Ухвала

31 січня 2019 року

м. Київ

справа № 761/6128/18

провадження № 61-1853ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Ступак О. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 17 вересня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 28 грудня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, міністра закордонних справ України Клімкіна Павла Анатолійовича про відшкодування майнової та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державної казначейської служби України, міністра закордонних справ України Клімкіна П. А. про відшкодування майнової та моральної шкоди.

В обґрунтування позову зазначив, що міністром закордонних справ України Клімкіним П. А. було порушено його конституційні права. Він впродовж двох років з'являвся в прийомні дні до відповідача, проте особистих зустрічей із ним так і не відбулося. Постановами Окружного адміністративного суду м. Києва у справах № 826/2266/16, №826/17920/16 та №826/4703/17, які набрали законної сили, було визнано протиправною бездіяльність міністра закордонних справ України КлімкінаП. А. щодо нездійснення особистого прийому. Трьома ухвалами по справах № 826/2266/16, №826/17920/16 та №826/4703/17 йому було відмовлено в ухваленні додаткового рішення, які б компенсували судові втрати, пов'язані з явкою до суду. Зазначає, що він поніс майнові втрати на проїзд до м. Києва, проживання в готелі та користування міським транспортом, а також витрати на поштові відправлення до суду та до відповідача, оплатою виготовлення копії позовних заяв, заперечень до касаційної та апеляційної скарг відповідача. Окрім того, незаконними діями міністра закордонних справ України Клімкіна П. А. йому також завдано моральної шкоди, що полягає у моральних стражданнях та хвилюваннях, у зв'язку з ушкодженням його здоров'ям під час постійних переїздів з одного населеного пункту до іншого протягом двох років та негативних наслідків та проявів відповідача, який упродовж двох років не відновив порушені права позивача. З урахуванням викладеного ОСОБА_1 просив стягнути з Державного бюджету України на свою користь відшкодування майнової шкоди у розмірі 15 656,76 грн та на відшкодування моральної шкоди 12 767,45 грн.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 17 вересня 2018 року залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 28 грудня 2018 року, в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

18 січня 2019 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 17 вересня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 28 грудня 2018 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати та направити справу для повторного розгляду до суду першої інстанції.

Верховний Суд дійшов висновку, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження з огляду на таке.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Згідно з пунктом 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом позову у цій справі є відшкодування шкоди у загальному розмірі 28 424,21 грн, що є меншим, ніж сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (192 100,00 грн), а тому у розумінні ЦПК України справа є малозначною.

При цьому Верховний Суд враховує рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року № R (95) 5, згідно яких державам-членам необхідно вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, необхідно вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Касаційна скарга ОСОБА_1 не містить посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Ураховуючи, що оскаржувані судові рішення прийняті у малозначній справі, а випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, відсутні, тому у відкритті касаційного провадження у цій справі необхідно відмовити.

Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 17 вересня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 28 грудня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, міністра закордонних справ України Клімкіна Павла Анатолійовича про відшкодування майнової та моральної шкоди відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О. В. Ступак