Справа № 185/1908/18
Провадження № 2/185/2113/19
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

13 грудня 2019 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Головіна В.О., за участю секретаря судового засідання Мерцалової Н.В., позивача ОСОБА_1 , представника відповідача Тернової В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «ІНСТИТУТ ЮЖНІІГІПРОГАЗ», скорочена назва ПАТ " ІНСТИТУТ ЮЖНІІГІПРОГАЗ", треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору про визнання договорів підряду на виконання робіт недійсними (удаваними правочинами), оформлення трудових відносин нарахування та виплату заробітної плати у розмірі не нижче середньої заробітної плати за відповідним видом економічної діяльності у регіоні у відповідному періоді, про нарахування та виплату суми єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу

В С Т А Н О В И В

14 березні 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «ІСТИТУТ ЮЖНІІГІПРОГАЗ» про визнання договорів підряду на виконання робіт недійсними (удаваними правочинами), оформлення трудових відносин нарахування та виплату заробітної плати у розмірі не нижче середньої заробітної плати за відповідним видом економічної діяльності у регіоні у відповідному періоді, про нарахування та виплату суми єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу. Уточнивши свої позовні вимоги при новому розгляді справи після скасування заочного рішення позивач просив суд:

-Визнати недійсними (удаваними правочинами) договори підряду на виконання робіт б/н від 22.02.2016р., б/н від 1.04.2016р., б/н від 1.05.2016р., б/н від 1.06.2016р., б/н від 1.07.2016р., б/н від 1.08.2016р., б/н від 1.09.2016р., б/н від 30.09.2016, б/н від 1.11.2016р., б/н від 1.12.2016 р. б/н від 27.12.2016р., б/н від 1.02.2017 р. б/н від 28.02.2017р., б/н від 31.03.2017р., б/н 27.04.2017р., б/н від 1.06.2017р., б/н від 27.06.2017р., б/н від 1.08.2017р., б/н від 1.09.2017р., б/н від 29.09.2017р., б/н від 1.11.2017р.;

-Кваліфікувати правовідносини, які склалися між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством «ІНСТИТУТ ЮЖНІІГІПРОГАЗ» з 22.02.2016 р. трудовими; внести запис до трудової книжки ОСОБА_1 про оформлення трудових відносин шляхом внесення запису про прийом на роботу на посаду юрисконсульта ПАТ «ЮЖНІІГІПРОГАЗ»; стягнути з Відповідача суму заробітної плати за період з 22.02.2016р. по 15.11.2017р. у розмірі 252063.24 грн.; стягнути з ПАТ «ЮЖНІІГІПРОГАЗ» різницю в середній заробітної плати за час вимушеного прогулу за період з 16.11.2017р. по 01.07.2019 р. в розмірі 90719.86 грн.; покласти на Відповідача виплату судових витрат.

Позивач обґрунтовує позов наступним. На початку січня 2016 року Відповідачем запропоновано працевлаштування на посаду юрисконсульта до відділу юридичного менеджменту ПАТ «ЮЖНІІГІПРОГАЗ». Однак, замість трудового договору Відповідач запропонував, на час проходження випробувального строку, укласти договір підряду по закінченню якого буде оформлено трудові стосунки з Позивачем, на що, в умовах військових дій в регіоні та відсутності робочих місць Позивач надав згоду. Після проходження співбесіди Позивач 22.02.2016 р. приступив до виконання роботи. Позивачу було надано окреме робоче місце (кабінет № 218), комп`ютер, електронну перепустку для входу до будівлі,закріплено внутрішній робочий телефон (2-60), канцелярські приналежності, ознайомлено з вимогами нормативно-правових актів діючих на підприємстві, привласнено табельний номер (№ 4206), за яким нараховувалась заробітна плата, встановлено режим повного робочого часу при п`ятиденному робочому тижні, встановлено режим щоденного відпочинку для відпочинку та прийому їжі.

У перший робочий день з Позивачем було укладено договір підряду на виконання робіт № б/н від 22.02.2016 р. строком дії з 22.02.2016 р. по 31.03.2016 р. По спливу терміну дії вказаного договору, з ним було укладено, аналогічний договір з терміном дії протягом календарного місяця. Зазначає, що у період роботи в ПАТ «ЮЖНІІГІПРОГАЗ» протягом періоду з 22.02.2016 р. по 01.12.2017 р. на початку кожного місяця з ним укладалися договори підряду зі строком дії - календарний місяць. Від укладання трудового договору, за твердженням Позивача, Відповідач кожного місяця ухилявся під вигаданими приводами та віднесення укладання остатнього на місяць пізніше.

В листопаді 2017 року між сторонами було укладено договір підряду № б/н від 01.11.2017 з терміном дії з 01.11.2017р. по 30.11.2017 р. Однак, після заявленої вимоги Позивача про укладання трудового договору, строк дії вказаного договору, за ініціативи Відповідача, було зменшено на строк з 01.11.2017р. по 15.11.2017 р. шляхом переукладання раніше укладеного договору, по спливу терміну дії якого Позивача було позбавлено можливості працювати в ПАТ «ЮЖНІІГІПРОГАЗ» та вилучено перепустку для входу до будівлі,в якої розташоване раніше надане Відповідачем робоче місце.

Позивач вважає, що договори підряду на виконання робіт укладені між ним та Відповідачем (далі - Договір) за період роботи на підприємстві з 22.02.2016 р. по 15.11.2017 р. (включно), а саме договори підряду на виконання робіт б/н від 22.02.2016р., б/н від 1.04.2016р., б/н від 1.05.2016р., б/н від 1.06.2016р., б/н від 1.07.2016р., б/н від 1.08.2016р., б/н від 1.09.2016р., б/н від 30.09.2016, б/н від 1.11.2016р., б/н від 1.12.2016 р. б/н від 27.12.2016р., б/н від 1.02.2017 р. б/н від 28.02.2017р., б/н від 31.03.2017р., б/н 27.04.2017р., б/н від 1.06.2017р., б/н від 27.06.2017р., б/н від 1.08.2017р., б/н від 1.09.2017р., б/н від 29.09.2017р., б/н від 1.11.2017р. укладалися з метою приховання відносин, які за своєю природою є трудовими та мають стійкі ознаки трудового договору.

Свої вимоги мотивує тим, що в період з 22.02.2016 р. по 15.11.2017 р. (включно) працював у Відповідача. Протягом цього періоду на нього було покладено обов`язки виконувати роботу на території Відповідача. Було надано приміщення, письмовий стіл, комп`ютер, обчислювальна та інша офісна техніка, канцелярські приналежності тощо. Тобто забезпечено належними умовами праці. На початку кожного місяця наступного за розрахунковим йому виплачувалась заробітна плата. Процес праці відбувався відповідно до вимог правил внутрішнього розпорядку, режиму робочого часу, встановленими Колективним договором та режиму роботи підприємства, контрольно-пропускного режиму. Надавались щорічна відпустка та лікарняний зі збереженням заробітної плати. Також було зобов`язано Позивача виконувати правила охорони праці, пожежної безпеки.

Роботи Позивачем виконувались під контролем та за вказівкою посадових осіб Відповідача, в тісній взаємодії зі структурними підрозділами підприємства та відповідно до систематичних службових доручень і вимог посадових осіб ПАТ «Южніігіпрогаз». Обсяг обов`язків збігався з колом обов`язків із посадовою інструкцією юрисконсульта відділу юридичного менеджменту ПАТ «Южніігіпрогаз». Крім того, зміст видів кожного окремого договору істотно збігається з кваліфікаційною характеристикою юрисконсульта, яка міститься у Випуску 1 «Професії працівників, що є загальними для всіх видів економічної діяльності» Довідника кваліфікаційних характеристик професій працівників (ДКХП), затвердженому наказом Мінпраці України від 29.12.2004 № 336. Види робіт за договорами, які становлять предмет договору не містять деталізації на фізичні одиниці виміру, якісні показники результатів робіт. Результат робіт за договорами не опредметнений, не має матеріальної форми виразу, не є штучними, прив`язані до періоду часу. Отже, результат виконання робіт полягає в виконуваній Позивачем роботи за одиницю часу. Тобто, систематичного виконання певної трудової функції. Позивачем також виконувались роботи не обумовлені видами робіт вказаних робіт.

Відповідно до штатного розпису підприємства на момент укладання та виконання договорів була наявна та вільна вакансія юрисконсульта у відділі юридичного менеджменту ПАТ «Южніігіпрогаз». Позивачем на прикінці лютого 2016 р. Відповідачу було надано копію паспорта, ідентифікаційного податкового номера, оригінали 2-х фотокарток 3х4 та диплом про освіту, які згодом Відповідачем були повернуті.

Відповідачем суду наданий письмовий відзив (клопотання №1, а.с.126-137 т.3) у якому він фактично заперечував проти задоволення позову пояснюючі наступне. З 22.02.2016 р. по 15.11.2017 р. Позивач, отримуючи кошти за договорами підряду, підписуючи договорі підряду і акти виконаних робіт, маючи вищу юридичну освіту, і, у зв`язку з цим, усвідомлюючи характер правовідносин, що склалися між Позивачем та Відповідачем, зі свого боку не здійснював жодних дій, які б свідчили про його бажання бути прийнятим на роботу до Відповідача: не подавав заяви про прийняття на посаду юрисконсульта, не подавав жодних повідомлень про його незгоду з тим, що між Позивачем та Відповідачем існують договірні правовідносини на підставі договорів

підряду і Позивач не згодний з характером цих правовідносин. Відповідач зі свого боку не

мав жодної підстави вважати, що Позивач в своїх думках працює на підприємстві, а не

виконує роботи за договорами підряду. У Відповідача не було жодних сумнівів щодо того, що укладаються договори підряду, які відповідають всім вимогам ст. 215 ЦК України. У Відповідача ніколи не було наміру укладати з Позивачем удавані правочини з метою приховати трудові правовідносини, тому що, як вже вказувалось. Позивач ніколи не звертався до Відповідача з заявами про прийняття його на роботу, і Відповідач не був обізнаний про потаємні бажання Позивача працювати на посаді юрисконсульта підприємства, а при укладанні договорів жодних заперечень Позивач в договорах не вказував. Позивач отримував оплату за договорами, узгоджену та письмово підтверджену в договорах та актах до договорів, більшу, ніж заробітна платня штатного юрисконсульта на підприємстві Відповідача.

В штаті у Відповідача в період з 22.02.2016 р. і по цей час відсутня така посада як "юрисконсульт". Фактично, Позивач вважає,що суд своїм рішенням має внести зміни до штатного розкладу Відповідача, ввести до штату нову посаду "юрисконсульта" з 22.02.2016 р. по невідомий час виключно для задоволення потреб Позивача. Більш того, виходячи з позовних вимог Позивача за рішенням суду має бути визначений інший, ніж у інших працівників юридичного відділу Відповідача, визначений штатним розкладом, рівень заробітної плати, який значно більший.

Так, відповідно до штатних розкладів Відповідача за період з лютого 2016 р. по цей час за період коли Позивач вважає, що він працював юрисконсультом Відповідача, посада "юрисконсульт" і відповідача відсутня, а всі посади, які маються для фахівців з дипломом юристів, були зайняті. Вільних посад для Позивача не малось, і взагалі посада юрисконсульта була відсутня.

В свою чергу Позивач у вказаний період часу отримував оплату за договорами підряду за виконання різних видів робіт, які визначались як предмет договору кожного разу різні.

Позивач посилається на те, що договори підряду недійсні, оскільки вони "рамкові". Закон не містить такого поняття недійсного договору як "рамковий договір". З тексту кожного з оспорюваних договорів вбачається, що всі договори різні, оскільки визначають різний предмет договорі - вид робіт, які виконувались за кожним з них.

Оспорюванні Договори підряду укладені при дотриманні вказаних принципів. Той факт, що інші умови договорів, крім предмету договору, є однаковими, не робить їх недійсними. Це встановлений зразок договорів підряду у Відповідача, Позивач не пропонував зі свого боку інших текстів договорів, не складав протоколів зауважень, пропозицій до договорів, був згодний з вказаними договорами при їх укладанні, і в жодному договорі не вказував, що він підписує трудовий договір.

Крім того, відповідач просив застосувати строк позовної давності для звернення до суду, який за його думкою, був позивачем пропущений.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, наполягав у задоволенні позову в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала та просила суд відмовити у його задоволенні, обгрунтовуючі свої заперечення обставинами викладеними у письмовому відзиві.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет в особі Донецького обласного центру зайнятості до суду не з`являлась. На адресу суду надала пояснення в яких прохала розглянути справу без її участі.

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог до предмету спору : Маріупольська об`єднана податкова інспекція Головного управління ДФС України у Донецькій області, Головне управління держпраці України до приміщення суду на жодне судове засідання не з`являлись, належним чином повідомлені про дату, час та місце кожного слухання справи. Про причини неявки суд не повідомляли.

Судом прийняті вичерпні заходи для повідомлення учасників про час та місце розгляду справи, забезпечивши можливість з`явитися до суду і захистити свої права. Суд, заслухавши пояснення Позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною 2 ст.5 ЦПК України встановлено, якщо закон не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспорюваного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулась до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні таки спосіб захисту, який не суперечить закону.

Згідно з ч.3 ст.12 та ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010 року, рішення у справі Проніна проти України , № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006 року) .

Позивачем надані договори підряду за період роботи на підприємстві з 22.02.2016 р. по 15.11.2017 р. (включно), а саме договори підряду на виконання робіт №№ б/н від 22.02.2016р., б/н від 1.04.2016р., б/н від 1.05.2016р., б/н від 1.06.2016р., б/н від 1.07.2016р., б/н від 1.08.2016р., б/н від 1.09.2016р., б/н від 30.09.2016, б/н від 1.11.2016р., б/н від 1.12.2016 р. б/н від 27.12.2016р., б/н від 1.02.2017 р. б/н від 28.02.2017р., б/н від 31.03.2017р., б/н 27.04.2017р., б/н від 1.06.2017р., б/н від 27.06.2017р., б/н від 1.08.2017р., б/н від 1.09.2017р., б/н від 29.09.2017р., б/н від 1.11.2017р. укладені між сторонами, за умовами яких Виконавець зобов`язується виконати на свій ризик певні види робіт (зазначені у відповідному договорі), а Замовник зобов`язується прийняти та сплатити належно виконану роботу (а.с.46-90, т.1).

Вказані договори є рамочними, ідентичними за формою та змістом, мають однакові умови та відрізняються між собою лише змістом видів робіт та датою укладання.

Крім того, Позивачем надані кошториси до кожного з договорів, в яких визначається вид робіт, кількість відпрацьованих годин та сума до сплати за виконанні роботи.

Перевіряючи доводи, щодо наявності ознак трудових правовідносин у відносинах між вказаними особами, суд врахував таке.

Відповідно до ч.1 статті 21 КЗпП України трудовий договір - це угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

При цьому, Верховний Суд України у пункті 7 постанови Пленуму від 6 листопада 1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» роз`яснив, що фактичний допуск до роботи вважається укладенням трудового договору незалежно від того, чи було прийняття на роботу належним чином оформлене, якщо робота провадилась за розпорядженням чи з відома роботодавця.

Відповідно до ч.1, 2 ст.837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу; договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Тому найважливішою характеристикою предмета є його якість. Вимоги до якості роботи встановлено в ст.837 Цивільного Кодексу України: а) робота, виконана підрядником, має відповідати умовам договору підряду, а в разі їх відсутності або неповноти - вимогам, що звичайно ставляться до роботи відповідного характеру; б) виконана робота має відповідати якості, визначеній у договорі підряду, або вимогам, що звичайно ставляться, на момент передання її замовникові; в) результат роботи в межах розумного строку має бути придатним для використання відповідно до договору підряду або для звичайного використання роботи такого характеру.

Основними ознакам, що відрізняють підрядні відносини від трудових, є те, що трудовим законодавством регулюється процес організації трудової діяльності. За цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається за його межами, а метою договору є отримання певного матеріального результату.

Підрядник, який працює за цивільно-правовим договором, на відміну від працівника, який виконує роботу відповідно до трудового договору, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, він сам організовує свою роботу і виконує її на власний ризик, може допускати до виконання робіт Субпідрядника.

За трудовим договором працівник забезпечується робочим місцем, матеріально - технічною базою, належними умови для виконання передбачених трудовим договором робіт, систематично отримує заробітню платню за процес праці (а не її результат), підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку,дотримується правил охорони праці та інших локальних актів роботодавця. Працівник зобов`язаний бути присутнім на підприємстві, у визначені робочі години, виконувати роботу за кваліфікаційними вимогами у відповідності до посадової інструкції.

Предметом цивільних угод є результат праці, який підлягає вимірюванню у конкретних фізичних величинах, а не процес роботи. З огляду на пункт 1.1. спірного Договору вбачається, що в укладених договорах не визначається обсяг виконуваної роботи, а обумовлюється у вигляді зобов`язання виконувати роботи у певний період часу.

Як вбачається з наведених вище цивільно-правових договорів, предметами договорів є виконання робіт, які повністю збігаються з обов`язками за кваліфікаційною характеристикою юрисконсульта, яка міститься у п.53. Випуску 1 «Професії працівників, що є загальним для всіх видів економічної діяльності» Довідника кваліфікаційних характеристик професій працівників (ДКХП), затвердженому наказом Мінпраці України від 29.12.2004 року. Позивачем надано диплом про освіту за яким отримано повну вищу освіту за спеціальністю «Правознавство» та здобув кваліфікацію юриста серії ХА № 39937510 від 08.02.2011 р.

Контроль виходу фізичної особи на робоче місце згідно з обліком часу виконання робіт зазначеними у кошторисах, які складають невід`ємну частину договорів, відсутність у договорах предмету та вказівка в актах виконаних робіт даних про загальне виконання декількох видів робіт, без відокремлення фронту робіт, а також про винагороду за їх виконання у формі заробітної плати - свідчать про виконання Позивачем саме трудової функції.

Позивач працює на підприємстві як звичайний працівник на умовах повного робочого часу. Йому відведено робоче місце з забезпеченням всіх умов і засобів для належного виконання роботи, як і інші працівники, підлягає внутрішньому трудовому розпорядку, оскільки Колективним договором та правилами внутрішнього трудового розпорядку визначається тривалість робочого часу, час початку та закінчення робочого дня з 7:30 до 16:15 щоденно, крім п`ятниці, час початку та закінчення якої припадає з 7:30 до 15:15, час обідньої перерви, що підтверджує фактичне виконання робіт в режимі повного робочого часу, що підтверджується даними про відпрацьовані години у кошторисах до спірних договорів. Також позивачу систематично виплачується заробітна плата. При цьому, на передодні виплати заробітної плати кожного місяця надавалися розрахункові листки з зазначенням номеру відділу, табельного номеру, періоду за який провадиться оплата праці загальна сума заробітної плати з розшифровкою за видами виплат; розміри і підстави відрахувань та утримань із заробітної плати;сума заробітної плати, що належить до виплати, що підтверджується наданою Позивачем випискою по особовому банківському рахунку та розрахунковими листами Відповідача (а.с.36-40, т.1). Робота виконувана Позивачем здійснювалась за вказівками та дорученнями посадових осіб підприємства, під оперативним контролем, у тісній взаємодії з структурними підрозділами Відповідача. Вказана обставина підтверджується електронними та письмовими доказами (пропозиції до укладання тендерних договорів з виправленнями посадових осіб та екземпляр шаблону ідеального договору до, яких внесені рукописні виправлення та наданні завдання для особистого виконання Позивачем) (а.с.92-221, т.1).

Враховуючи наведене суд вважає, що вищевказані договори та характер правовідносин містять ознаки трудового договору і укладені для того, щоб приховати трудові правовідносини.

Відповідно до ч.1 та 3 ст.235, ч.1 ст. 236 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили; якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили; нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Відповідно до ч.6 ст.235 КЗпП України при винесенні рішення про оформлення трудових відносин з працівником, який виконував роботу без укладення трудового договору, та встановлення періоду такої роботи чи роботи на умовах неповного робочого часу, у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, в установі, організації, орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про нарахування та виплату такому працівникові заробітної плати у розмірі не нижче середньої заробітної плати за відповідним видом економічної діяльності у регіоні у відповідному періоді без урахування фактично виплаченої заробітної плати.

Перевіривши наданий Позивачем розрахунок заробітної плати у розмірі не нижче середньої заробітної плати за відповідним видом економічної діяльності у регіоні у відповідному періоді за виключенням обов`язкових податків і зборів в сумі 191719.12 грн. судом встановлено, що він відповідає фактичним обставинами справи, законним приписам та є арифметично вірним, а відтак судом встановлено, що з відповідача підлягає стягненню заробітна плата у розмірі 191719.12 грн. за виключенням обов`язкових податків і зборів.

Згідно з пп.3 п.6 Постанови пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 6 листопада 1992 року №9, якщо внаслідок відмови у прийнятті на роботу або несвоєчасного укладення трудового договору працівник мав вимушений прогул, його оплата провадиться стосовно до правил ч.2 ст.235 КЗпП України про оплату вимушеного прогулу незаконно звільненому працівникові.

Так, відповідно до ч.2 ст.235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Здійснивши перевірку розрахунку заявленої до стягнення на користь позивача різниці в заробітній плати за час вимушеного прогулу за період з 16.11.2017 р. по 05.03.2018 р. у розмірі 39748. 44 грн. судом встановлено, що він є арифметично вірним, а відтак судом встановлено, що з Відповідача підлягає стягненню різниця в заробітній платі за час вимушеного прогулу в розмірі 39748.44 грн.

Суд вважає, що розрахунки приведені позивачем у заяві про збільшення сум позовних вимог проведено не вірно і тому, в цій частині позов задоволенню не підлягає.

Щодо посилання представника відповідача на пропуск позивачем строку позовної давності суд приходить до наступного. Питання визнання договорів недійсними врегульовані нормами Цивільного кодексу України. Відповідно і питання про строки позовної давності слід вирішувати керуючись нормами ЦК України, а не нормами КЗпП України.

Відповідно до ст.256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Приймаючі до уваги те, що позивач звернувся до суду з позовом 14.03.2018 року, суд приходить до висновку, що він не пропустив встановленого законом трирічного строку позовної давності.

Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетів Міністрів України.

Позивач при зверненні до суду від сплати судового збору був звільнений відповідно до положень ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Позовні вимоги майнового характеру задоволені у розмірі 231467.56 грн.

Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Частиною 2 вказаної статті ставка судового збору для фізичної особи при поданні позовної заяви майнового характеру становить 1% ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб та немайнового характеру становить 0.4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб

З огляду на розмір задоволених майнових вимог позивача, з відповідача на користь держави має бути стягнуто судовий збір у розмірі 1 відсоток від ціни позову та 0,4 відсотки від установленого для працездатних осіб на 1 січня 2018 року в сумі 3 019,54 грн. (231 467 грн.56 коп./100х1)+ (1720х0.4)= 2 314.67+704.

Підлягають стягненню з Публічного акціонерного товариства «ЮЖНІІГІПРОГАЗ» на користь ОСОБА_1 витрати пов`язані з розглядом цивільної справи в сумі 13859.09 гривень, які підтверджені проїзними документами на суму 12758.31 грн., документами про відправку та роздруківку документів до суду на суму 618.50 грн., і витрати на харчування 482.28 грн., всього на суму 13859.09 гривень (а.с.54-61 т.4).

Керуючись ст.76, 82, 263, 264, 265, 280-282 ЦПК України суд -

У Х В А Л И В

Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «ІНСТИТУТ ЮЖНІІГІПРОГАЗ», скорочена назва ПАТ " ІНСТИТУТ ЮЖНІІГІПРОГАЗ", треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору про визнання договорів підряду на виконання робіт недійсними (удаваними правочинами), оформлення трудових відносин нарахування та виплату заробітної плати у розмірі не нижче середньої заробітної плати за відповідним видом економічної діяльності у регіоні у відповідному періоді, про нарахування та виплату суми єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу - задовольнити частково.

Визнати удаваними правочинами договори підряду на виконання робіт б/н від 22.02.2016р., б/н від 1.04.2016р., б/н від 1.05.2016р., б/н від 1.06.2016р., б/н від 1.07.2016р., б/н від 1.08.2016р., б/н від 1.09.2016р., б/н від 30.09.2016, б/н від 1.11.2016р., б/н від 1.12.2016 р. б/н від 27.12.2016р., б/н від 1.02.2017 р. б/н від 28.02.2017р., б/н від 31.03.2017р., б/н 27.04.2017р., б/н від 1.06.2017р., б/н від 27.06.2017р., б/н від 1.08.2017р., б/н від 1.09.2017р., б/н від 29.09.2017р., б/н від 1.11.2017р.

Визнати правовідносини, які склалися між ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ) та Публічним акціонерним товариством «ІНСТИТУТ ЮЖНІІГІПРОГАЗ», скорочена назва ПАТ " ІНСТИТУТ ЮЖНІІГІПРОГАЗ" (, місцезнаходження: 83004, вул. Артема 169-«Г» м. Донецьк Донецької області), з 22.02.2016 р. по 15.11.2017 р. трудовими.

Зобов`язати Публічне акціонерне товариство «ІНСТИТУТ ЮЖНІІГІПРОГАЗ», скорочена назва ПАТ "ІНСТИТУТ ЮЖНІІГІПРОГАЗ" (, місцезнаходження: 83004, вул. Артема 169-«Г» м. Донецьк Донецької області), внести запис до трудової книжки ОСОБА_1 про оформлення трудових відносин шляхом внесення запису про прийом на роботу на посаду юрисконсульта Публічного акціонерного товариства «ІНСТИТУТ ЮЖНІІГІПРОГАЗ», скорочена назва ПАТ " ІНСТИТУТ ЮЖНІІГІПРОГАЗ".

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «ІНСТИТУТ ЮЖНІІГІПРОГАЗ», скорочена назва ПАТ "ІНСТИТУТ ЮЖНІІГІПРОГАЗ" (, місцезнаходження: 83004, вул. Артема 169-«Г» м. Донецьк Донецької області), на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ) суму заробітної плати за період з 22.02.2016р. по 15.11.2017р. у розмірі 191719.12 (сто дев`яносто одна тисяча сімсот дев`ятнадцять) гривень 12 копійки.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «ІНСТИТУТ ЮЖНІІГІПРОГАЗ», скорочена назва ПАТ "ІНСТИТУТ ЮЖНІІГІПРОГАЗ" (, місцезнаходження: 83004, вул. Артема 169-«Г» м. Донецьк Донецької області), на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ) різницю в середній заробітної плати за час вимушеного прогулу за період з 16.11.2017р. по 05.03.2018р. в розмірі 39748.44 (тридцять дев`ять тисяч сімсот сорок вісім) гривень 44 копійки.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «ІНСТИТУТ ЮЖНІІГІПРОГАЗ», скорочена назва ПАТ " ІНСТИТУТ ЮЖНІІГІПРОГАЗ" судовий збір на користь держави в розмірі 3019.54 (три тисячі дев`ятнадцять) гривень 54 копійки.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «ІНСТИТУТ ЮЖНІІГІПРОГАЗ», скорочена назва ПАТ "ІНСТИТУТ ЮЖНІІГІПРОГАЗ" (, місцезнаходження: 83004, вул. Артема 169-«Г» м. Донецьк Донецької області), на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ) витрати пов`язані з розглядом цивільної справи в сумі 13859.09 гривень (тринадцять тисяч вісімсот п`ятдесят дев`ять) гривень 09 копійок.

У задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги на рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду.

Повний текст рішення суду складено 16 грудня 2019 року.

Суддя: В. О. Головін