Ухвала

16 грудня 2019 року

м. Київ

справа № 727/2054/19

провадження № 61-19460ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Фаловської І. М. розглянув касаційну скаргу Групи по транспортно-господарському обслуговуванню міськрайрад Чернівецької міської ради на постанову Чернівецького апеляційного суду від 18 вересня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Групи по транспортно-господарському обслуговуванню міськрайрад Чернівецької міської ради про визнання незаконним та скасування наказу про дисциплінарне та матеріальне стягнення,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Групи по транспортно-господарському обслуговуванню міськрайрад Чернівецької міської ради (далі - Група по ТГО міськрайрад Чернівецької міської ради) про визнання незаконним та скасування наказу про дисциплінарне та матеріальне стягнення.

Позовна заява мотивована тим, що з 05 березня 2003 року ОСОБА_1 працює в Групі по ТГО міськрайрад Чернівецької міської ради на посаді заступника керівника групи з питань охорони адміністративних приміщень.

Наказом від 17 січня 2012 року № 10-к ОСОБА_1 призначено в порядку переведення на посаду заступника керівника групи з питань охорони адміністративних приміщень та охорони праці Групи по ТГО міськрайрад Чернівецької міської ради.

Наказом Групи по ТГО міськрайрад Чернівецької міської ради

від 22 листопада 2018 року № 239-к «Про дисциплінарне та матеріальне стягнення» до ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани та позбавлено його премії у розмірі 100 %, у зв`язку з неналежним виконанням ним посадових обов`язків.

Посилаючись на те, що трудова дисципліна позивачем не порушувалася та його безпідставно притягнуто до дисциплінарної відповідальності та позбавлено премії, ОСОБА_1 просив суд визнати незаконним та скасувати наказ Групи по ТГО міськрайрад Чернівецької міської ради

від 22 листопада 2018 року № 239-к про дисциплінарне та матеріальне стягнення, яким йому оголошено догану та позбавлено премії у розмірі

100 % у зв`язку з неналежним виконанням посадових обов`язків.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Чернівців від 16 травня 2019 року (у складі судді Слободян Г. М.) позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано незаконним і скасовано наказ Групи по ТГО міськрайрад Чернівецької міської ради від 22 листопада 2018 року № 239-к про дисциплінарне і матеріальне стягнення в частині оголошення догани ОСОБА_1 - заступнику керівника Групи по ТГО міськрайрад Чернівецької міської ради з питань охорони адміністративних приміщень та охорони праці.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Чернівецького апеляційного суду від 18 вересня 2019 року

(у складі колегії суддів: Кулянди М. І., Владичана А. І., Одинака О. О.) рішення Шевченківського районного суду міста Чернівців від 16 травня

2019 року в оскаржуваній частині скасовано.

Визнано незаконним та скасовано наказ Групи по ТГО міськрайрад Чернівецької міської ради від 22 листопада 2018 року № 239-к про дисциплінарне і матеріальне стягнення, яким ОСОБА_1 , заступника керівника Групи по ТГО міськрайрад Чернівецької міської ради з питань охорони адміністративних приміщень та охорони праці, позбавлено премії в розмірі 100 % за неналежне виконання посадових обов`язків.

25 жовтня 2019 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга

Групи по ТГО міськрайрад Чернівецької міської ради на постанову Чернівецького апеляційного суду від 18 вересня 2019 року, в якій заявник просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції і залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України передбачено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до частин першої, четвертої статті 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: 1) малозначні справи; 2) що виникають з трудових відносин.

У порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування;

3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.

Відповідно до частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом

на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Предметом позову у цій даній справі є визнання незаконним та скасування наказу про дисциплінарне та матеріальне стягнення.

Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитись з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховним Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином

(рішення у справі «Зубац проти Хорватії» від 05 квітня 2018 року).

Отже, дана справа не є справою з ціною позову, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, є незначної складності та не належить до виключень, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Разом з тим, Верховним Судом досліджено та взято до уваги: предмет позову, складність справи, доводи касаційної скарги, а також значення справи для сторін і суспільства, практику розгляду справ з даної категорії.

У касаційній скарзі відсутні обґрунтовані підстави для відкриття касаційного провадження у малозначній справі.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України

суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Леваж Престасьон Сервіс проти Франції» від 23 жовтня 1996 року; «Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії» від 19 грудня 1997 року).

З урахуванням наведеного, оскільки касаційну скаргу подано на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

З наведених обставин не потребує окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 390 та 392 ЦПК України.

Керуючись статтею 129 Конституції України, статями 19, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Групи по транспортно-господарському обслуговуванню міськрайрад Чернівецької міської ради на постанову Чернівецького апеляційного суду від 18 вересня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Групи по транспортно-господарському обслуговуванню міськрайрад Чернівецької міської ради про визнання незаконним та скасування наказу про дисциплінарне та матеріальне стягнення відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Суддя І. М. Фаловська