РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/11289/18

пр. № 2/759/1574/19

21 січня 2019 року Святошинський районний суд м.Києва в складі:

головуючої судді: Т.О. Величко

при секретарі: А.В.Забелі

позивач ОСОБА_1

представник позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Першої київської державної нотаріальної контори про скасування запису про накладення заборони відчуження майна, суд,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Першої київської державної нотаріальної контори про скасування запису про накладення заборони відчуження майна, посилаючись на те, що 05 березня 1997 року ОСОБА_1, паспорт громадянина України серії НОМЕР_2, виданий Святошинським РУ ГУ МВС України в м. Києві 04 грудня 2001 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків за даними Державного реєстру фізичних осіб - платників податків НОМЕР_1, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1, виявив зникнення (втрату) документів на належну йому на праві власності двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 а саме: технічного паспорту на Квартиру та свідоцтва про право власності на житло, виданого Ленінградською райрадою народних депутатів м. Києва 23 червня 1994 року. 05 березня 1997 року у зв'язку зі зникненням Документів Позивач звернувся до Ленінградського РУ ГУ МВС України в м. Києві. Матеріали за результатами вказаного звернення були зареєстровані в Книзі обліку заяв та повідомлень про злочини Ленінградського РУ ГУ МВС України в м. Києві за №3444 від 05 березня 1997 року, про що Позивачу була видана відповідна Довідка №24/321 від 19 березня 1997 року.

Крім того, 11 березня 1997 року у зв'язку зі зникненням Документів Позивач звернувся до Першої київської державної нотаріальної контори (надалі - «Відповідач») із заявою про накладення заборони відчуження Квартири, за результатами розгляду якої Відповідачем була накладена на 10 днів заборона відчуження Квартири (надалі - «Заборона»). 19 січня 2005 року вказана Заборона була перенесена (внесена) Відповідачем з типом обтяження «заборона (архівний запис)» під реєстраційним номером обтяження 1615419 до новоствореного Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, який у силу частини першої статті 13 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» №1952-1V від 01 липня 2004 року (надалі - «Закон 1952») є невід'ємною архівною складовою частиною Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (надалі - «Державний реєстр») .

Позивач зазначив, що 06 січня 2017 року Позивач повторно звернувся до Святошинського управління поліції ГУ НП у м. Києві щодо втрати Документів. 13 січня 2017 року за результатами розгляду матеріалу за зверненням Позивача, зареєстрованого в ЄО №1057 від 06 січня 2017 року, Позивачу було надано Висновок Святошинського управління поліції ГУ НП у м. Києві б/н від 13 січня 2017 року, згідно з яким прийнятими мірами у встановлений законом термін позитивного результату щодо пошуку Документів отримано не було. 17 травня 2018 року, переслідуючи мету отримання дублікатів правовстановлюючих документів на Квартиру та усунення перешкод у розпорядженні Квартирою, Позивач через свого представника звернувся до Відповідача з відповідною Заявою б/н від 17.05.2018 року (надалі - «Заява») про надання копій документів, на підставі яких Відповідачем було накладено Заборону. 17 травня 2018 року Відповідач у відповідь на Заяву своїм Листом №4910/01-16 від 17 травня 2018 року повідомив Позивачу про неможливість надати копії документів, які слугували підставою для внесення Заборони, так як строк зберігання таких документів складав три роки, тобто сплив на момент звернення Позивача до Відповідача із Заявою (точніше кажучи, він сплив навіть на момент внесення Відповідач Заборони 19 січня 2005 року. Окрім цього, Відповідач запропонував Позивача звернутися до суду для вирішення питання щодо скасування Заборони.

Позивач зазначив, що був і залишається єдиним власником Квартири. З моменту приватизації Квартири її власник не змінювався. При цьому наявна Заборона обмежує право власності Позивача вільно розпоряджатися своїм майном (Квартирою). 17травня 2018 року Позивач звернувся до Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» (надалі - «Київське БТІ») з відповідним Запитом для підтвердження інформації, що він за відповідними реєстровими книгами Київського БТІ є власником Квартири. Ця інформація була необхідною Позивачу для відновлення втраченого (отримання дублікату) технічного паспорту на Квартиру. 21 травня 2018 року Київське БТІ видало Інформаційну довідку КВ-2018 №18702 від 21 травня 2018 року, якою підтвердило наявність права власності Позивача на Квартиру, а 29 травня 2018 року - виготовило йому новий технічний паспорт на Квартиру. У той же час, існуюча Заборона продовжує обмежувати право власності Позивача на Квартиру.

Ухвалою суду від 26.07.2018 року відкрито провадження у справі.

Позивач в судове засідання з`явився, позов підтримав та просив задовольнити.

Представник Відповідача у судове засідання не з'явився, надали до суду заяву вя якій просили суд слухати справу без участі представника та прийняти рішення згідно чинного законодавства.

Дослідивши матеріали справи, оцінюючи в сукупності зібрані по справі докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація обтяжень здійснюється на підставі: встановленої законом заборони користування та/або розпорядження нерухомим майном; рішень судів, що набрали законної сили; ухвали слідчого судді, суду, постанови державного виконавця про накладення арешту на нерухоме майно; накладення заборони на відчуження нерухомого майна нотаріусом; рішення органу місцевого самоврядування про віднесення об'єктів нерухомого майна до застарілого житлового фонду; інших актів відповідних державних органів та посадових осіб згідно із законом; договорів, укладених у порядку, встановленому законом.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» зберігання реєстраційних справ у паперовій формі здійснюється виключно виконавчими органами міських рад міст обласного та/або республіканського Автономної Республіки Крим значення, Київською, Севастопольською міськими, районними, районними у містах Києві та Севастополі державними адміністраціями за місцезнаходженням відповідного майна.

Відповідно до статті 29 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» реєстраційна справа в паперовій формі зберігається у суб'єкта державної реєстрації за місцезнаходженням юридичної особи, громадського формування, фізичної особи - підприємця; щодо юридичної особи (крім громадського формування) та фізичної особи - підприємця - у виконавчих органах міської ради міст обласного та/або республіканського Автономної Республіки Крим значення, Київській, Севастопольській міських, районних, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністраціях.

Згідно ст. 31-1 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" реєстраційні дії на підставі рішень судів проводяться виключно на підставі рішень, отриманих у результаті інформаційної взаємодії Державного реєстру прав та Єдиного державного реєстру судових рішень, без подання відповідної заяви заявником. Державна судова адміністрація України у день набрання законної сили рішенням суду, яке передбачає набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав, внесення змін до записів Державного реєстру прав, зупинення реєстраційних дій, внесення запису про скасування державної реєстрації прав або скасування рішення державного реєстратора, забезпечує передачу до Державного реєстру прав примірника такого судового рішення. Державний реєстратор, що перебуває у трудових відносинах з суб'єктом державної реєстрації прав, що забезпечує зберігання реєстраційних справ у паперовій формі, за місцезнаходженням відповідного майна у день надходження відповідного рішення суду формує та реєструє необхідну заяву або реєструє рішення суду про заборону вчинення дій, пов'язаних з державною реєстрацією прав, чи рішення суду про скасування відповідного рішення суду.Проведення реєстраційних дій на підставі рішень судів здійснюється у порядку та строки, передбачені цим Законом, без справляння адміністративного збору. Інформаційна взаємодія між Державним реєстром прав та Єдиним державним реєстром судових рішень здійснюється інформаційно-телекомунікаційними засобами в електронній формі у порядку, визначеному Міністерством юстиції України спільно з Державною судовою адміністрацією України.

Згідно листа Перща Київська державна нотаріальна контора ( а.с.20) повідомила суд, що не перебуває у трудовиї відносинах із суб"єктом державної реєстрації прав, що забезпечує зберігання реєстраційних справ у паперовій формі, за місцезнаходженням відповідного майна.

Статтею 74 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, а також припинення чи розірвання договору довічного утримання, звернення органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини, нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна. Відповідно до вимог абзацу другого підпункту 5.1 глави 15 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції від 22 лютого 2012 року № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції 22 лютого 2012 року за № 282/20595, якщо нотаріус, який наклав заборону позбавлений можливості зняти її (у разі смерті, заміщення нотаріуса, у разі неможливості виконання ним своїх обов'язків, припинення нотаріусом діяльності, передачі документів до державного нотаріального архіву або з будь-яких інших причин), заборона може бути знята іншим нотаріусом. При цьому таким нотаріусом направляється за місцем зберігання справи, що містить відомості про накладання заборони, повідомлення про зняття заборони.

Положеннями частини четвертої статті 49 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус зобов'язаний викласти причини відмови в письмовій формі і роз'яснити порядок її оскарження.

Позивач не звертався до суду із клопотанням про залучення належного відповідача у порядку ст.51 ЦПК України.

Враховуючи наведене, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, оскільки пред"явлений до неналежного відповідача.

Керуючись ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ст.ст. 317, 319, 321, 391 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 81, 89, 133, 141, 247, 259, 263, 264-265, 273 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Першої київської державної нотаріальної контори про скасування запису про накладення заборони відчуження майна, -відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду пртяом 30 днів з часу проголошення.

Суддя : Т.О. Величко