У Х В А Л А

18 січня 2019 року

Лисичанський міський суд в особі головуючого судді Фастовця В.М., розглянувши у письмовому провадженні цивільну справу за позовом акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за заявою від 22.09.2014, у розмірі 22878,14 грн., посилаючись на те, що відповідач не виконав в повному обсязі умов договору та допустив утворення заборгованості, яка в добровільному порядку не погашає.

Встановлено, що під час розгляду справи у подібних правовідносинах ухвалою Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 12 вересня 2018 року справу № 754/13763/15-ц за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до Особа -3 про стягнення заборгованості, передано на розгляд ОСОБА_2 палати Верховного Суду.

Зі змісту даної ухвали вбачається, що Верховний Суд у складі Об`єднаної ОСОБА_3 цивільного суду дійшов висновку про необхідність відступу від висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше ухваленому судовому рішенні Верховного Суду України від 24.09.2014 року у справі № 6-144 цс14, а також вважає, що є необхідність у формуванні єдиної правозастосовної практики для усунення виявлених розбіжностей у практиці розгляду судами аналогічних спорів.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

АТ КБ «Приватбанк» вважає, що підписана заява позичальника разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Пам`яткою клієнта» та «Тарифами банку» складає між позивачем та відповідачем договір, що підтверджується підписом останнього в заяві. Крім того, вказаний підпис свідчить про обізнаність особи щодо всіх складових договору і про його згоду з ними.

Така ж думка міститься у постановах Верховного Суду України від 10.06.2015 року, №6-695цс15, від 22.10.2014 року № 6-127цс14, від 04.11.2015 року № 6-1926 цс-15.

Однак, Верховний Суд у складі Об`єднаної ОСОБА_3 цивільного суду в ухвалі від 12 вересня 2018 року дійшов висновку про те, що якщо Умови та Правила надання банком кредиту не містять підпису позичальника та при цьому банк не надає судам належних доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови розумів відповідач, підписуючи заяву позичальника, а також те, що Умови і Правила містили ту чи іншу спірну умову у момент підписання заяв позичальника, або в подальшому не змінювались, то такі Умови та Правила надання банком кредиту не можуть вважатись складовою частиною кредитного договору банку з цим позичальником.

На думку колегії суддів Верховного Суду у складі Об`єднаної ОСОБА_3 цивільного суду, при розгляді справ з аналогічними фактичними обставинами банки, на підтвердження тих чи інших умов кредитування, повинні надавати судам підписані позичальником Умови та Правила надання банком кредиту або докази, які б підтверджували, що саме ці Умови розумів відповідач, підписуючи заяву позичальника, яка містить посилання на конкретну редакцію таких Умов, відповідно із наданням суду цієї редакції Умов або докази на підтвердження того, яка саме редакція Умов була чинною на дату підписання заяви позичальником, тощо.

Надані Умови та Правила надання банком кредиту, без підтвердження того, що саме ці Умови розумів відповідач, підписуючи заяву позичальника не повинні оцінюватись судом, як належний доказ у справах з аналогічними фактичними обставинами.

Даний висновок колегії суддів Верховного Суду у складі Об`єднаної ОСОБА_3 цивільного суду приймається судом до уваги з огляду на те, що спірні правовідносини у справі № 415/10241/18 (що розглядається) та у цивільній справі № 754/13763/15-ц (що є предметом перегляду ОСОБА_2 Верховного Суду) є подібними.

Згідно з п.10 ч.1 ст.252 ЦПК України суд може зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, ОСОБА_2 Палатою Верховного Суду.

Відповідно до п.14 ч.1 ст. 253 ЦПК України передбачено, що провадження у справі зупиняється у випадку, передбаченому п.10.ч.1 ст.252 ЦПК України до закінчення перегляду в касаційному порядку.

Оскільки справа у подібних правовідносинах передана на розгляд до ОСОБА_2 Верховного Суду і прийнята нею до продовження розгляду, суд вважає за необхідне зупинити провадження у даній справі до закінчення перегляду в касаційному порядку ОСОБА_2 Палатою Верховного Суду справи № 754/13763/15-ц.

На підставі викладеного, керуючись п.10 ч.1 ст. 252, п. 14 ч. 1 ст.253ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Провадження у справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до титаренка ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором - зупинити до закінчення перегляду ОСОБА_2 Палатою Верховного Суду в касаційному порядку судового рішення у цивільній справі №754/13763/15-ц.

Апеляційна скарга на цю ухвалу суду може бути подана до Луганського апеляційного суду протягом 15-ти днів з дня проголошення ухвали.

Суддя: