ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/4820/2105/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Гринчука Р.С., Грох Л.М., Костенка А.М.,

секретар судового засідання - Чебан О.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, завданої незаконним рішенням слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області з апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 24 жовтня 2019 року, суддя Шевчик О.М.,

встановив:

В липні 2019 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Держави Україна в особі Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області, Державної казначейської служби України про відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяної йому ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що він звернувся до слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду зі скаргою на бездіяльність слідчого у кримінальному провадженні №0000039 від 06.10.2017 року, однак слідчий суддя Бондарчук В.В. ухвалою від 28.05.2019 року залишив скаргу без розгляду, чим заподіяв позивачу значної майнової та моральної шкоди. Моральна шкода оцінена у 1 000 000 000 грн., полягає у стражданнях, які переніс ОСОБА_1 від змісту вказаної ухвали та усвідомлення витонченого знущання над ним, що призвело до порушення його честі та гідності, в той час як майнова шкода, яку позивач оцінює в 40 020 грн. була заподіяна йому витрачанням чотирьох годин його вільного часу та 20 грн. оплати послуг маршрутного таксі.

У відзиві Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області проти позову заперечив та вказав, що позивачем не надано жодних належних і допустимих доказів на підтвердження факту та обставин завдання позивачу будь-якої шкоди. Скасування чи зміна прийнятого судом першої інстанції рішення не є і не може оцінюватись як підстава для відшкодування шкоди, крім випадків, визначених законом.

Державна казначейська служба Україниу відзиві проти позову заперечила та зазначила, що Державна казначейська служба України та її територіальні органи лише виконують рішення суду про стягнення коштів з Державного бюджету України, а не відповідають за зобов`язаннями Держави або державних органів. Позивач жодним чином не довів та не обґрунтував, яку саме шкоду, протиправні дії чи бездіяльність орган казначейства завдав останньому, та у чому полягала протиправність його діяння як відповідача.Жодним законодавчим актом, нормативно-правовим актом не передбачено покладення відповідальності на органи Державної казначейської служби України за дії інших юридичних осіб та Держави України в цілому. Позивачем не обґрунтовано розмір завданої йому моральної та майнової шкоди та не підтверджено відповідними доказами.

Рішенням Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 24.10.2019 року в задоволенні позовної заяви відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив вищевказане рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що ухвала слідчого судді Бондарчука В.В. була скасована саме у зв`язку із порушенням вимог кримінального процесуального закону, тобто є очевидним, що відповідна ухвала є незаконною, відтак саме даним судовим рішенням йому як скаржнику була заподіяна шкода. Зазначив, що судом першої інстанції необґрунтовано не взято до уваги правові висновки Верховного Суду, про які позивачем було зазначено у позовній заяві.

В судове засідання учасники справи, будучи повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи, не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили.

Перевіривши матеріали справи колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 02 липня 2019 року скасовано ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28 травня 2019 року, якою залишено без розгляду скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність слідчого у кримінальному провадженні № 0000039 від 6 жовтня 2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 370 КК України.

Відмовляючи у задоволенні позову суд виходив з того, що витрати власного часу та зусилля позивача на складання скарги, її подачу та участь у розгляді справи є реалізацією права особи на оскарження рішення суду і не є підставою для відшкодування моральної шкоди в розумінні статті 1174 ЦК України. Сам лише факт прийняття слідчим суддею в порядку КПК України процесуального рішення про залишення скарги позивача без розгляду, яке згодом було скасовано судом апеляційної інстанції не свідчить про заподіяння позивачу моральної шкоди, оскільки процесуальні порушення, які були допущені в ухвалі слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28 травня 2019 року про залишення скарги без розгляду були усунуті ухвалою Хмельницького апеляційного суду. Позивач не довів достатніми та допустимими доказами факт заподіяння йому шкоди та її розмір, а також причинний зв`язок між прийняттям ухвали про залишення скарги без розгляду та настанням моральної шкоди. При цьому зазначив, що посилання ОСОБА_1 щодо понесених ним витрат на придбання квитків для проїзду до місця розгляду справи, копіювання документів тощо судом не враховується, оскільки протиправність дій відповідачів доведено не було.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 24.10.2019 року є законним та обґрунтованим з огляду на наступне.

Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Як роз`яснив Верховний Суд у своїй постанові від 22.03.2018 року Касаційної цивільної палати у справі № 638/13100/14-ц, шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється ч. 1 ст. 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. За відсутності підстав для застосування вказаної норми закону в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила ч. 6 цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).

Відповідно до положень статей 1173, 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади або ж посадовою або службовою особою органу державної влади при здійсненні своїх повноважень відшкодовується державою незалежно від вини даного органу чи вини цієї особи.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, при вирішенні даного спору про відшкодування моральної та матеріальної шкоди обов`язковому з`ясуванню судом першої інстанції підлягали обставини щодо наявності такої шкоди, незаконності дій, рішень заподіювача та наявність причинного зв`язку між шкодою та вказаними незаконними діями чи рішеннями заподіювача.

Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (стаття 23 ЦК України).

ОСОБА_1 , звертаючись до суду з указаним позовом посилався на те, що в результаті незаконного, на його думку, судового рішення слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області Бондарчука В.В. він фактично позбавлений як споживач можливості реалізувати своє абсолютне право на правомірну, добросовісну та кваліфіковану діяльність працівників Хмельницького міськрайонного суду, що призвело до його матеріальних втрат та заподіяння йому моральної шкоди.

З даним висновком колегія суддів не може погодитись з огляду на наступне.

За змістом статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Пунктом 8 частиною другої статті 129 Конституції України передбачено, що одним із фундаментальних принципів правосуддя є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Чинне законодавство дає можливість особі повною мірою реалізувати своє право на оскарження судового рішення.

Законність процесуальних актів і дій (бездіяльності) суддів, вчинених при розгляді конкретної справи, не може перевірятися за межами передбаченого законом процесуального контролю.

Як вбачається із матеріалів справи ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Бондарчука В.В. від 28.05.2019 року скасовано ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 02.07.2019 року у зв`язку із порушенням визначених кримінальним процесуальним законом вимог стосовно процедури розгляду відповідних скарг поданих на стадії досудового розслідування. Будь-яких порушень чи невірного застосування положень кримінального чи кримінального процесуального закону вищевказаним слідчим суддею судом вищої інстанції встановлено не було.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що позивачем не надано належних та допустимих доказів неправомірних дій чи бездіяльності слідчого судді Бондарчука В.В. та завдання ОСОБА_1 відповідної моральної чи майнової шкоди.

Твердження позивача про порушення права на надання йому відповідної послуги у вигляді належного правосуддя також підлягає відхиленню, оскільки рішення суду (слідчого судді) у питаннях здійснення правосуддя можуть оскаржуватись у порядку, передбаченому процесуальними законами, а не шляхом оскарження їх дій чи відшкодування за рахунок держави моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю судів (суддів) при здійсненні ними своїх повноважень, гарантованих Конституцією України до іншого суду, оскільки це порушуватиме принцип незалежності судів і заборону втручання у вирішення справи належним судом (постанова Верховного Суду від 31 січня 2018 року у справі № 454/380/17, провадження № 61-252св18).

Судом першої інстанції вірно зазначено про необґрунтованість посилання позивача на правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 22 травня 2019 року у справі № 686/20012/18, оскільки вказаною постановою сформульовано правові висновки стосовно відшкодування моральної шкоди завданої бездіяльністю слідчого при розгляді клопотань у кримінальному провадженні та дій процесуального прокурора, а не шкоди ймовірно завданої судовим рішенням.

Посилання позивача на рішення Європейського суду з прав людини у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» (заява N 40450/04) щодо завдання заявнику у даній справі моральної шкоди не може бути застосована як підстава для даної позовної заяви, оскільки у вказаному рішенні висновки ЄСПЛ зроблені за інших фактичних обставин.

У вказаному рішенні Високий Суд встановив, що на користь заявника до часу розгляду справи у суді не було виконано в повному обсязі рішення військового суду Черкаського гарнізону від 22 серпня 2001 року. Затримка у його виконанні становила близько семи років і десяти місяців. Рішення іншого районного суду від 29 липня 2003 року залишалось невиконаним вже протягом близько п`яти років і одинадцяти місяців. При цьому доводи Уряду не містили будь-яких пояснень щодо таких значних затримок у виконанні судових рішень, винесених на користь заявника. Суд зазначив, що ці затримки спричинені поєднанням певних чинників, таких як брак бюджетних коштів, бездіяльність з боку державних виконавців та недоліки в національному законодавстві, унаслідок чого заявник не мав можливості домогтися виконання судових рішень у ситуації, коли в бюджеті не було передбачено коштів на такі цілі. Високий Суд зазначив, що ці чинники не були поза межами контролю органів влади і, отже, визнав повну відповідальність держави за ситуацію, що склалася (п.55). Саме за вищевказаних обставин Європейський суд з прав людини здійснив відсилання на пілотне рішення у такій категорії справ щодо довготривалого виконання рішень національних судів «Бурдов проти Російської Федерації №2» (п.65).

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що ОСОБА_1 не обґрунтовано та не підтверджено належними та допустимими доказами тієї обставини, що ухвалою слідчого судді Бондарчука В.В. про залишення без розгляду поданої ОСОБА_1 скарги на стадії досудового розслідування останньому було заподіяно майнову та (або) моральну шкоду.

Судове рішення ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 24 жовтня2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 13 грудня 2019 року.

Судді: Р.С. Гринчук

Л.М. Грох

А.М. Костенко