233 № 233/6789/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2019 року м.Костянтинівка

Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Бєлостоцької О.В.,

за участю секретаря Теліціної О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Костянтинівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Костянтинівської міської ради Донецької області про визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В :

07 жовтня 2019 року позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_2 , після смерті якої відкрилась спадщина, до складу якої входить житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Колишнім власником будинку була ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . З метою оформлення спадкових прав після смерті матері звернулась до Костянтинівської державної нотаріальної контори із відповідною заявою, надавши договір купівлі-продажу № 741Н, складений 06 жовтня 1998 року в Краматорській філії Донецької товарної біржі, який 06 жовтня 1998 року був зареєстрований у Костянтинівському міському бюро технічної інвентаризації. Постановою № 2717/02-31 від 05 вересня 2019 року нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті матері, обґрунтувавши відмову тим, що договір купівлі-продажу успадкованого будинку від 06 жовтня 1998 року не відповідає закону, оскільки не посвідчений нотаріально.

Позивачка просить:

-визнати за нею право власності на житловий будинок з надвірними будівлями АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 11 жовтня 2019 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі.

Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 06 листопада 2019 року підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті.

В судове засідання представник позивача адвокат Леус В.М. не з`явилась, звернулась із заявою про розгляд справи за її відсутності, в якій зазначила, що заявлені позовні вимоги підтримує.

Представник відповідача Костянтинівської міської ради в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій просив ухвалити рішення на розсуд суду (а.с.39).

З`ясувавши позицію сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судовим розглядом встановлено, що позивач ОСОБА_1 (а.с.5-8) є донькою ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 (а.с.12) та копією свідоцтва про укладення шлюбу серія НОМЕР_2 (а.с.13).

06 жовтня 1998 року в Краматорській філії Донецької товарної біржі між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу № 741Н, відповідно до п.п.1.1, 1.3 якого остання за 12720 гривень придбала у власність будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.18-19).

Як вбачається з позначки на вказаному договорі (а.с.19) та листа Костянтинівського міського бюро технічної інвентаризації від 22 жовтня 2019 року № 810 (а.с.47), 26 жовтня 1998 року Костянтинівським міським бюро технічної інвентаризації було зареєстровано право приватної власності ОСОБА_2 на будинок АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу № 741Н від 06 жовтня 1998 року.

Згідно звіту з оцінки майна станом на 01 жовтня 2019 року вартість будинку АДРЕСА_1 становить 38866 грн 00 коп (а.с.25-26).

Батько позивачки ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_3 (а.с.11).

Згідно листа Костянтинівської державної нотаріальної контори від 18 жовтня 2019 року № 3180/01-09 та Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру, спадкової справи щодо майна померлого31 березня 2005 року ОСОБА_4 немає (а.с.43-44).

Мати позивачки ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_4 (а.с.10).

Як вбачається з листа Костянтинівської державної нотаріальної контори від 18 жовтня 2019 року № 3178/01-09 та Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру, в провадженні нотаріальної контори є спадкова справа № 438/2019 щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 . Спадкову справу заведено 16 серпня 2019 року за заявою про прийняття спадщини дочки померлої ОСОБА_1 (а.с.45-46).

Згідно свідоцтва про смерть серія НОМЕР_5 ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.14).

Згідно листа Костянтинівської державної нотаріальної контори від 18 жовтня 2019 року № 3179/01-09 та Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру, спадкової справи щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 немає (а.с.41-42).

Як вбачається з довідки КП «Служба єдиного замовника» від 04 липня 2019 року № 1510, зареєстрованих осіб в будинку АДРЕСА_1 немає (а.с.15).

Постановою державного нотаріуса Костянтинівської державної нотаріальної контори Волобуєва О.В. Калінській ОСОБА_6 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок АДРЕСА_1 після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 з посиланням на те, що форма договору купівлі-продажу зазначеного будинку не відповідає закону (а.с.16).

Пленум Верховного Суду України в п.2 постанови від 06.11.2009 № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз`яснив, що відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

При вирішенні даного спору суд застосовує законодавство, яке регулювало відповідні правовідносини на момент їх виникнення, тобто на момент укладення договору купівлі-продажу нерухомого майна, а саме ЦК УРСР 1963 року, Закон України «Про товарну біржу».

Відповідно до ст. 224 ЦК України (в редакції 1963 року) за договором купівлі продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно та сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі ст. 153 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах.

За ст. 128 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню.

Отже, оскільки Закон України «Про товарну біржу» є спеціальним законом, який регулює правовідносини щодо біржових операцій, суд доходить висновку, що договір купівлі-продажу нерухомого майна від 06 жовтня 1998, зареєстрований на біржі, на момент його укладення нотаріальному посвідченню не підлягав та в силу положень ст.ст. 128, 153 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) вважався укладеним з моменту досягнення сторонами згоди щодо всіх істотних умов та передачі майна.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди на час виникнення спірних правовідносин регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, та здійснювалась органами БТІ.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 здійснила державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно у Костянтинівському бюро технічної інвентаризації.

Таким чином, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 правомірно набула право власності на будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Частиною 1 ст. 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Згідно зі статтею 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов*язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов*язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Позивачка ОСОБА_1 , яка є спадкоємцем першої черги після смерті матері - ОСОБА_2 , позбавлена можливості реалізувати спадкові права. Оскільки порушене право позивача в даному випадку не може бути захищене в іншій спосіб, окрім як в судовому порядку, інші спадкоємці ОСОБА_2 відсутні, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та визнання за нею права власності на будинок АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Керуючись ст.ст. 2,5,10-13,76-81, 141, 259,263-265 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_6 ) до Костянтинівської міської ради Донецької області (місцезнаходження: Донецька область, м.Костянтинівка, вул.О.Тихого, 260; ідентифікаційний номер 04052790) про визнання права власності задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності у порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 на будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Донецького апеляційного суду через Костянтинівський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлений 10 грудня 2019 року.

Суддя