Провадження № 2/317/18/2019
Справа № 317/3674/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Громової І.Б.

при секретарі Коваль В.В.

за участю

представника позивача ОСОБА_1

позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжя у загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області, треті особи: Запорізька районна державна адміністрація Запорізької області, Центр надання адміністративних послуг м. Запоріжжя Запорізької міської ради про визнання договору оренди поновленим та зобовязання укласти додаткову угоду,-

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшов позов ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області, треті особи: Запорізька районна державна адміністрація Запорізької області, Центр надання адміністративних послуг м. Запоріжжя Запорізької міської ради про визнання договору оренди поновленим та зобовязання укласти додаткову угоду. З урахуванням заяви від 08.06.2018 р. (а.с. 155-158) позивач просить визнати договір оренди земельної ділянки від 01.09.2006 р. загальною площею 15 га, в тому числі 15 га ріллі, кадастровий номер :04:002:0050, поновленим на той же строк і на тих самих умовах та зобовязати Головне управління Держгеокадастру в Запорізькій області укласти з ОСОБА_2 додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки від 01 вересня 2006 року.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що між Запорізькою районною державною адміністрацією Запорізької області, як орендодавцем з одного боку, та ОСОБА_2, як орендарем з другого, було укладено Договір оренди землі від 01.09.2006 року стосовно земельної ділянки, загальною площею 15 га, кадастровий номер :04:002:0050, яка знаходиться на території Марївської сільської ради Запорізького району.

Пунктом 7 Договору оренди землі від 01.09.2006 року визначено, що цей договір укладено на 10 років (термін закінчення дії договору 01 вересня 2016 року). Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на певний строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Відповідно до п. 42 договору оренди земельної ділянки від 01.09.2006 року, він набирає чинності після підписання сторонами, нотаріального посвідчення та його державної реєстрації.

Зазначений Договір оренди був зареєстрований у ЗРФ ДП ЦДЗК 11 вересня 2006 року, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис за № 16.

У звязку із наближенням закінчення строку дії вищезазначеного договору, а також з метою реалізації свого переважного права на укладання договору оренди землі на новий строк, ФГ «Дубосава» в особі ОСОБА_2, 14 липня 2016 року звернулось за допомогою ЦНАП м. Запоріжжя до орендодавця, в особі Головного управління Держгеокадастру в Запорізькій області з письмовим повідомленням про бажання поновити договір оренди землі на новий строк.

Не отримавши відповіді на вищезазначений лист від 14.07.2016 року позивачем 31 жовтня 2016 року було повторно подано лист-повідомлення через канцелярію Головного управління Держгеокадастру в Запорізькій області разом із додатками.

Проте, листом-відповіддю № 27-8-0.41-8248-16 від 09.11.2016 року Головне управління Держгеокадастру в Запорізькій області повідомило, що ним було розглянуто заяву № 27-5285/0/1-16 від 31.10.2016 року про поновлення договору оренди землі від 01.09.2006 року, проте, враховуючи той факт, що лист про поновлення договору надійшов до Головного управління лише 31.10.2016 року, не було дотримано процедури поновлення договору, визначеної договором та законом, а отже дія вищевказаного договору оренди землі закінчилася, внаслідок чого відсутні підстави для задоволення заяви від 31.10.2016 року.

З тексту вищевказаного листа-відповіді вбачається, що Головним управлінням Держгеокадастру в Запорізькій області було розглянуто лише лист-повідомлення від 31.10.2016 року, який був направлений повторно до Головного управління, а перше звернення позивача до Головного управління, яке відбулося 14.07.2016 р. через адміністратора ЦНАП м. Запоріжжя, фактично було проігноровано.

З даного приводу до Головного управління Держгеокадастру в Запорізькій області та Департаменту надання адміністративних послуг та розвитку підприємства Запорізької міської ради було направлено депутатські звернення з метою розяснення обставин справи, а також надання копій документів, які подавалися 14.07.2016 року через адміністратора ЦНАП м. Запоріжжя.

Листом-відповіддю № 04/457 від 30.03.2017 року Департамент надання адміністративних послуг та розвитку підприємства Запорізької міської ради повідомив про те, що пакет документів переданих 14.07.2016 року до Центру надання адміністративних послуг від ОСОБА_2, як голови ФГ «Дубосава», були передані в установленому законом порядку до Головного управління Держгеокадастру в Запорізькій області, що підтверджується отриманим листом №348/616 від 05.10.2016 року Центром надання адміністративних послуг м. Запоріжжя.

Водночас, листом-відповіддю № 16-8-0.8-2038/2-17 від 04.04.2017 року Головним управлінням Держгеокадастру в Запорізькій області було повідомлено про те, що згідно з даними АСД «ДОК.ПРОФ.Степ. 2.0», заява ОСОБА_2 особисто подана до канцелярії ГУ Держгеокадастру в Запорізькій області 31.10.2016 року та зареєстрована за вх. № 27-5285/0/1-16 в його присутності.

З показань допитаної у судовому засіданні 10.05.2018 року свідка ОСОБА_3, яка працює адміністратором у ЦНАП м. Запоріжжя та надавала позивачу адміністративні послуги в липні 2016 року, позивач дізнався, що на момент звернення до ЦНАП м. Запоріжжя останнім не надавалися такі адміністративні послуги як прийняття листів-повідомлень про намір продовжити дію договору оренди землі, а єдиною адміністративною послугою, повязаною із ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області, що надавалася ЦНАП м. Запоріжжя на той час була послуга із прийняття заяв на отримання витягу із нормативної грошової оцінки земель, яка й була надана позивачу, незважаючи на те, що він її не потребував.

З наведеного можна дійти висновку, що відповідачем у строк, передбачений договором оренди землі та Законом України «Про оренду землі», не отримувалось від позивача листа-повідомлення про намір продовжити дію договору оренди землі.

Зазначені обставини спричинені адміністративною плутаниною, яка виникла в липні 2016 року з приводу подання позивачем листа-повідомлення про намір скористатися переважним правом на укладання договору оренди землі на новий термін на тих самих умовах від 14.07.2016 р., оскільки першочергово позивач, як він вказав у своїх показах в якості свідка, звернувся до канцелярії відповідача із даним листом, проте там його було направлено до ЦНАП м. Запоріжжя, який, як виявилося, таких адміністративних послуг не надавав на той час.

Посилаючись на ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» позивач вказує, що орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди. Також, після спливу місячного терміну після закінчення строку договору оренди до орендаря не надходило жодного листа-повідомлення про заперечення у поновленні договору оренди, а тому, враховуючи вищенаведені приписи ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», даний договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Проте, відповідач протиправно відмовив позивачу в укладанні додаткової про поновлення договору оренди землі, про що свідчить зміст листа №27-8-0.41-8248-16 від 09.11.2016 року.

Наразі є всі складові, необхідні для поновлення договору оренди землі на підставі ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», окрім укладання додаткової угоди, оскільки відповідачем позивачу у цьому відмовлено.

У період дії договору оренди землі всі взяті на себе зобовязання позивачем виконувалися належним чином, жодних зауважень з боку відповідача, ані щодо орендної плати, ані щодо цільового використання землі, ані щодо стану земельної ділянки, тощо, не надходило, що свідчить про їх відсутність.

Від представника відповідача по справі, ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області, надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач позовні вимоги не визнає у повному обсязі та просить відмовити позивачу у задоволенні позову.

В обґрунтування своїх заперечень відповідач послався на наступні обставини:

1) орендарем не виконане зобовязання, передбачене ч. 2 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» в частині необхідності повідомлення орендодавця до спливу строку оренди землі у строк, встановлений цим договором, про намір скористатись переважним правом на укладення договору оренди землі.

01.09.2006 року між Запорізькою районною державною адміністрацією Запорізької області та ОСОБА_2 укладено договір оренди земельної ділянки, який зареєстрований у Запорізькій регіональній філії ДП «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельним ресурсам», про що у книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі вчинено запис від 11.09.2006 р. за № 6. Предметом вищевказаного договору оренди землі є надання в строкове платне користування земельної ділянки сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Марївської сільської ради Запорізького району Запорізької області. Договір укладено на 10 років. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж на 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір подовжити його дію.

Договір оренди набрав чинності 11.09.2006 року, дата закінчення строку договору оренди 01.09.2016 р. З урахуванням вимог п. 7 договору оренди землі та ч. 2 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», граничною датою звернення позивача з вимогою поновити договір оренди є 01.08.2016 р.

31.10.2016 р. позивач звернувся до Головного управління з листом-повідомленням б/н (вх. № 27-5285/0/1-16 від 31.10.2016) про поновлення договору оренди землі від 01.09.2006 року, зареєстрованого 11.09.2006 року № 16.

Також під час звернення до Головного управління позивач взагалі не надав проект додаткової угоди, чим недотримався ч. 3 ст. 33 Закону України «Про оренду землі».

Листом від 09.11.2016 р. № 27-8-0.41-8248/2-16 Головне управління повідомило ОСОБА_2 про відмову в продовженні дії договору на новий строк та втрату переважного права на поновлення договору звязку з пропуском строку звернення з листом-повідомленням про переважне право на укладення договору оренди землі.

Отже, вищевказаним листом від 09.11.2016 року № 27-8-0.41-8248/2-16 Головне управління повідомило ОСОБА_2 про втрату переважного права на укладення договору оренди землі у звязку недотримання ним норм ст. 33 Закону України «Про оренду землі» та умов вказаного договору в частині зобовязання орендаря повідомити не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі орендодавця про намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк та розяснило про необхідність повернення орендодавцеві земельної ділянки на умовах, визначених договором.

По-друге, під час звернення з листом-повідомленням від 14.07.2016 року орендарем не дотримано приписи ч. 2 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» в частині необхідності звернення до орендодавця, що обумовлюється наступним.

Так у позовній заяві позивач вказує, що звернувся до орендодавця 14.07.2016 року з письмовим повідомленням про бажання поновити договір оренди на новий строк, але з матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до ЦНАП замість того, щоб з листом-повідомленням звернутися до орендодавця, тобто до Головного управління.

По-третє, Головне управління поділяє правову позицію, яка була сформована під час розгляду чисельних судових справ в частині, що положення ст. 33 Закону України «Про оренду землі» щодо переважного права орендаря перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк не можуть бути примусом для власника земельної ділянки і передбачають право, а не обовязок на переукладення договору оренди, враховуючи при цьому статті 6, 203, 316, 317, 319, 321, 651 ЦК України щодо свободи договору, укладення його за наявності вільного волевиявлення особи, непорушності права власності та здійснення цього права власником відповідно до закону на власний розсуд, за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, необхідності згоди обох сторін при укладенні чи зміні договору.

По-четверте, статтею 122 Земельного кодексу України визначені повноваження органів виконавчої влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування.

Частиною 4 зазначеної статті передбачено, що центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Отже, нормами вказаної статті передбачено, що розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності належить до виключних повноважень органів виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин.

На думку відповідача, у разі задоволення позовної вимоги в частині визнання договору оренди укладеним між Головним управлінням Держгеокадастру у Запорізькій області та позивачем, суд візьме на себе невластиві йому функції субєкта владних повноважень та порушить норми матеріального права, а саме ч. 4 ст. 122 Земельного кодексу України.

По-пяте, пунктом 2 ст. 792 Цивільного кодексу України встановлюється, що відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Аналогічна норма встановлена і ст. 93 Земельного кодексу України, якою, серед іншого передбачено, що відносини, повязані з орендою землі, регулюються законом.

Тобто, зі змісту вищенаведених нормативно-правових актів випливає, що спеціальним законом, який регулює відносини щодо найму (оренди) землі, є Закон України «Про оренду землі». При цьому порядок поновлення договору оренди землі визначений статтею 33 цього Закону.

Для застосування частини першої статті 33 Закону України «Про оренду землі» та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди необхідно встановити, серед іншого, факт належного виконання орендарем своїх обовязків за умовами договору.

Пунктом 31 договору оренди землі від 01.09.2006 року передбачені наступні умови використання земельної ділянки: приступити до використання земельної ділянки в строки, встановлені договором оренди землі, зареєстрованим в установленому законом порядку; виконувати встановлені щодо обєкта оренди обмеження (обтяження) в обсязі, передбаченому договором оренди землі; дотримуватись режиму використання земель природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення; у пятиденний строк після державної реєстрації договору оренди земельної ділянки надати копію договору Запорізькій районній податковій інспекції; використовувати орендовану земельну ділянку відповідно до її цільового призначення та умов договору, дотримуючись при цьому вимог чинного земельного законодавства, державних і місцевих стандартів, норм і правил щодо використання землі; використовувати орендовану земельну ділянку, не допускаючи погіршення екологічної обстановки на території в результаті своєї діяльності; не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів; дотримуватись правил добросусідства та обмежень, повязаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон; здійснювати комплекс заходів щодо охорони земель; зберігати геодезичні знаки, протиерозійні споруди; після закінчення строку договору продовжити його або повернути земельну ділянку орендодавцю в належному стані за актом прийому-передачі; своєчасно вносити орендну плату; виконувати інші обовязки відповідно до умов договору оренди і чинного законодавства; своєчасно надавати відповідним органам виконавчої влади та місцевого самоврядування дані про стан і використання земель в порядку, встановленому законом; не допускати самовільного будівництва на наданій земельній ділянці.

При цьому лист-повідомлення б/н (вх. № 27-5285/0/1-16 від 31.10.2016 року) позивача не містить жодних відомостей щодо належного виконання орендарем своїх обовязків за умовами договору, тобто орендар у своїх зверненнях навіть не зазначив про належне виконання обовязків за умовами договору.

Отже, позивач під час звернення до Головного управління, не довів та не обґрунтував свої позовні вимоги в частині наявності в нього переважного права на поновлення договору оренди. Зокрема, орендар не довів, не надав докази та навіть не повідомив про те, що він належно виконує свої обовязки за умовами договору щодо:

а) забезпечення використання землі за цільовим призначенням;

б) додержання вимог законодавства про охорону довкілля;

в) своєчасної сплати орендної плати;

г) не порушення прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів;

ґ) підвищення родючості ґрунтів та зберігання інших корисних властивостей землі;

д) своєчасного надання відповідним органам виконавчої влади та органам місцевого самоврядування даних про стан і використання земель та інших природних ресурсів у порядку, встановленому законом;

е) дотримання правил добросусідства та обмежень, повязаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон;

є) зберігання геодезичних знаків, протиерозійних споруд, мережі зрошувальних і осушувальних систем.

Неналежне виконання орендарем своїх обовязків за умовами договору за приписами ч. 1 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» позбавляє позивача переважного права на поновлення договору оренди землі від 01.09.2006 р.

Все вищевикладене свідчить про те, що під час розгляду листа-повідомлення позивача б/н (вх. № 27-5285/0/1-16 від 31.10.2016 оку.) та подання позову, позивачем не було доведено обставину належного виконання орендарем своїх обовязків за умовами договору.

Дана обставина, на думку Головного управління, має ключове значення для справи, оскільки нормативно доводить наявність або відсутність переважного права орендаря перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк.

Від представника позивача ОСОБА_1 надійшла відповідь за відзив датована 13.04.2018 р.

У своїй відповіді на відзив представник позивача зазначає що, представником відповідача не вірно визначено термін дії договору оренди землі. Так, спірний договір оренди землі було укладено строком на 10 років, проте останній набирає чинності після підписання сторонами, нотаріального посвідчення та його державної реєстрації. Договір був зареєстрований у ЗРФ ДП ЦДЗК 11.09.2006 року, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис за № 16.

Звідси, необґрунтованими є посилання представника відповідача у відзиві на термін дії договору до 01.09.2006 р.

У звязку із наближенням закінчення строку дії вищезазначеного договору, а також з метою реалізації свого переважного права на укладання договору оренди землі на новий, ФГ «Дубосава» в особі ОСОБА_2, 14.07.2016 року, за 48 календарних днів, звернулось до орендодавця, в особі Головного управління Держгеокадастру в Запорізькій області з письмовим повідомленням про бажання поновити договір оренди землі на новий строк. Лист-повідомлення з усіма додатками було подано через адміністратора ЦНАП м. Запоріжжя, про що свідчить опис вхідного пакета документів від 14.07.2017 р.

Не отримавши відповіді на вищезазначений лист від 14.07.2016 р., позивачем 31.10.2016 року було повторно подано лист-повідомлення через канцелярію Головного управління Держгеокадастру в Запорізькій області разом, із додатками, про що свідчить копія листа-повідомлення із відповідною відміткою.

Проте, листом-відповіддю № 27-8-0.41-8248-16 від 09.11.2016 року Головне управління Держгеокадастру в Запорізькій області повідомило, що ним було розглянуто заяву від 31.10.2016 року (вх. № 27-5285/0/1-16) про поновлення договору оренди землі від 01.09.2006 року, проте, враховуючи той факт, що лист про поновлення договору надійшов до Головного управління лише 31.10.2016 р., не було дотримано процедури поновлення договору, визначеної договором та законом, а отже дія вищевказаного договору оренди землі закінчилася, внаслідок чого відсутні підстави для задоволення заяви від 31.10.2016 року.

З тексту вищевказаного листа-відповіді вбачається, що Головним управлінням Держгеокадастру в Запорізькій області було розглянуто лише лист-повідомлення від 31.10.2016 року, яке було направлено повторно до Головного управління, а перше звернення позивача до Головного управління, яке відбулося 14.07.2016 року через адміністратора ЦНАП м. Запоріжжя, фактично було проігноровано.

Вищенаведене свідчить про своєчасне звернення позивача до відповідача із листом-повідомленням про намір пролонгувати термін дії договору оренди землі, проте з невідомих позивачу підстав вказаний лист-повідомлення від 14.07.2016 р. відповідачем до уваги прийнято не було.

Звернення позивача від 31.10.2016 року було не першим, а повторним, оскільки 14.07.2016 року позивач звертався до ЦНАП м. Запоріжжя з приводу отримання адміністративної послуги щодо подання листа-повідомлення до відповідача про намір поновити термін дії договору оренди землі. Обставини, що перешкоджали врахуванню відповідачем цього листа-повідомлення від 14.07.2016 року позивачу не відомі та не залежали від його волі.

Наведені обставини свідчать про своєчасне виконання позивачем свого обовязку із повідомленням орендодавця щодо наміру скористатися своїм переважним правом на укладання договору оренди землі на тих же умовах.

Відповідно до матеріалів справи, відповідач та третя особа вважають, що 14.07.2016 року ОСОБА_2 звертався до ЦНАП м. Запоріжжя з приводу отримання витягу з технічної документації щодо нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

Проте з такими твердженнями погодитися також не видається можливим з огляду на таке.

Статтею 13 Закону України «Про оцінку земель» передбачено обовязковість отримання витягу із нормативної грошової оцінки землі для визначення розміру орендної плати, тобто при укладанні договору оренди землі.

Проте в даному випадку, у позивача вже був укладений договір оренди землі, дію якого він мав намір пролонгувати на тих самих умовах, включаючи й орендну плату, як то передбачено статтею 33 Закону України «Про оренду землі».

Тобто, в даному випадку, за умови відсутності з боку орендодавця зауважень щодо розміру орендної плати, орендар був позбавлений необхідності в отримання нового витягу з нормативної грошової оцінки землі.

Позивач, продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди. Також, після спливу місячного терміну після закінчення строку договору оренди до орендаря не надходило жодного листа-повідомлення про заперечення у поновленні договору оренди, а тому, враховуючи вищенаведені приписи ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», даний договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Відповідач протиправно ухиляється від укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі, про що свідчить зміст листа №27-8-0.41-8248-16 від 09.11.2016 року.

З огляду на конституційний принцип правової визначеності, який включає у себе вимоги щодо чіткого формулювання умов, за яких здійснюється обмеження чи позбавлення свободи, відповідач, як орган державної влади, позбавлений під час розгляду даної справи можливості та права посилатися на інші недоліки, що, на його думку, були наявні у процесі пролонгації терміну дії договору оренди землі, ніж ті, що вказані ним у листі-відмові № 27-8-0.41-8248-16 від 09.11.2016 року, в якому відмову в реалізації переважного права позивача на укладання договору оренди землі на новий строк на тих самих умовах обґрунтовано виключно несвоєчасністю подання повідомлення про такі наміри.

По-друге, представником відповідача вказано, що звернувшись не до відповідача безпосередньо, а до відповідача через ЦНАП м. Запоріжжя, позивач не дотримався вимог ч. 2 ст. 33 Закону України «Про оренду землі».

З положень Закону України «Про адміністративні послуги» можна зробити що ЦНАП м. Запоріжжя в даному випадку виступав не адресатом звернення позивача з приводу пролонгації терміну дії договору оренди землі, а лише посередником субєктом надання адміністративної послуги із передавання пакету документів, поданих заявником до органу державної влади адресата звернення, тобто позивача.

По-третє, представником відповідача вказано, що укладання договору оренди землі на новий строк є правом власника землі, а не обовязком, та реалізується на основі вільного волевиявлення власника землі. В даному випадку спірні правовідносини хоча й номінально є договірними, проте фактично, даний договір є адміністративним, адже укладається між особою-орендарем та органом державної влади орендодавцем, який здійснює свої повноваження з реалізації прав власника, що делеговані Конституцією. Характерною ознакою адміністративного договору є його укладання із органом державної влади на виконання ним своїх повноважень, що й відбулось в даному випадку. Звідси, принципи цивільних правочинів можуть бути частково застосовані до даних правовідносин, виключно в тій частині, що не врегульована спеціальним законом Земельним кодексом України та Законом України «Про оренду землі», а наведені норми, зокрема стаття 124 ЗК України, не містить положень про вільне волевиявлення уповноваженого державного органу, адже ці риси можуть бути притаманні виключно фізичній особі.

По-четверте, представником відповідача вказано, що повноваження з розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності належить до виключних повноважень відповідача, а тому суд не може підміняти собою інший орган державної влади.

Рішення суду, у випадку задоволення позову, має бути таким, яке б гарантувало дотримання і захист прав, свобод, інтересів позивача від порушень з боку відповідача, забезпечувало його виконання та унеможливлювало необхідність наступних звернень до суду. Тому у цьому випадку вимога позивача зобовязати відповідача -субєкта владних повноважень виконати свої виключні повноваження, може бути вказівкою на спосіб відновлення порушеного права. Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність субєкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

По-пяте, представником відповідача вказано також на не доведення позивачем факту належного виконання умов договору.

У період дії договору оренди землі всі взяті на себе зобовязання позивачем виконувалися належним чином, жодних зауважень з боку відповідача, ані щодо орендної плати, ані щодо цільового використання землі, ані щодо стану земельної ділянки, тощо, не надходило, що свідчить про їх відсутність. А звідси й підстави стверджувати про неналежне виконання позивачем своїх обовязків за договором оренди землі відсутні.

Окрім того, у разі наявності у відповідача сумнівів у належному виконанні позивачем взятих на себе зобовязань, відповідачем повинні були вчинятися дії, спрямовані на інформування позивача про такі сумніви та інші дії щодо встановлення факту дотримання або не дотримання позивачем зобовязань, передбачених договором оренди землі,

До суду зявився позивач ОСОБА_4, уточнені позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити.

До суду зявився представник позивача ОСОБА_1, який уточнені позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, викладених у позові, просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача, Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області в судове засідання 22.01.2019 р. не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Належним чином повідомлений про дату час та місце розгляду справи представник третьої особи, Запорізької районної державної адміністрації Запорізької області, до суду не зявився, надав заяву про розгляд справи за відсутності представника даної третьої особи.

Належним чином повідомлений про дату час та місце розгляду справи представник третьої особи, Центру надання адміністративних послуг м. Запоріжжя Запорізької міської ради до суду не зявився, надав заяву про розгляд справи за відсутності даної третьої особи.

В судовому засіданні було допитано свідка ОСОБА_3, яка по суті заданих питань пояснила, що 14.07.2016 року ОСОБА_2 звернувся до Центру надання адміністративних послуг м. Запоріжжя. Йому не було надано адміністративну послугу із подання через ЦНАП м. Запоріжжя до ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області листа-повідомлення щодо поновлення договору оренди землі, оскільки на той час ЦНАП м. Запоріжжя не надавало таких адміністративних послуг. Єдиною адміністративною послугою, повязаною із ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області, що надавалася ЦНАП м. Запоріжжя на той час була послуга із прийняття заяв на отримання витягу із нормативної грошової оцінки земель, яка й була надана позивачу.

Суд, заслухавши представників сторін, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, встановивши обставини і перевіривши їх доказами, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

01.09.2006 року між Запорізькою районною державною адміністрацією Запорізької області, як орендодавцем з одного боку та ОСОБА_2, як орендарем з другого, укладено договір оренди землі стосовно земельної ділянки загальною площею 15 га, кадастровий номер :04:002:0050, яка знаходиться на території Марївської сільської ради Запорізького району.

Пунктом 7 договору оренди визначено, що цей договір укладено на 10 років, термін закінчення дії договору 01.09.2016 року. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на певний строк. У тому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії Договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Відповідно до п. 42 договору оренди земельної ділянки від 01.09.2006 року, він набирає чинності після підписання сторонами, нотаріального посвідчення та його державної реєстрації.

Згідно п. 8 зазначеного договору оренди орендна плата вноситься у грошовій формі та у розмірі 364,67 грн. за рік.

Відповідно до п. 10 договору оренди орендна плата вноситься щомісячно рівними частинами до 15 числа наступного за звітнім місяцем.

Відповідно до п. 36 договору оренди дія договору припиняється у разі: закінчення строку, на який його було укладено; придбання орендарем земельної ділянки у власність; викупу земельної ділянки для суспільних потреб або примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом.

Зазначений договір оренди був нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Запорізького районного нотаріального округу ОСОБА_5 01.06.20016 р. за реєстровим № 4813 та зареєстрований 11.09.2006 року у Запорізькій регіональній філії ДП «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельним ресурсам», про що у книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі вчинено запис за № 16.

Актом визначення меж земельної ділянки в натурі від 25.04.2006 р. визначено межі земельної ділянки площею 15 га. Земельна ділянка закріплена 15 межовими знаками, які передані на зберіганняземлекористувачу.

01.09.2006 р. сторонами договору оренди складено акт прийому-передачі обєкта оренди.

Відповідно до ч. 1 ст. 792 ЦК України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобовязується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату.

Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом (ч. 2 ст. 792 ЦК України).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно із ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Згідно із ч. 1 ст. 210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації.

Законом України «Про оренду землі» визначаються умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі.

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про оренду землі» (в редакції, чинній на час укладення договору оренди) укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Відповідно до ст. 18 Закону України «Про оренду землі» договір оренди набирає чинності після його державної реєстрації.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обовязки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення.

За змістом ч. 3 ст. 640 ЦК України договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації.

Системне тлумачення зазначених положень законів та умов договору дає підстави дійти висновку, що договір б/н від 01.09.2006 року є укладеним та набрав чинності з моменту державної реєстрації 11.09.2011 р., а відтак десятирічний строк дії договору, визначений п. 7, слід відраховувати з цієї дати.

Водночас позивач вважає договір оренди від 01.09.2006 року поновленим, що не визнається відповідачем.

Системно проаналізувавши механізм поновлення дії договору оренди, визначений у самому договорі від 01.09.2006 р. та законодавстві, що діяло на час вирішення питання про поновлення договору оренди, суд приходить до наступних висновків.

По-перше, механізм поновлення дії договору оренди за своєю юридичною сутністю є способом реалізації переважного права орендаря, оскільки поновити орендні відносини не має ані правової підстави, ані сутнісної можливості жодна інша особа, крім орендаря за поточним договором.

Частинами 1-5 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» (у редакції чинній на момент вирішення питання поновлення договору оренди) визначено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обовязки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк. Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобовязаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, установлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Виходячи з приписів статей 319, 626 ЦК України, слід дійти висновку про те, що реалізація переважного права на поновлення договору оренди, яка передбачена ч. 1 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури та наявності волевиявлення сторін.

Таким чином, при поновленні договору оренди землі згідно із ч.ч. 1-5 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» умови договору можуть бути змінені за згодою сторін з укладенням додаткової угоди. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати чи інших істотних умов договору, передбачених статтею 15 цього Закону, переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Отже, для застосування ч. 1 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди необхідно встановити наступні юридичні факти: орендар належно виконує свої обовязки за договором; орендар до спливу строку договору повідомив орендодавця у встановлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень та своє рішення.

У позові позивач ставить питання про поновлення договору оренди виключно на підставі ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі.

Частиною 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» передбачена інша підстава поновлення договору оренди: у тому разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Частинами 8-9 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обовязковому порядку, а відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді.

Таким чином, для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», необхідна наявність наступних юридичних фактів: орендар продовжує користування виділеною земельною ділянкою; орендар належно виконує свої обовязки за договором; відсутнє письмове повідомлення орендодавця про відмову у поновленні договору оренди; сторони укладають додаткову угоду про поновлення договорів оренди.

На виконання ст. 33 Закону України «Про оренду землі» пунктом 8 договору оренди землі сторонами договору оренди землі від 01.09.2006 року визначено механізм поновлення договору оренди землі, шляхом попередження про реалізацію переважного права за 30 днів до закінчення дії договору.

Судом встановлено, що позивач за 30 днів до закінчення дії договору до ГУ Держгеокадастру в Запорізькій області з приводу поновлення дії договору не звертався.

14.07.2016 року ФК «Дубосава», в особі ОСОБА_2, звернувся до ЦНАП м. Запоріжжя з заявою датованою 13.07.2016 року для начальника Головного управління Держгеокадастру в Запорізькій області з письмовим повідомленням про бажання поновити Договір оренди землі на новий строк.

Відповідно до опису вхідного пакета документів що надано адміністратору ЦНАП м. Запоріжжя для отримання адміністративної послуги від 14.07.2016 р. Фермерське господарство «Дубосава» замовило послугу витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, реєстраційна дія подання. Зазначена заява містить підпис ОСОБА_2

Надані суду листи суд не приймає як докази належного повідомлення ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області про намір реалізувати своє переважне право на поновлення договору оренди, оскільки цей факт спростований описом вхідного пакета документів.

31.10.2016 року ФК «Дубосава» в особі ОСОБА_2 звернувся доГоловного управління Держгеокадастру в Запорізькій області з листом-повідомленням про намір скористатись своїм переважним правом на поновлення договору оренди на новий строк.

Листом № 27-8-0.41-8248-16 від 09.11.2016 року Головне управління Держгеокадастру в Запорізькій області повідомило, що ним було розглянуто заяву № 27-5285/0/1-16 від 31.10.2016 року про поновлення Договору оренди землі від 01.09.2006 року, проте, враховуючи той факт, що лист про поновлення договору надійшов до Головного управління лише 31.10.2016 р., не було дотримано процедури поновлення договору визначеної договором та законом, а отже дія вищевказаного договору оренди землі закінчилася, внаслідок чого відсутні підстави для задоволення заяви від 31.10.2016 року

Крім того, зі змісту наданих суду повідомлень вбачається, що позивач, навіть за умови направлення даних повідомлень вчасно, не зміг би реалізувати своє переважне право, оскільки не дотримався процедури поновлення, не додавши до повідомлень додаткової угоди, оскільки в даних повідомленнях не значиться жодних додатків, а в тексті немає посилань на необхідність підписання додаткових угод, надісланих ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області.

У судовому засіданні позивачем ОСОБА_2 було підтверджено той факт, що ним дійсно не надавались відповідачу проекти додаткових угод.

Матеріали справи не містять жодної додаткової угоди, яку б суд міг зобовязати відповідача укласти з позивачем. За відсутності додаткової угоди суд не може оцінити її зміст і визначити дійсні підстави для поновлення договору оренди від 01.09.2006 року, що має важливе значення, оскільки позивач у досудовому порядку намагався реалізувати своє переважне право на підставі ч.ч. 1-5 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», проте як підставу позову зазначає ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», тобто відмінна від тієї, яку позивач начебто намагався реалізувати раніше.

Посилаючись на правові висновки Верховного суду України позивач не враховує, що ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» передбачає продовження користуватися земельною ділянкою, як підставу поновлення договору на той самий строк і на тих самих умовах, після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, саме як відповіді на лист-повідомлення орендаря про поновлення договору оренди землі, поданий у встановлений законом чи договором строк з доданим проектом додаткової угоди. Оскільки ч. 5 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» передбачає місячний строк для надання відповіді, то законодавцем у ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено певний спосіб реалізації прав сторін та одночасно спосіб захисту прав та інтересів орендаря, який дозволяє надати договору статусу поновленого у звязку з мовчазною згодою орендодавця, однак за умови висловлення орендарем наміру скористатись своїм переважним правом, шляхом направлення відповідного повідомлення та додаткової угоди. При цьому, суд звертає увагу, що ст. 33 Закону України «Про оренду землі» вимагає обовязкового укладання додаткової угоди, навіть за умови поновлення дії договору на підставі частини 6 даної статті.

Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області листом від 09.11.2016 року повідомили ОСОБА_2 про відсутність підстав для задоволення заяви.

Відповідно до ст. 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі припиняється, зокрема, в разі закінчення строку на який його було укладено. Аналогічна норма міститься в договорі оренди від 01.09.2006 року.

У звязку з наведеним, враховуючи, що до закінчення договору оренди землі від 01.09.2006 року, та в подальшому більш ніж протягом двох років після закінчення його дії, позивач не звертався до відповідача з приводу поновлення договору, суд вважає, що ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області мало правові підстави вважати, що ОСОБА_2 на власний розсуд розпорядилось своїм переважним правом на поновлення договору оренди землі, тобто не скористався ним, а договір оренди припиненим у звязку з закінченням його строку дії.

Сам по собі факт продовження після закінчення строку договору оренди користування вищезазначеною земельною ділянкою та відсутність протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, при вищевикладених встановлених судом обставинах, не свідчить про наявність у позивача правових підстав для цього користування.

Резюмуючи вищенаведене, суд вважає, що поновлення договору оренди від 01.09.2006 року не відбулось, адже у судовому засіданні не встановлений необхідний і достатній перелік юридичних фактів, які є підставою вважати договір поновленим.

Усе вищеперелічене дозволяє зробити остаточний висновок про відсутність правових та сутнісних підстав для задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 19, 76, 77, 78, 81, 141, 264-265, ч. 3 ст. 259 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області, треті особи: Запорізька районна державна адміністрація Запорізької області, Центр надання адміністративних послуг м. Запоріжжя Запорізької міської ради про визнання договору оренди поновленим та зобовязання укласти додаткову угоду - відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги.

Згідно з ч. 1 ст. 355 ЦПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

У відповідності до п.п.п. 15.5 п.п.15 п. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017), до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Повний текст рішення виготовлено 01.02.2019 року.

Суддя І.Б. Громова