину сторони від суду приховали. Вважає, що після смерті своїх батьків прийняв спадщину, оскільки вступив в управління спадковим майном. Вказані обставини місцевим судом не перевірялися, в якості відповідача або співвідповідача ОСОБА_1 не залучався. Отже, справа розглянута, а рішення ухвалено, без участі всіх спадкоємців майна померлих родичів. Вказане є підставою для відмови в позові, що не позбавляє сторони права пред'явити новий позов на загальних підставах та зазначити в якості відповідачів всіх осіб, для яких цей позов породжує пов'язані із спадкуванням права та обов'язки.

Враховуючи вищевикладене, керуючись п. 2 ч. 1 ст. 374, п. 1, 3 ч. 1 ст. 376, ст.ст. 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Хустського районного суду від 01 березня 2018 року - скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_2 до Нижньобистрівської сільської ради про визнання права власності на житловий будинок та земельну ділянку в порядку спадкування - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 31 січня 2019 року.

Головуючий:

Судді: