Справа № 412/7054/13-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2019 року м.Сватове

Сватівський районний суд Луганської області у складі:

головуючого - судді Скрипника С.М.,

за участю секретаря судового засідання Брайловської М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сватове питання щодо відновлення втраченого судового провадження за матеріалами цивільної справи № 412/7054/13-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

До Сватівського районного суду Луганської області надійшла заява ПАТ «Родовід Банк» про видачу дубліката виконавчого листа.

Ухвалою Сватівського районного суду від 14 січня 2019 року дана заява була прийнята до розгляду та ініційовано розгляд справи про відновлення втраченого судового провадження у цивільній справі № 412/7450/13-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором; розгляд питання про видачу дубліката виконавчого листа було зупинено до розгляду питання щодо відновлення втраченого судового провадження.

Заява про видачу дубліката виконавчого листа обґрунтована тим, що у 2013 році Краснодонським міськрайонним судом Луганської області було винесено рішення у справі за позовом АТ «Родовід Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, яким було стягнуто з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 38069,05 грн. 23.10.2013 року Краснодонським міськрайонним судом Луганської області було видано виконавчий лист по справі № 412/7054/13-ц про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 у розмірі 38069,05 грн.

14.04.2014 Сорокинським міськрайонним відділом державної виконавчої служби ГТУЮ у Луганській області відкрито виконавче провадження № 42632265 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 38069,05 грн.

31 серпня 2018 року Банк звернувся до начальника Сорокинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Луганській області із запитом про хід виконавчих дій при здійсненні виконавчого провадження № 42632265.

24 вересня 2018 отримав відповідь про те, що виконавчий лист № 412/7054/13-ц, боржник ОСОБА_2, який видано Краснодонським міськрайонним судом Луганської області про стягнення заборгованості з вищевказаного боржника на користь АТ «Родовід Банк» було втрачено, тобто виконавче провадження залишилось на окупованій території, яка непідконтрольна українській владі.

В судове засідання представник АТ «Родовід Банк» не з'явився, про час та місце розгляду справи була повідомлені належним чином.

Боржник ОСОБА_2 про місце, день та час слухання справи були повідомлена належним чином шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України відповідно до вимог ч.11 ст. 128 ЦПК України та ст.12-1 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України».

Виходячи з вищевикладеного, а також положень ч. 3 ст. 211, ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд вважає, що судовий розгляд справи можливий за відсутності осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши надані письмові докази в їх сукупності, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 488 ЦПК України відновлення втраченого повністю або частково судового провадження в цивільній справі, закінченій ухваленням рішення або у якій провадження закрито, проводиться у порядку, встановленому ЦПК України.

Як передбачено ст. 489 ЦПК України, втрачене судове провадження у цивільній справі може бути відновлене за заявою осіб, які брали участь у справі, або за ініціативою суду.

Заява про відновлення втраченого судового провадження подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції (ст. 490 ЦПК України).

Згідно розпорядження Вищого спеціалізованого суду України від 02.09.2014 року №27/0/38-14 «Про визначення територіальної підсудності справ», до територіальної підсудності Сватівського районного суду Луганської області відносяться справи, підсудні Краснодонському міськрайонному суду Луганської області.

Згідно ст. 493 ЦПК України, при розгляді заяви про відновлення втраченого судового провадження суд бере до уваги: частину справи, яка збереглася (окремі томи, жетони, матеріали з архіву суду тощо); документи, надіслані (видані) судом учасникам судового процесу та іншим особам до втрати справи, копії таких документів; матеріали виконавчого провадження, якщо воно здійснювалося за результатами розгляду справи; будь-які інші документи і матеріали, подані учасниками судового процесу, за умови, що такі документи і матеріали є достатніми для відновлення справи; відомості з Єдиного державного реєстру судових рішень; дані, що містяться в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі; будь-які інші відомості, документи тощо, отримані у законний спосіб з інших офіційних джерел.

Відповідно ст. 494 ЦПК України на підставі зібраних і перевірених матеріалів суд постановляє ухвалу про відновлення втраченого судового провадження повністю або в частині, яку, на його думку, необхідно відновити.

Таким чином, суд має вживати всіх можливих заходів для витребування необхідних документів, матеріалів, допиту свідків тощо, навіть за відсутності відповідних клопотань заявника. Це також випливає з висновків ВССУ у справі № 6-51905св12, де в ухвалі від 12 червня 2013 року зазначено, що для вирішення питання про відновлення провадження суддя повинен був вжити всіх заходів для витребування інших (крім тих, які були подані заявником) необхідних документів, у тому числі витребування документів із справ, які були виділені в окреме провадження.

В узагальненні практики розгляду судами деяких питань, повязаних із відновленням втраченого судового провадження, у тому числі на тимчасово окупованій території і в зоні АТО від 01.01.2017 Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних i кримінальних справ звернено увагу, що в такій категорії справ суд на підставі частини четвертої статті 10 ЦПК (в редакції 2004 р.) має сприяти встановленню фактів та обставин, необхідних для відновлення втраченого судового провадження, у тому числі шляхом отримання інформації зі статистичної картки у справі, реєстру відправлення кореспонденції, копій документів, які збереглись в суді, а також інформації, що міститься в автоматизованій системі документообігу суду «Д-3» (АСДС) та в Єдиному державному реєстрі судових рішень (ЄДРСР).

Згідно АСДС Д-3 Краснодонського міськрайонного суду Луганської області, яка закріплена за Сватівським районним судом Луганської області, розпочала роботу в судах з 01.01.2011 та працює до теперішнього часу. По цивільній справі № 412/7054/13-ц міститься рішення Краснодонського міськрайонного суду Луганської області від 23 жовтня 2013 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Як встановлено судовим розглядом, відновлення втраченого провадження необхідно з метою отримання дубліката виконавчого листа.

За таких обставин, суд, з метою захисту прав заявника, суд вважає можливим відновити втрачене судове провадження для зазначеної заявником мети в частині рішення Краснодонського міськрайонного суду Луганської області від 23 жовтня 2013 року по справі № 412/7054/13-ц.

На підставі викладеного та керуючись статтею 260, 354 ,488-495 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відновити втрачене судове провадження в частині рішення суду у цивільній справі № 412/7054/13-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором:

Справа № 412/7054/13-ц

Провадження № 2/412/2334/13

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2013 року м. Краснодон

Краснодонський міськрайонний суд Луганської області у складі: головуючого - судді Рімашевської О. В., при секретарі Сєріковій Н.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Краснодону цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ПАТ «Родовід Банк» звернувся до суду з позовом, в якому просив суд стягнути з відповідача ОСОБА_2 заборгованість за кредитом в сумі 101 539,01 грн., поклавши на відповідача судові витрати.

Представник позивача, надав до суду письмову заяву в якій просив суд розглянути справу за його відсутності. На заявлених вимогах наполягав у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 (змінила прізвище на Кузьмич) надала до суду заяву, у якій визнала позов частково, просила зменшити розмір пені у звязку зі скрутним матеріальним становищем. Просила розглянути справу за її відсутності.

Суд вирішив можливим розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів.

Суд, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши матеріали справи, вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до ст. 15 ЦПК України розгляд даної справи належить до компетенції суду.

Згідно вимог ч. ч. 3, 4 ст. 10, ч. 1 ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню.

Відповідно до ст.. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти в розмірі та на умовах, вказаних у договорі, а позичальник зобовязується повернути кредит та виплатити відсотки, встановлені договором.

Встановлено, що 09.08.2008 року між сторонами був укладений кредитний договір № Ск-1319-021576/8-2008 про надання позивачем відповідачу кредитних коштів в розмірі 10909,00 грн. за умовами сплати 0,10% річних строком до 09.08.2010 року (а.с.18-20).

П. 2.14 договору була передбачена сплата відповідачем плати за обслуговування кредиту в розмірі 2,7% від суми наданого кредиту; згідно з п. 4.1.8, 4.1.9, відповідач брала на себе зобовязання погашати кредит щомісячними платежами в сумі 749,56 грн.

Згідно п. 4.1.23 договору, за порушення строків погашення заборгованості, відповідач зобовязана сплатити банку пеню за кожен день прострочки в розмірі 1,6% від суми простроченого платежу.

Термін позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків, винагороди, неустойки пені додатково між сторонами не узгоджувався та становить 3 роки, як це передбачено цивільним законодавством; строк позовної давності за заявленими вимогами не пропущений.

Факту укладення кредитного договору на вказаних умовах між сторонами, ознайомлення відповідача з умовами надання кредиту, відповідач не оспорював.

Через порушення взятого на себе зобов'язання відповідач має заборгованість за кредитним договором станом на 30.07.2013 року в розмірі 101 539,01 грн., яка складається з: 9092,20 грн. заборгованість за кредитом; 15,41 грн. заборгованість за процентами за користування кредитом; 5185,19 грн. прострочена плата за обслуговування кредиту, 83 469,96 грн. пеня за порушення зобов»язань по кредиту; 1621,83 грн. 3% річних за користування найомними коштами; 2154,42 грн. інфляційні втрати банку.. Позивачем до позову надані розрахунки по кожній частині заборгованості; суд приймає до уваги те, що ознайомлена з розрахунками відповідач правильності нарахування суми боргу не заперечує; розміру сум, пред»явлених позивачем до стягнення, не оспорює. Тому суд вважає можливим прийняти розрахунки заборгованості, надані позивачем.

За правилами ст. ст. 525 527 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Відповідно ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з ростроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, тобто повернення всієї суми кредиту.

На підставі вищевикладеного, з огляду на те, що в судовому засіданні встановлено, що між сторонами існують договірні кредитні відносини, відповідач не виконав взяті на себе зобовязання за кредитним договором, заборгованість за кредитним договором, яка становить предмет позову, утворилася у результаті неналежного виконання відповідачем свого зобов'язання за кредитним договором, враховуючи, що законом встановлено право позивача вимагати повернення кредиту та інших передбачених договором платежів у разі неналежного виконання відповідачем умов договору, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по кредитному договору: 9092,20 грн. заборгованості за тілом кредиту; 15,41 грн. заборгованості по відсоткам за користування кредитом; 5185,19 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом.

Розглянувши заявлені вимоги в частині стягнення пені за невиконання грошового зобовязання в сумі 83469,96 грн., суд встановив наступне.

Згідно з п. 4.1.23 кредитного договору, за порушення строків погашення заборгованості, відповідач зобовязана сплатити банку пеню за кожен день прострочки в розмірі 1,6% від суми простроченого платежу.

Частинами 1, 3 ст. 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Із розрахунків розміру пені, предявленої позивачем до стягнення, вбачається, що пеня розрахована із суми всієї заборгованості за кредитом.

За положеннями ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Аналіз зазначеної правової норми свідчить про те, що судом може бути самостійно зменшений розмір неустойки, який предявляється до стягнення, при наявності для цього певних підстав. Також розмір пені може бути зменшений за клопотанням відповідача, виходячи із його матеріального становища.

Відповідачем заявлене клопотання про зменшення розміру пені з посиланням на важке матеріальне становище. Відповідач вказала, що вона має на утриманні двох малолітніх дітей, перебувала у соціальній відпустці по догляду за дитиною до трьох років; в теперішній час, через важке матеріальне становище, перервала відпустку по догляду за дитиною та приступила до роботи, отримує мінімальну заробітну плату. На підтвердження вказаних обставин відповідачем надані копії документів про наявність у неї двох малолітніх дітей.

При визначенні розміру пені, яка має бути стягнута з відповідача за неналежне виконання зобовязання, суд враховує, що розмір нарахованої позивачем пені (83469,96 грн.) значно перевищує розмір заборгованості за кредитом з урахуванням відсотків та заборгованості по комісії (14 292,80 грн.), також суд приймає до уваги матеріальне становище відповідача наявність у неї двох малолітніх дітей, у зв»язку з чим вона не мала самостійного заробітку, оскільки перебувала у відпустках по догляду за дітьми до трьох років; суд також враховує, що позивачем тривалий час не здійснювались заходи щодо витребування з відповідача заборгованості за кредитним договором, сума пені нарахована зі всієї суми простроченого грошового зобовязання, яка виникла за період з 2008 по 2013 рік. Оцінивши в сукупності всі обставини, які мають значення для розгляду справи по суті, враховуючи відсутність у позові посилань на реальні збитки, понесені позивачем через невиконання відповідачем грошового зобовязання в обґрунтування розміру пені, суд вважає можливим зменшити розмір неустойки, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача до 20 000,00 грн.

Розглянувши вимоги про стягнення з відповідача 3% за користування кредитними коштами та інфляційних нарахувань на суму заборгованості, суд дійшов до наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення а також три проценти річних від простроченої суми.

Згідно з правовою позицією, викладеною в 18 Постанови Пленуму ВСУ № 5 від 30.03.2012 року Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин, За змістом статті 552, частини другої статті 625 ЦК інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобовязання, вираженого в національній валюті, та три проценти річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому суд має виходити з того, що ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобовязання

На підставі наведеного, суд дійшов до висновку про правомірність вимог позивача щодо стягнення з відповідача вказаних сум.

Таким чином суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитом в сумі 38 069,05 грн., із розрахунку 9092,20 грн. (тіло кредиту) + 15,41 грн. (заборгованість за відсотками)+ 5185,19 грн. (заборгованість за комісією)+ 20000,00 (пеня)+1621,83 грн. (3% річних за користування коштами) + 2154,42 грн (інфляційні нарахування).

Відповідно до положень ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Таким чином, стягненню з відповідача на користь позивача також підлягають документально підтверджені судові витрати в сумі, яка пропорційна частині задоволених позовних вимог, в сумі 38069,05 грн. 380,77 грн.

На підставі ст. ст. 525- 527, 530, 625,1050 ЦК України, керуючись ст. ст. 5 - 15, 60, 61, 79, 83, 88, 174, 169, 212 215, ЦПК України, Постановою Пленуму ВСУ № 5 від 30.03.2012 року, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов Публічного акціонерного товариства Родовід Банку до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь ПАТ Родовід Банк (п/р 2909762 в АТ Родовід Банк, МФО 321712, код 14349442) заборгованість за кредитним договором № Ск-1319-021576/8-2008 від 09.08.2008 року станом на 30.07.2013 року в сумі 38069,05 грн. (тридцять вісім тисяч шістдесят дев»ять гривень 05 копійок), з яких: 9092,20 грн. тіло кредиту; 15,41 грн. заборгованість за відсотками; 5185,19 грн. заборгованість за комісією; 20000,00 пеня за порушення зобов»язання; 1621,83 грн. 3% річних за користування коштами; 2154,42 грн інфляційні нарахування.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь ПАТ Родовід Банк (п/р 2909762 в АТ Родовід Банк, МФО 321712, код14349442) судовий збір в сумі 380,77 грн. (триста вісімдесят гривень 77 копійок)

В задоволенні позову в іншій частині відмовити.

Рішення може бути оскаржено в Апеляційному суді Луганської області через Краснодонський міськрайонний суд Луганської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: О. В. Рімашевська

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Луганського апеляційного суду.

Суддя: С.М. Скрипник