КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
===================================================================
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2019 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Київського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача Голуб С.А.,

суддів: Ігнатченко Н.В., Таргоній Д.О.,

розглянувши у в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи в приміщенні Київського апеляційного суду в м. Києві за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 01 серпня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на дитину та дружину,

ВСТАНОВИЛА:

В грудні 2018 року ОСОБА_3 звернулась до суду першої інстанції з вказаним позовом посилаючись на те, що 06 липня 2012 року між сторонами було укладено шлюб.

Сторони мають спільних дітей, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

ОСОБА_3 перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення молодшою дочкою трирічного віку.

Разом з тим, відповідач не бере участі у вихованні дітей та їх утриманні, хоча має таку можливість, діти перебувають на утриманні позивача, згоди щодо добровільної сплати аліментів між сторонами не досягнуто.

На підставі викладеного, позивач просила суд першої інстанції стягнути з відповідача аліменти на дітей в розмірі 1/3 частки від заробітку ( доходу) відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову та до досягнення дітьми повноліття, а також стягнути з відповідача аліменти на позивача в розмірі 1/6 частки від заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до досягнення дочкою ОСОБА_5 трирічного віку.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 01 серпня 2019 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/3 частки від заробітку ( доходу ) відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову, а саме з 12 грудня 2018 року, до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, представник ОСОБА_1 - адвокат Мамирбаєв Є.В. подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що сторони у справі та їхні діти проживають за однією адресою, таким чином відповідач забезпечує належні умови для проживання як позивачу у справі так і дітям, окрім того відповідачем були надані суду першої інстанції квитанції на покупку продуктів харчування.

Разом з тим, на підставі рішення Звенигородського районного суду Черкаської області з відповідача стягуються аліменти на доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі ј частини всіх доходів, що свідчить про наявність інших дітей на його утриманні.

На підставі викладеного в апеляційній скарзі, скаржник просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

На адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від ОСОБА_3 в якому зазначено, що оскаржуване рішення суду є обґрунтованим та таким, що відповідає нормам процесуального та матеріального права, оскільки судом першої інстанції було вірно встановлено характер спірних правовідносин та визначено, що обов`язок утримувати дітей для батьків є абсолютним та безумовним.

На підставі викладеного у відзиві, ОСОБА_3 просить суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 11 грудня 2019 року було поновлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи.

Вивчивши матеріали справи, доводи викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів доходить висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з урахуванням наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 06 липня 2012 року сторони уклали шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 06 липня 2012 року (а.с.5, 22).

ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилась дочка ОСОБА_4 , а ІНФОРМАЦІЯ_3 - дочка ОСОБА_5 . Ці обставини підтверджуються копіями свідоцтв про народження серії НОМЕР_2 від 28 листопада 2012 року та серії НОМЕР_3 від 21 лютого 2018 року (а.с.6-7, 23-24).

З копії довідки директора ТОВ «Ароматика» №161 від 30 листопада 2018 року вбачається, що з 29 березня 2018 року до 06 лютого 2021 року ОСОБА_3 перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення ОСОБА_5 трирічного віку (а.с.59).

З акту обстеження житлово-побутових умов, складеного депутатом Бориспільської міської ради Донченко О.О., вбачається, що діти, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , проживають разом з матір`ю (а.с.25).

Задовольняючи позов в частині стягнення аліментів на дітей, суд першої інстанції виходив з того, що на утриманні відповідача у справі знаходиться ще одна дитина, а тому на утримання дитини припадає по 1/6 частки від заробітку (доходу) відповідача.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог щодо стягнення аліментів на дружину, з якою проживає дитина віком до трьох років, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не було доведено фінансову можливість відповідача надавати їй таку допомогу, сплачуючи при цьому аліменти на трьох дітей.

Повно та всебічно дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів погоджується з вказаними доводами суду першої інстанції виходячи з такого.

Відповідно до ч.1, ч. 3 ст. 181 СК України способи утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини ( аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно ч.1, ч.2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Окрім цього, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч.2, ч. 5 ст. 183 СК України, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Відповідно до ч. 2, ч. 4 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Дружина, з якою проживає дитина має таке право незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, однак за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Згідно ч.1, ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи та змісту апеляційної скарги відповідач не надав суду апеляційної інстанції належних та допустимих доказів на спростування висновків суду першої інстанції, окрім того наявність судового рішення про стягнення з відповідача аліментів на іншу його дитину не є підставою неможливості сплачувати аліменти й на спільних дітей позивача, належних та допустимих доказів на підтвердження того, що саме на його утриманні перебуває хворий батько суду не надав. Таким чином суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення аліментів на дітей.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявним в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Таким чином, судом апеляційної інстанції перевіряються правильність висновків суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги в частині задоволених позовних вимог. Рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення аліментів на дружину не переглядається судом апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене та доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку про відсутність обґрунтованих правових підстав для скасування оскаржуваного рішення суду, яке ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, з підстав, що зазначені в апеляційній скарзі, таким чином апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 369, 374, 375 України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 01 серпня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на дитину та дружину в частині стягнення аліментів на дітей залишити без змін.

В іншій частині рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 01 серпня 2019 року в даній справі не переглядалося.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ст. 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач

Судді: