Справа № 127/2810/19
Провадження № 22-ц/801/2440/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Іщук Т. П.
Доповідач:Якименко М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2019 рокуСправа № 127/2810/19м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача: Якименко М.М.,

суддів: Берегового О.Ю., Панасюка О.С.,

за участю секретаря судового засідання Кирилюк Л.М.,

розглянувши апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 27 вересня 2019 року, ухвалене суддею Вінницького міського суду Вінницької області Іщук Т.П.,

ВСТАНОВИВ:

В січні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та з урахуванням уточнення позовних вимог просив усунути перешкоди в користуванні майном- прибудовою до багатоквартирного житлового будинку АДРЕСА_1 шляхом зобов`язання відповідачів не чинити перешкод при встановленні опори згідно технічних умов стандартного приєднання від 15 12 2017 року та договору приєднання для електричних мереж № 11298 від 15 12 2017 року

Позов обґрунтовує тим, що його дружина ОСОБА_4 є власником нежитлового приміщення №111 площею 4,6 кв.м., яке є прибудовою до багатоквартирного житлового будинку АДРЕСА_1 .

07.12.2017 між позивачем як ФОП та ОСОБА_4 було укладено договір оренди вказаного нежитлового приміщення. За умовами договору ОСОБА_1 зобов`язався для проведення електроенергії в приміщення оформити відповідні документи в ПАТ «Вінницяобленерго», вести пов`язану з цим документацію , здійснювати необхідні розрахунки.

Позивач вказує, що зв`язку з тим, що нежитлове приміщення не було забезпечене електропостачанням, ПАТ «Вінницяобленерго» йому було надано технічні умови стандартного приєднання, а 15.12.2017 між позивачем та ПАТ «Вінницяобленерго" укладено договір приєднання для електричних мереж №11298.

Однак при проведені робіт по встановленню опори відповідачі чинили фізичні перешкоди працівникам виконавця. Мотивом не надання права на встановлення опори було те, що територія на якій мала бути розміщена опора являється власністю багатоквартирного будинку.

В подальшому в інтересах позивача його адвокатом було подано до Вінницької міської ради та до старшого по будинку запити з приводу набуття прав на прибудинкову територію. 21.06.2018 Вінницька міська рада листом повідомила, що рішень про відведення земельної ділянки (прибудинкової території) нею не приймалось.

ОСОБА_1 зазначає, вказані обставини позбавляють його можливості здійснювати підприємницьку діяльність, що стало підставою звернення до суду з даним позовом.

Посилаючись на положення ст.ст.42,47 ГПК України, просить задовольнити позов.

Відповідач ОСОБА_2 на позовну заяву подала відзив, в якому заперечує щодо задоволення позову та просила постановити ухвалу про закриття справи, посилаючись на те, що позивач вчинив на неї наклеп, а також вводить суд в оману недостовірними показами.

В свою чергу відповідач ОСОБА_3 на позовну заяву також подала відзив, в якому з позовними вимогами також не погодилася, просила постановити ухвалу про закриття справи, посилаючись на те, що 16 квітня 2018 року вона не могла чинити будь-яких перешкод позивачу, оскільки увесь день знаходилась на роботі.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 27 вересня 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду позивач подав апеляційну скаргу. Посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

В якості основного доводу ОСОБА_1 посилається на те, що суд відмовляючи у позові, помилкового свій висновок мотивував відсутністю у нього відповідного дозволу на порушення об`єкту благоустрою, оскільки, як вважає ОСОБА_1 зелені насадження влаштовані самими мешканцями будинку і не являються об`єктами благоустрою міста, тому на їх влаштування проект не розроблявся і паспорт об`єкта благоустрою не вготовлявся. Крім того наголошував на тому ,що ним було надано достатньо доказів на підтвердження факту вчинення відповідачами протиправних дій і цим доказам не було надано належної правової оцінки.

На апеляційну скаргу відповідачі подали відзиви, в яких посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду, просять апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали та обставини справи перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

За змістом ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам рішення суду не відповідає.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції свій висновок мотивував відсутністю у позивача дозволу на порушення об`єкту благоустрою території, на якій має бути встановлена опора, а також відсутності доказів на підтвердження факту неправомірних дій одного з відповідачів.

Апеляційний суд не погоджується з такими висновками з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що 07.12.2017 між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , як фізичною особою-підприємцем, укладено договір оренди майна №1, за умовами якого орендодавець ( ОСОБА_4 ) передає, а орендар ( ОСОБА_1 ) приймає у строкове користування майно - приміщення на АДРЕСА_1 , площею 4,6 кв.м для комерційних потреб (а.с. 9-10).

Дане приміщення належить ОСОБА_4 на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу, укладеного 02.03.2012 (а.с. 5).

З виписки Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців слідує, що ОСОБА_1 має статус фізичної особи-підприємця. (а.с. 4)

П.10.9 договору оренди визначено обов`язки орендаря , які полягають у оформленні необхідних документів; веденні грошових розрахунків за документацію, проведення електроенергії в орендоване приміщення; проведення розрахунків з ПАТ «Вінницяобленерго» за спожиту електроенергію.

15.12.2017 між ПАТ «Вінницяобленерго» та ФОП ОСОБА_1 було укладено договір №11298 про приєднання до електричних мереж. (а.с. 12-13). Строк дії договору визначений з моменту його підписання і до повного виконання сторонами зобов`язань , але не довше ніж до 15.12.2019 року.

Вказаний договір в судовому порядку сторонами не оспорювався.

П.п. 1.1, 1.2 договору передбачено, що до електричних мереж виконавця послуг або іншого власника мереж приєднується: офісне приміщення замовника, яке знаходиться в АДРЕСА_1 . Місце забезпечення потужності об`єкта замовника встановлюється на найближчій опорі новопроектованої ЛЕП-0,4 кв від ЗТП-666, згідно ТУ №43-84-3704 від 28.04.2017 (ФО ОСОБА_5 ).

Відповідно до пункту 2.1 договору виконавець послуг забезпечує приєднання електроустановок об`єкта замовника (будівництво, реконструкція, технічне переоснащення та введення в експлуатацію електричних мереж зовнішнього електропостачання об`єкта замовника від місця забезпечення потужності до точки приєднання) відповідно до схеми зовнішнього електропостачання і проектної документації та здійснює підключення об`єкта замовника до електричних мереж на умовах цього договору.

Також п. 3.2.1 договору, замовник зобов`язаний розробити на підставі технічних умов від 15.12.2017 №11298, які є додатком до цього договору, проектну документацію на електричні мережі зовнішнього електрозабезпечення (від точки приєднання до об`єкта замовника), внутрішнього електрозабезпечення електроустановок замовника (у межах земельної ділянки замовника) та щодо безпеки електропостачання та погодити її з виконавцем послуг.

Крім того, відповідно до пунктів 3.2.2 та 4.1 договору замовник зобов`язаний оплатити вартість наданих виконавцем послуг з приєднання електроустановок замовника в точці приєднання в сумі 12480,00 грн.

ОСОБА_1 на виконання умов договору провів оплату в сумі 12480,00 грн. за приєднання до ВМЕМ, що підтверджується рахунком №1094 та квитанцією №0.0.934415095.1 від 09.01.2018 (а.с. 14).

Судом встановлено, що умови договору виконавцем послуг на час ухвалення рішення не виконані.

Звертаючись до суду із позовом, позивач просив суд ухвалити рішення, яким зобов`язати відповідачів не чинити перешкоди при встановленні опори, згідно технічних умов стандартного приєднання від 15.12.2017 року та договору приєднання для електричних мереж 311298 від 15.12.2017 року.

Однак, як випливає із змісту договору, на який посилається позивач, обов`язки по встановленню опори, покладені на виконавця послуг, а не замовника. Тобто роботи, відносно яких просить позивач не чинити перешкоди виконуються не ним, як вже було зазначено апеляційним судом, а другою стороною договору.

На вказану обставину суд першої інстанції належної уваги не звернув і не дав їй відповідної правової оцінки.

Апеляційним судом встановлено, що сторони договору погодили, що за невиконання умов договору , вони несуть відповідальність, визначену умовами договору (п.5). Усі спірні питання , пов`язані з виконанням угоди , вирішуються шляхом переговорів, або в разі недосягнення згоди, в судовому порядку (п.6).

Вказані обставини дають підстави вважати, що позивач, звертаючись до суду з цим позовом, обрав не той спосіб захисту, і це вказує на необґрунтованість його позовних вимог.

Суд першої інстанції, вирішуючи спір, неправильно застосував норми матеріального права, залишив поза увагою існуючі договірні правовідносини позивача, які мають суттєве значення для правильного вирішення справи, та вдався до оцінки законності встановлення електроопори на земельній ділянці. При цьому виконавця робіт ПАТ « Вінницяобленерго» до участі в справі судом залучено не було.

В силу ч.4 ст.367 ЦПК України апеляційний суд виходить за межі доводів апеляційної скарги , в зв`язку з неправильним застосуванням судом першої інстанції норм матеріального права, що потягло до ухвалення незаконного рішення.

Ч.4 ст.376 ЦПК України передбачено, що зміна судового рішення може полягати в доповнені або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Отже, апеляційна інстанція, вважає, що мотивувальна частина рішення підлягає зміні в редакції цієї постанови , в решті рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 376, 381, 382-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 27 вересня 2019 року змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили із дня її прийняття.

Касаційна скарга на постанову може бути подана до Верховного Суду протягом тридцяти днів із дня складання повного тексту постанови

Повний текст постанови складено 13 грудня 2019 року.

Головуючий М.М. Якименко

Судді О.Ю. Береговий

О.С. Панасюк