Справа № 296/3848/15-ц
УХВАЛА

"08" липня 2019 р. м.Житомир

Суддя Корольовського районного суду м. Житомира Маслак В.П., пр секретарі судових засідань Тузенко А.О., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про заміну сторони у виконавчому провадженні по справі за позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення моральної та матеріальної шкоди ,-

ВСТАНОВИВ:

В червні 2019р. ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження з примусового виконання рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 25.12.2015р. по справі №296/3848/15-ц, а саме замінити стягувача ОСОБА_3 на його правонаступника ОСОБА_1 .

В обґрунтування поданої заяви ОСОБА_1 вказав, що рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 25.12.2015р. у справі №296/3848/15-ц позов ОСОБА_2 , ОСОБА_3 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 2020,26грн. матеріальної шкоди, 3000,00грн. моральної шкоди та 1637,37грн. судового збору. Стягнуто з ОСОБА_4 , на користь ОСОБА_3 220416,64грн. матеріального збитку та 617,00грн. судового збору. В решті вимог позову - відмовлено. Вказане рішення в частині стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 220416,64 грн. матеріальної шкоди було залишене в силі рішенням апеляційного суду Житомирської області від 22.02.2016р. та набрало законної сили. На підставі виконавчого листа, виданого Корольовським районним судом м. Житомира, державним виконавцем Корольовського ВДВС м.Житомира 27.04.2016р. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ЄДРВП №50991344. В подальшому, 29.05.2019р. ОСОБА_3 та ОСОБА_1 уклали договір відступлення права вимоги, відповідно до умов якого ОСОБА_3 уступив ОСОБА_1 право вимоги до ОСОБА_4 , а новий кредитор набув право вимоги кредитора до боржника на суму 221033,64 грн.

У відзиві на заяву про заміну сторони виконавчого провадження боржник ОСОБА_4 заперечив проти задоволення вказаної заяви. Вказав, зокрема, що заміна кредитора у зобов`язані, як і саме зобов`язання, є інститутом цивільного права, а відносини, пов`язані з виконанням судового рішення, характеру цивільно-правових не мають. Відступлення права стягувача саме за рішенням суду шляхом укладення цивільно-правової угоди чинним законодавством не передбачено.

Представник ОСОБА_3 - адвокат Бородін Д.В. в заяві від 08.07.2019р. просив розгляд заяви про заміну сторони виконавчого провадження здійснювати у його відсутність. Заяву підтримав та просив її задовольнити.

ОСОБА_1 та представник ОСОБА_2 ОСОБА_5 в засідання суду не з`явились, в заявах просили розгляд справи здійснювати без їх участі. Заяву про заміну сторони виконавчого провадження просили задовольнити.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно рішення Корольовського районного суду м. Житомира від "25" грудня 2015 р. позов ОСОБА_2 , ОСОБА_3 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 2020,26грн. матеріальної шкоди, 3000,00грн. моральної шкоди та 1637,37грн. судового збору. Стягнути з ОСОБА_4 , на користь ОСОБА_3 220416,64грн. матеріального збитку та 617,00грн. судового збору. В решті вимог позову відмовлено (а.с.74-75).

Рішенням апеляційного суду Житомирської області від 22.02.2016р. апеляційну скаргу ОСОБА_4 задоволено частково. Рішення Корольовського райсуду м.Житомира від 25 грудня 2015 року змінено. Доповнено резолютивну частину рішення перед висловом „в решті вимог позову відмовити новим абзацем наступного змісту: «Зобов`язати ОСОБА_2 після відшкодування майнової шкоди ОСОБА_3 передати ОСОБА_4 залишки пошкодженого мотоцикла «Ямаха», р.н. НОМЕР_1 ». В решті рішення залишено без змін (а.с.76-77).

На виконання рішення Корольовським районним судом м.Житомира 25.03.2016р. видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 220416,64 грн. матеріального збитку та 617,00 грн. судового збору.

Державним виконавцем Корольовського ВДВС Житомирського міського управління юстиції 27.04.2016р. відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого документу (а.с.143).

В подальшому, 29.05.2019р. між ОСОБА_3 (первісний кредитор) та ОСОБА_1 (новий кредитор) укладено договір відступлення права вимоги (а.с.142).

Відповідно до п.1.1 вказаного договору кредитор уступив новому кредитору право вимоги до ОСОБА_4 , а новий кредитор набув право вимоги кредитора до боржника на суму 221033,64 грн.

Пунктом 2.1 договору про відступлення права вимоги сторони погодили, що до нового кредитора переходить право вимоги від боржника належного виконання зобов`язань боржника, виниклих на підставі рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 25.12.2015р. у справі №296/3848/15-ц на суму 221033,64 грн.

Договір набув чинності з моменту його підписання і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором (п.1.4 договору про відступлення права вимоги).

Процесуальне правонаступництво - це перехід процесуальних прав і обов`язків сторони у справі до іншої особи у звязку з вибуттям особи у спірному матеріальному правовідношенні.

Процесуальне правонаступництво випливає з юридичних фактів правонаступництва (заміни сторони матеріального правовідношення її правонаступником) і відображає зв`язок матеріального і процесуального права. У кожному конкретному випадку для вирішення питань можливості правонаступництва суду слід аналізувати відповідні фактичні обставини, передбачені нормами матеріального права.

Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частина друга стаття 11 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов"язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

Відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», стягувачем є фізична або юридична особа, на користь чи в інтересах якої видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов"язок щодо виконання рішення.

На підставі ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Виходячи із цих норм, зокрема, пунктами 1, 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

У зв"язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, внаслідок чого припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п"ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» за заявою заінтересованої сторони зобов"язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов"язки в зобов"язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Таким чином, у даній справі відбулася заміна кредитора у зобов"язанні, зокрема ОСОБА_1 є новим кредитором у правовідносинах з боржником, а також новим стягувачем.

За таких обставин, звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу сторони виконавчого провадження відповідає змісту статей 512, 514 ЦК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження».

Вищезазначене підтверджено правовою позицією, висловленою Верховним Судом України в постанові від 20 листопада 2013 року (справа № 6-122цс13).

Крім того в Ухвалах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 березня 2015 року, 30 вересня 2015 року та інших, зроблені наступні висновки щодо заміни сторони у виконавчому провадженні: «...Разом із тим суди, вирішуючи питання про заміну сторони виконавчого провадження, неправильно витлумачили вищезазначені положення закону та дійшли помилкового висновку про те, що заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником має відбуватися лише у відкритому виконавчому провадженні, та залишили поза увагою те, що процесуальне правонаступництво у виконавчому провадженні - це заміна на будь-якій стадії виконавчого провадження стягувача або боржника іншою особою у звязку з вибуттям правопопередника після постановления щодо нього судового рішення і заміни його правонаступником, тобто підставою заміни кредитора внаслідок правонаступництва, в тому числі й у виконавчому провадженні, є настання певних обставин, які мають юридичне значення і в результаті яких виникають цивільні права та обовязки, або пряма вказівка акту цивільного законодавства, що не залежить від умов та порядку здійснення виконавчого провадження органами і посадовими особами. При цьому посилання судів на те, що виконавче провадження завершено, а тому неможлива заміна сторони виконавчого провадження, є неправильним, так як не замінивши сторону, вона не зможе повторно звернутися до державної виконавчої служби, що передбачено Законом...».

Безпідставними є посилання ОСОБА_4 у відзиві на те, що відступлення права стягувача саме за рішенням суду шляхом укладення цивільно-правової угоди чинним законодавством не передбачено, оскільки передання кредитором своїх прав іншій особі за договором відступлення права вимоги (факторингу) є правонаступництвом і такий правонаступник кредитора має право звертатись до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження з наданням йому статусу сторони виконавчого провадження.

Такий висновок суду узгоджується із правовою позицією, висловленою Верховним Судом України в постанові від 20 листопада 2013 року у справі № 6-122цс13.

Таким чином, виходячи з аналізу зазначених норм права, суд приходить до висновку про те, що заява про заміну сторони у виконавчому провадженні є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Керуючись ч.5 ст15 Закону України «Про виконавче провадження», ст.442 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про заміну сторони у виконавчому провадженні по справі за позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення моральної та матеріальної шкоди - задовольнити.

Замінити стягувача ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , на його правонаступника ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 , у виконавчих провадженнях з примусового виконання рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 25.12.2015р. по справі №296/3848/15-ц.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена безпосередньо до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом пятнадцяти днів з дня ії проголошення.

Суддя В. П. Маслак