Справа № 199/156/19
УХВАЛА

30.01.2019 суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська Подорець О.Б., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 патрульної поліції Національної поліції України до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 патрульної поліції Національної поліції України звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до ч.6 ст.187 ЦПК України у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є субєктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.

Якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу (ч.9 ст.187 ЦПК України).

Згідно ч.1 ст.27 ЦПК України позови до фізичної особи предявляються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебуванням, якщо інше не встановлено законом.

В поданій до суду позовній заяві вказано місце проживання відповідача АДРЕСА_1.

Відповідно до відомостей адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в Дніпропетровській області місцем реєстрації ОСОБА_2 є вул. Нікітенко,3, с.Оленівка Магдалинівського району Дніпропетровської області.

Водночас, розгляд справ даної категорії за правилами підсудності визначеними ЦПК України можливо також і за місцем заподіяння шкоди (ч.6 ст.28 ЦПК України).

В позовній заяві зазначено місце скоєння ДТП - перехрестя вул. Калинової та пр. Слобожанський в м. Дніпрі. Утім, перехрестя зазначених вулиць відноситься до територій двох районів м. Дніпра - Амур-Нижньодніпровського та Індустріального районів.

У звязку із викладеним, після отримання інформації з адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в Дніпропетровській області, ухвалою судді від 16 січня 2019 року вищезазначену позовну заяву було залишено без руху і запропоновано позивачу для визначення підсудності даного спору надати належні докази проживання (перебування) відповідача за адресою Донецьке шосе, 7/539 в м. Дніпро та/або довідку про ДТП із місцем зазначення (району, до території якого відноситься місце ДТП).

На виконання зазначеної ухвали суду, 29.01.2019 до суду надійшла заява ОСОБА_3 представника позивача ОСОБА_1 патрульної поліції Національної поліції України, в якій вона посилаючись на постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 16.03.2016, зазначає, що даним судовим рішенням встановлено місце проживання відповідача на території Амур-Нижньодніпровського району м. Дніпра та місце ДТП - Амур-Нижньодніпровський район м. Дніпра.

Проте, в розумінні норм чинного ЦПК України та Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» постанова по адміністративній справі не є належним доказом зареєстрованого у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування) відповідача по справі для застосування ст.27 ЦПК України щодо підсудності розгляду цивільної справи.

Крім того, постановою по адміністративній справі від 16.03.2016 не встановлено, що дорожньо-транспортна пригода сталася на території Амур-Нижньодніпровського району м. Дніпра, а зазначено, що ДТП сталася на перехресті вул. Калинової та пр. Слобожанський у м. Дніпропетровську. Проте, як було зазначено в ухвалі про залишення позовної заяви без руху, перехрестя зазначених вулиць відноситься до територій двох районів м. Дніпра - Амур-Нижньодніпровського та Індустріального.

Оскільки інформація щодо даної ДТП є загальнодоступною і наявна в мережі Інтернет, то судом зясовано, що ДТП дійсно мала місце на перехресті вулиці Калинової та пр. Слобожанський в м. Дніпро, водночас місце ДТП відноситься до території Індустріального району м. Дніпра, про що зроблено скріншот з мережі Інтернет і долучено до справи.

Ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Інтерпретація суті конструкції "суд, встановлений законом" викладена Європейським судом з прав людини у рішенні у справі "Сокуренко і Стригун проти України". Так, ЄСПЛ наголосив, що фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Правова позиція ЄСПЛ у вказаній справі дозволяє виокремити дві умови відповідності критерію "суд, встановлений законом": організаційну (організація судової системи повинна регулюватися законами у їх буквальному значенні) та юрисдикційну (суд повинен діяти у спосіб та відповідно до повноважень, передбачених законом, у межах своєї компетенції).

З наведеного вище вбачається, що розгляд справи судом з порушенням правил територіальної юрисдикції є порушенням права особи на справедливий суд (ч. 1 ст. 6 Конвенції) та підставою для скасування ухваленого у справі рішення (ч. 1 ст. 378 ЦПК України).

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються судами за встановленими Законом правилами підсудності, а їх порушення - є ознакою незаконності рішення.

З урахуванням викладеного, вважаю, що дана позовна заява не підсудна Амур-Нижньодніпровському районному суду м. Дніпропетровська і підлягає передачі на розгляд по підсудності Індустріальному районному суду м. Дніпропетровська.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст.27, 31, 260, 261, суддя,-

УХВАЛИВ:

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 патрульної поліції Національної поліції України до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди передати по підсудності на розгляд до Індустріального районного суду м.Дніпропетровська.

Передача страви на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше пяти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше пяти днів після залишення її без задоволення.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом пятнадцяти днів з дня її складання.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

У відповідності до п.п. 15.5) п. 15 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в редакції яка діє з 15.12.2017, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до апеляційного суду через суд першої інстанції.

Суддя О.Б.Подорець