Справа № 171/1865/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" грудня 2019 р. м. Апостолове

Апостолівський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді Семенової Н.М.,

за участю секретаря Ровної Н.А.,

представника скаржника ОСОБА_1

розглянувши у відритому судовому засіданні в м. Апостолове скаргу уповноважених осіб АТ «Українська залізниця» Нудьги І.Г., Грецької Х.В. на дії державного виконавця,-

встановив:

У скарзі, поданій суду заявник АТ «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця» (боржник у виконавчому провадженні) просить визнати неправомірними дії державного виконавця та скасувати постанову державного виконавця Кузема Я.Г. від 18.09.2019р. в частині стягнення на користь ОСОБА_2 16 146 грн. суми боргу, виконавчого збору у розмірі 1 614,60грн. та витрат виконавчого провадження у розмірі 169,00грн..

Скарга вмотивована тим, що 19.04.2019 року Апостолівським районним судом Дніпропетровської області прийнято рішення про стягнення з ПАТ «Українська залізниця» на користь ОСОБА_2 , суми моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я і розмірі 2 550,00грн., та судовий збір на користь держави в розмірі 768,40грн. 16.07.2019 року Дніпровським апеляційним судом прийнято постанову, якою рішення Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 19.04.2019 року змінено в частині розміру моральної шкоди, стягнуто з ПАТ «Українська залізниця» на користь ОСОБА_2 збільшивши його з 2 250,00грн. на 70 000,00грн. 21.08.2019 року Центральним відділом державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області відкрито виконавче провадження №59853919 по виконанню виконавчого листа №171/2631/18 виданого 16.08.2019 року про стягнення з ПАТ «Укрзалізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» на користь ОСОБА_2 на відшкодування моральної шкоди у розмірі 70 000,00грн. Залишок заборгованості складає 16 146,00грн. 21.08.2019 року державним виконавцем винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі 1 614,00грн. та постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження в розмірі 169,00грн.

12.08.2019 року до відкриття виконавчого провадження, на виконання рішення Дніпровського апеляційного суду від 16.07.2019 року, регіональною філією «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця» було перераховано на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування моральної шкоди заборгованість у розмірі 53 584,15 грн., а також з урахуванням вимог Податкового кодексу України перераховано податок на доходи фізичних осіб у розмірі 15 365,85 грн., та військовий збір у сумі 1 050,00грн., що підтверджується платіжними дорученнями, про що було повідомлено державного виконавця заявою від 29.08.2019 року.

Таким чином, філія вважає, що постанову Дніпровського апеляційного суду від 16.07.2019 року було виконано добровільно у повному обсязі, тобто до відкриття виконавчого провадження. Однак, 23.09.2019 року регіональною філією «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця» отримано постанову Центрального ВДВС м. Дніпро по ВП №59853919 від 18.09.2019 року, відповідно якої накладено арешт на майно та кошти боржника, у тому числі по стягненню на користь ОСОБА_2 16 146,00грн. суми боргу, виконавчого збору у розмірі 1 614,60грн. та витрат виконавчого провадження у розмірі 169,00грн.

Державним виконавцем під час проведення виконавчих дій проігноровано заяву Боржника щодо добровільного виконання рішення суду та норми Податкового кодексу України, на підставі цього просить суд визнати неправомірні дії державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровської області Куземи Я.Г. щодо винесення Постанови про арешт майна боржника від 18.09.2019 року за ВП №59853919 в частині стягнення на користь ОСОБА_2 16 146,00грн. суми боргу, виконавчого збору у розмірі 1 614,60грн., витрат виконавчого провадження у розмірі 169,00грн. та скасувати постанову про арешт майна боржника.

Представник заявника скаргу підтримав.

Стягувач не явився, подав заяву про розгляд скарги у його відсутності.

Державний виконавець Кузема Я.Г. не явився, повідомлені про розгляд скарги належним чином, надав до суду заперечення проти скарги на дії державного виконавця Центрального ВДВС міста Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області, відповідно до якого, 20.08.2019 року на адресу відділу стягувачем ОСОБА_2 пред`явлено на примусове виконання виконавчий лист №171/2631/18 від 16.08.2019 року, який виданий судом про стягнення з ПАТ «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» ПАТ «Українська залізниця» на користь ОСОБА_2 на відшкодування моральної шкоди 70 000грн. Залишок заборгованості складає 16 146,00грн. 21.08.2019 року винесена постанова про відкриття виконавчого провадження №59853919, стягнення виконавчого збору та стягнення витрат виконавчого провадження. 29.08.2019 року боржником на адресу відділу подано заяву про часткову сплату заборгованості стягувачові у розмірі 53 584,15грн., також зазначено, що залишок заборгованості у розмірі 16 146,00грн.за виконавчим листом вони не повинні сплачувати, так як 15 365,85грн. перераховано податок на доходи фізичних осіб та військовий збір у розмірі 1 050,00грн. У зв`язку з тим, що у виконавчому листі №171/2631/18 від 16.08.2019 року, який виданий судом чітко зазначено, що потрібно стягнути заборгованість з ПАТ «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» ПАТ «Українська залізниця» на користь ОСОБА_2 на відшкодування моральної шкоди завданої ушкодженням здоров`я у розмірі 70 000,00грн. і про урахування вимог Податкового кодексу України і податку на фізичних осіб у виконавчому листі нічого не йдеться. Так залишок заборгованості, який потрібно стягнути складає 16 146,00грн. 18.09.2019 року державним виконавцем винесено постанову про об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження №60103093. Також 18.09.2019 року у виконавчому провадженні №59853919 державним виконавцем винесено постанову про арешт майна та арешт коштів боржника по зведеному виконавчому провадженню №60103093. На підставі викладеного, просить суд в задоволенні скарги відмовити в повному обсязі.

Згідно ч.2 ст. 450 ЦПК України неявка учасника справи не перешкоджає розгляду скарги, тому суд ухвалив розглянути скаргу у відсутності стягувача і державного виконавця, який не явився двічі.

Згідно із ст. 447 ЦПК сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК, порушено їхні права чи свободи.

Суд не вбачає підстав для задоволення скарги, виходячи з наступного:

19.04.2019 року Апостолівським районним судом Дніпропетровської області прийнято рішення про стягнення з ПАТ «Українська залізниця» на користь ОСОБА_2 , суми моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я і розмірі 2 550.00грн., та судовий збір на користь держави в розмірі 768,40грн.

16.07.2019 року Дніпровським апеляційним судом прийнято постанову, якою рішення Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 19.04.2019 року змінено в частині розміру моральної шкоди, стягнуто з ПАТ «Українська залізниця» на користь ОСОБА_2 збільшивши його з 2 250,00грн. на 70 000,00грн.

21.08.2019 року Центральним відділом державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області відкрито виконавче провадження №59853919 по виконанню виконавчого листа №171/2631/18 виданого 16.08.2019 року про стягнення з ПАТ «Укрзалізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» на користь ОСОБА_2 на відшкодування моральної шкоди у розмірі 70 000,00грн. Залишок заборгованості складає 16 146,00грн. 21.08.2019 року державним виконавцем винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі 1 614,00грн. та постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження в розмірі 169,00грн.

Виконавче провадження відкрите за виконавчим листом, виданим Апостолівським районним судом Дніпропетровської області 16.08.2019р. у справі 2/171/316/19.

Таким чином, підсудність скарги визначена правильно.

Також судом встановлено, що додатковою постановою Дніпровським апеляційним судом від 26.11.2019 року доповнено другий абзац резолютивної частини постанови Дніпровського апеляційного суду від 16 липня 2019 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ПАТ «Українська залізниця» про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я, після слів «збільшивши його з 2550грн. до 70000грн.» словами «без врахування податків, зборів та інших обов`язкових платежів».

Відповідно до статті 1 Закону України Про виконавче провадження» - виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За змістом ст. 10 Закону України Про виконавче провадження заходами примусового виконання рішень є: 1) зокрема, звернення стягнення на кошти, … інше майно (майнові права) боржника; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно до ч.ч. 5,7 ст. 26 Закону України Про виконавче провадження виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону. У разі якщо в заяві стягувача зазначено рахунки боржника у банках, інших фінансових установах, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження накладає арешт на кошти боржника. У разі якщо в заяві стягувача зазначено конкретне майно боржника, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження перевіряє в електронних державних базах даних та реєстрах наявність права власності або іншого майнового права боржника на таке майно та накладає на нього арешт. На інше майно боржника виконавець накладає арешт в порядку, визначеному ст.56 цього Закону.

Статтею 56 Закону передбачено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі. Копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення.

Відповідно до ч. 3 ст. 18 Закону виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: зокрема, п.7: накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом).

Аналізуючи оскаржувану постанову на предмет її відповідності вимогам закону, що регулює дані питання, суд робить такі висновки:

В оскаржуваній Постанові з назвою «про арешт майна боржника» вказано: з метою своєчасного, повного та належного виконання вимог виконавчого документа необхідно накласти арешт на все майно боржника в межах суми боргу з урахуванням виконавчих зборів».

Заявник не оскаржує наявності підстав для накладення арешту на майно та/або кошти боржника, не оспорює наявність відкритого виконавчого провадження.

Виходячи з невиконання рішення боржником і з наявності відкритого виконавчого провадження про стягнення грошової суми, виконавець мав всі законні підстави для винесення постанови про накладення арешту на майно. Тому по змісту і суті постанова є законною і правомірною.

Щодо скасування постанови в частині накладення арешту на майно, то суд виходить з наступного:

Розглядаючи скаргу в межах наведених в ній доводів, проаналізувавши зміст постанови, надані докази у їх сукупності і застосувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд не встановив протиправності в діях виконавця і не встановив підстав для скасування вказаної постанови у вказаній заявником частині.

Таким чином, відсутні підстави для висновку, що оскаржуваною постановою державний виконавець наклав арешт на майно боржника безпідставно. Таких дій державний виконавець, принаймні в межах даної постанови, не вчинив, і відповідної постанови не виніс. Тому в межах розгляду даної скарги суд не вбачає підстав для визнання постанови незаконною, а дій виконавця, що виніс дану постанову, - протиправними. Навпаки, зміст постанови вказує на дотримання виконавцем вимог закону і прав боржника (виконавець врахував обмеження для арешту). Тому відсутні підстави для скасування оскаржуваної постанови в частині накладення арешту на майно боржника.

Таким чином, не встановлено протиправності в діях/бездіяльності або в рішенні державного виконавця і відповідно не встановлено в межах розгляду даної скарги порушень виконавцем прав боржника у виконавчому провадженні.

Статтею 447ЦПК передбачено право сторони виконавчого провадження оскаржити такі дії/ бездіяльність виконавця, якими порушено їхні права чи свободи. Такого порушення у даному випадку не встановлено.

Згідно ст.451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

У даному випадку не встановлено протиправних дій або бездіяльності виконавця (в межах поданої скарги і викладених у ній доводів); не встановлено незаконності чи протиправності оскаржуваної постанови, тому відсутні підстави для скасування оскаржуваної постанови, в тому числі і в її частині. Скарга необґрунтована, в ній слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 447,450, 451 ЦПК України, Законом «Про виконавче провадження», суд

ухвалив:

У задоволенні скарги уповноважених осіб АТ «Українська залізниця» Нудьги І.Г., ОСОБА_3 на дії державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби міста Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області Куземи Я.Г. щодо винесення постанови про арешт майна боржника відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Повний текст ухвали виготовлено 13 грудня 2019 року.

Суддя Н. М. Семенова