Дата документу 11.12.2019 Справа № 0827/1712/2012
Запорізький Апеляційний суд
ЄУН 0827/1712/2012Головуючий у 1-й інстанції Кляшторний В.С.
Пр. № 22-ц/807/3380/19Суддя-доповідач Гончар М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (судді-доповідача) Гончар М.С.

суддів Подліянової Г.С., Кочеткової І.В.

за участі секретаря Путій Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 22 березня 2012 року у справі за заявою ОСОБА_4 про встановлення факту користування житловим будинком

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2012 року ОСОБА_4 звернулась до суду в порядку окремого провадження із вищезазначеною заявою (т.с. 1 а.с. 3-4), в якій просила встановити факт користування нею житловим будинком під літерою А, житловою прибудовою - А-1, сараєм - Б, вбиральнею - Б, гаражами -И,З, шейкою погріба - пг, парканом - 4,5, розташованих за адресою АДРЕСА_1 .

В обґрунтування своєї заяви заявник зазначала, що вона мешкала у будинку АДРЕСА_1 . Вказаний будинок розташований на земельній ділянці площею 620 кв. м, де знаходяться будови: житловий будинок -А, житлової прибудови - А-1, сараю - Б, вбиральні - Б, гаражів - И,З, шейки погріба - пг, паркана - 4,5.

Вказаний житловий будинок був побудований у 1959 році ОСОБА_5 . Згідно технічному паспорту від 01.07.2005 року користувачем є ОСОБА_5 , яка за життя не оформила право власності на своє ім`я.

З 2000 року вона мешкала разом з ОСОБА_5 , вела спільне господарство, оплачувала комунальні послуги. 15.01.2007 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 була укладена угода (домашня), по якій вона придбала житловий будинок під літерою А-1 з надвірними спорудами.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 померла. Після її смерті ОСОБА_4 залишилась мешкати у вказаному буднику, з нею мешкає її син ОСОБА_6 , 1984 р.н. та її мати ОСОБА_7 , 1926 р.н. За весь цей час вона самостійно утримує будинок в належному технічному стані, а також уклала договори на надання комунальних послуг на своє ім`я Факт її проживання та користування вищеназваним домоволодінням підтверджується довідкою квартального комітету.

Ухвалою суд першої інстанції (суддя Кляшторний В.С. т.с. 1 а.с. 37) провадження у цій справі відкрито.

Рішенням Шевченівського районного суду м. Запоріжжя від 22 березня 2012 року (т.с. 1 а.с. 44) заяву ОСОБА_4 у цій справі задоволено.

Встановлено факт, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 2007 року проживала та користувалось жилим будинком під літерою А, житловою прибудовою - А-1, сараєм - Б, вбиральнею - Б, гаражами - И,З, шейкою погріба - пг, парканом - 4,5, розташованих за адресою АДРЕСА_1 .

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції в частині посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (т.с. 2 а.с. 2-119), як особи, що не приймали участі у цій справі, на підставі ст. 292 ЦПК України в редакції, чинній до 14.12.2017 року (аналог ст. 352 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року), у своїх апеляційних скаргах просили рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_4 про встановлення факту користування житловим будинком в частині користування гаражем:

- під літерою «З», розташованим за адресою: АДРЕСА_1 ( ОСОБА_1 т.с. 1 а.с. 56-147),

- під літерою «И», розташованим за адресою: АДРЕСА_1 ( ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (т.с. 2 а.с. 2-119).

Також до апеляційної скарги додані клопотання:

- ОСОБА_1 про виклик та допит свідків (т.с. 1 а.с. 67) ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ;

- ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про виклик та допит свідків (т.с. 2 а.с. 15) ОСОБА_1 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15

Указом Президента України «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» від 29.12.2017 року №452/2017 ліквідовано зокрема: Апеляційний суд Запорізької області та утворено Запорізький апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Запорізьку область з місцезнаходженням у місті Запоріжжі.

Указом Президента України № 297/2018 від 28.09.2018 «Про переведення суддів» судді Апеляційного суду Запорізької області переведені до Запорізького апеляційного суду, який почав роботу з 05 жовтня 2018 року.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено колегію суддів апеляційного суду: головуючого суддю Гончар М.С., суддів Маловічко С.В. та Подліянову Г.С. (т.с. 2 а.с. 122).

Ухвалою апеляційного суду (т.с. 2 а.с. 123) апеляційне провадження за вищезазначеними апеляційними скаргами відкрито.

В автоматизованому порядку суддею Кочетковою І.В. у цій справі замінено суддю Маловічко С.В. у зв`язку із тривалою хворобою останньої (т.с. 2 а.с. 124-125).

Ухвалою апеляційного суду (т.с. 2 а.с. 126) дану справу призначено до апеляційного розгляду.

Заявник ОСОБА_4 подала апеляційному суду відзив на вищезазначену апеляційну скаргу у цій справі (т.с. 2 а.с. 138-144).

У судове засідання 11 грудня 2019 року належним чином повідомлені апеляційним судом про дату, час і місце розгляду цієї справи (т.с. 2 а.с. 134, 137) ОСОБА_2 , як особа, яка подала апеляційну скаргу, а також заявник ОСОБА_4 не з`явились, про причини своєї неявки апеляційний суд не сповістили, клопотань про відкладення розгляду цієї справи апеляційному суду не подавали.

При вищевикладених обставинах, апеляційний суд визнав неповажними причини неявки у дане судове засідання ОСОБА_2 , як особи, яка подала апеляційну скаргу, а також заявника ОСОБА_4 і на підставі ст. 372 ч. 2 ЦПК України ухвалив розглядати дану справу апеляційним судом у даному судовому засіданні за відсутністю останніх за присутністю ОСОБА_3 та ОСОБА_18 , як осіб, які подали апеляційні скарги, адвоката Рибалко О.Р., як представника ОСОБА_3 та ОСОБА_18 (т.с. 2 а.с. 147), а також представника заявника ОСОБА_4 - адвоката Железняк В.К. (т.с. 2 а.с. 148).

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 11 грудня 2019 року, постановленою протокольно, без виходу до нарадчої кімнати, відмовлено у задоволенні клопотань:- ОСОБА_1 про виклик та допит свідків (т.с. 1 а.с. 67) ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ; - та ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про виклик та допит свідків (т.с. 2 а.с. 15) ОСОБА_1 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення всіх учасників цієї справи та осіб, які подали апеляційні скарги, а також їх представника, та зокрема:

- представника заявника ОСОБА_4 - адвоката Железняк В.К. (т.с. 2 а.с. 148), який у тому числі на запитання апеляційного суду зазначав, що ОСОБА_4 досі не оформила та не зареєструвала у встановленому законом порядку права власності на вищезазначений будинок із будівлями та спорудами, у тому числі спірні гаражі,

дослідивши матеріали справи, доводи апеляційних скарг, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційній скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , як осіб, які не приймали участі у цій справі, підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ст. 367 ч. 4 ЦПК України).

За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.

Встановлено, що суд першої інстанції, задовольняючи заяву заявника ОСОБА_4 в порядку окремого провадження у цій справі, керувався ст. ст. 10-11, 209, 212, 214-215, 256, 259, 294 ЦПК України в редакції, чинній до 14.12.2017 року включно, та виходив із такого.

Судом встановлено, що обставини, викладені в заяві відповідають дійсності та підтверджені документальними доказами: паспортом (а.с.6), технічним паспортом (а.с. 7-12), договором купівлі-продажу нерухомості від 15.01.2007 року (а.с.13), довіреністю (а.с.14), домовою книгою (а.с.15-18), свідоцтвом про смерть ОСОБА_5 (а.с.19), розрахунковою книгою (а.с.20), абонентською книгою по розрахункам (а.с.21-22), посвідченням на право користування газом (а.с. 23), договорами про надання послуг (а.с.24-27), довідкою про склад сім`ї (а.с.29).

Згідно із ст. 256 УПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Приймаючи до уваги всі обставини, суд вважає достовірно встановленим той факт, що заявниця ОСОБА_4 постійно проживає та користується жилим будинком під літерою А., житловою прибудовою А-1, сараєм - Б, вбиральнею - Б, гаражами - И, З, шийкою погребу - пг, парканом -4,5, розташованими за адресою АДРЕСА_1 по теперішній час.

Проте із такими висновками суду першої інстанції у цій справі погодитись не можна з таких підстав.

З 15.12.2017 року набрав чинності ЦПК України в новій редакції, тому саме його нормами має керуватись апеляційний суд при апеляційному перегляді цієї справи.

Разом із тим, апеляційний суд має враховувати у цій справі також положення ЦПК України в редакції, чинній до 14.12.2017 року, які були чинними на час ухвалення рішення судом першої інстанції у цій справі (22 березня 2012 року).

Оскільки, в силу вимог п. 13 Перехідних положень ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, судові рішення, ухвалені судами першої інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу, то апеляційний суд був позбавлений можливості відмовити ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , як особам, які не брали участі у цій справі, у відкритті апеляційного провадження у цій справі у зв`язку із спливом одного року з дня складання повного тексту судового рішення (ст. 358 ч. 2 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року).

Ст. 263 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року (аналог ст. 213 ЦПК України в редакції, чинній до 14.12.2017 року включно) містить вимоги щодо законності і обґрунтованості судового рішення, а ст. 264 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, (аналог ст. 214 ЦПК України в редакції, чинній до 14.12.2017 року включно)- питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції у цій справі не відповідає.

Так, хоча апеляційним судом встановлено, що фактично має місце спір між заявником у цій справі ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 і ОСОБА_3 (т.с. 1 а.с. 56-147, т.с. 2 а.с. 1-120), як особами, які не брали участі у цій справі, в межах доводів апеляційних скарг виключно з приводу користування гаражами - И, З, розташованими за адресою АДРЕСА_1 , та суд у даному випадку, враховуючи особливості окремого (непозовного) провадження у цій справі, мав би скасувати рішення суду першої інстанції у цій справі та залишити заяву заявника ОСОБА_4 у цій справі без розгляду на підставі ст. 315 ч. 4 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року (аналог ст. 256 ч. 4 ЦПК України в редакції, чинній до 14.12.2017 року включно), за змістом яких: суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Проте, встановлено, що в іншій частині вимог заявника ОСОБА_4 щодо користування нею жилим будинком під літерою А., житловою прибудовою А-1, сараєм - Б, вбиральнею - Б, шийкою погребу - пг, парканом -4,5, розташованими на земельній ділянці за адресою АДРЕСА_1 по теперішній час, які є самовільними будівлями та спорудами (належні, допустимі докази протилежного (правовстановлюючі документи на останні, зареєстровані у встановленому законом порядку) у матеріалах цієї справи відсутні), фактично має місце спір між ОСОБА_4 та Запорізькою міською радою, як представником інтересів територіальної громади м. Запоріжжя, яка не була залучена до участі у цій справі в якості заінтересованої особи взагалі.

Про що було також прямо зазначено в ухвалі Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12 грудня 2011 року (суддя Голубкова М.А. т.с. 2 а.с. 145-146) в іншій цивільній справі окремого провадження ЄУН № 2-о/248/11 за заявою ОСОБА_4 , заінтересована особа: ОП «ЗМБТІ» про встановлення права користування вищезазначеним житловим будинком та будівлями за адресою АДРЕСА_1 , на яку також посилались ОСОБА_1 , ОСОБА_2 і ОСОБА_3 у своїх апеляційних скаргах в обґрунтування останніх у цій справі, та якою вже було відмовлено ОСОБА_4 у відкритті провадження (окремого) у справі за її вищезазначеною тотожною заявою, роз`яснено можливість її звернення з відповідними вимогами в позовному провадженні на загальних підставах.

Матеріали цієї справи та дані Єдиного державного реєстру судових рішень не містять даних про те, що вищезазначена ухвала Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12 грудня 2011 року (суддя Голубкова М.А.) оскаржувалась ОСОБА_4 в апеляційному порядку та була скасована, а тому є чинною на час перегляду цієї справи апеляційним судом.

В силу вимог ст. 377 ч. 1 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку …з закриттям провадження у справі…з підстав, передбачених ст. 255…цього Кодексу.

При вищевикладених обставинах, апеляційні скарги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 слід задовольнити частково, рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 22 березня 2012 року у цій справі слід скасувати, провадження (окреме) у цій справі за заявою ОСОБА_4 про встановлення факту користування житловим будинком слід закрити.

При цьому, слід роз`яснити заявникові ОСОБА_4 , що остання не позбавлена можливості у подальшому окремо від цієї справи звертатись з відповідними вимогами в позовному провадженні на загальних підставах.

При вищевикладених обставинах, керуючись ст. ст. 213-214, 256 ч. 4 ЦПК України в редакції, чинній до 14.12.2017 року включно, ст. ст. 255 - 256, 263-264, 315 ч. 4, 374, 377 ч. 1, 381 ч. 2, п. 13 Перехідних положень ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 22 березня 2012 року у цій справі скасувати.

Провадження у цій справі за заявою ОСОБА_4 про встановлення факту користування житловим будинком закрити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови.

Повний текст постанови апеляційним судом складений 16.12.2019 року.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Гончар М.С. Подліянова Г.С.Кочеткова І.В.