ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6016/19 Справа № 211/5708/18 Суддя у 1-й інстанції - Сарат Н. О. Суддя у 2-й інстанції - Ткаченко І. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2019 року Дніпровський Апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Ткаченко І.Ю.

суддів - Деркач Н.М., Каратаєвої Л.О.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні в м. Дніпро цивільну справу

за позовом ОСОБА_1 до Регіональної філії «Придніпровської залізниці» АТ «Українська залізниця» структурний підрозділ Криворізьке локомотивне депо (ТЧ-2 Кривий Ріг) про стягнення недоплаченої частки заробітної плати

за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Українська залізниця в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерне товариство Українська залізниця

на рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 березня 2019 року, -

В С Т А Н О В И В:

27 листопада 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що з 24.11.2016 року та по теперішній час він працює помічником машиніста електровоза в структурному підрозділі Криворізького локомотивного депо. Відповідно до своїх обов`язків він зобов`язувався виконувати роботу, визначену угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядку, а власник підприємства зобов`язувався виплачувати заробітну плату та забезпечити умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором та угодою сторін.

15.05.2018 року, 18.05.2018 року, 29.05.2018 року, він та його машиніст виконали вимоги наказу від 24.03.2008 року № 54 Державного комітету України з промислової безпеки, охорони праці та гірничого нагляду «Правил безпечної експлуатації електровозів, тепловозів та моторвагонного рухомого складу». Про невідповідність локомотиву безпечним умовам праці, вони повідомили свого безпосереднього керівника, подали рапорти з актом виявленими небезпечними зауваженнями.

У результаті виконання вимог Правил, було внесено до бортового журналу (ТУ 152) усі виявлені зауваження та складено Акт за участю Первинної профспілкової організації Вільної профспілки залізничників України Криворізького локомотивного депо, про невідповідність локомотива вимогам інструкцій, наказів і нормативних документів.

Отже, відповідач, не надав йому технічно справного локомотиву та не оплатив йому 50 годин часу простою в розмірі середнього заробітку передбачену у випадку, коли при відсутності вини працівника виникла виробнича ситуація, небезпечна для життя чи здоров`я, які його оточують, і навколишнього природного середовища, а сплатив у відповідності до Положення про оплату праці, як час вимушеного простою з причин, що не залежать від працівника з розрахунку тарифної ставки ( посадового окладу), встановленого працівнику.

Тому він змушений звернутись до суду, та просив суд стягнути з відповідача не донараховану частку заробітної плати за травень 2018 року у сумі 5940,71 грн. (а.с.1-4,42-47).

Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 березня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 задвоволені.

Стягнуто з АТ «Українська залізниця» Регіональної філії «Придніпровської залізниці» структурний підрозділ Криворізьке локомотивне депо (ТЧ-2 Кривий Ріг) на користь ОСОБА_1 не донараховану частку заробітної плати за травень місяць 2018 року у сумі 5940 ( п`ять тисяч дев`ятсот сорок гривень) 71 копійок.

Вирішено питання щодо стягнення судового збору (а.с. 106-108).

В апеляційній скарзі АТ Українська залізниця в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерне товариство Українська залізниця посилається на те, що судом першої інстанції неправильно застосовано положення ст. 113 КзпП України, а тому просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі (а.с. 110-113).

Учасники справи правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, передбаченим ст. 360 ЦПК України, не скористались.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а рішення суду скасувати, виходячи з наступних підстав.

Судом 1 інстанції встановлено, що ОСОБА_1 з 24.11.2016 року працює на посаді помічника машиніста електровоза в структурному підрозділі « Криворізьке локомотивне депо» регіональної філії « Придніпровська залізниця АТ « Українська залізниця» ( а.с. 5- копія трудової книжки).

15.05.2018 року, 18.05.2018 року, 29.05.2018 року ОСОБА_1 виконав вимоги наказу від 24.03.2008 року № 54 Державного комітету України в промислової безпеки, охорони праці та гірничого нагляду «Правил безпечної експлуатації електровозів, тепловозів та моторвагонного рухомого складу» та повідомив свого безпосереднього керівника про невідповідність локомотиву безпечним умовам праці. Позивачем надано ряд актів виявлених зауважень при прийнятті локомотивів ( а.с. 6 копія наказу, а.с. 8 копія рапорту, а.с. 9-29 копії актів, а.с. 30-31 копії рапортів), допитані в судовому засіданні в якості свідків працівники локомотивного депо, кожний окремо, пояснили, що локомотиви для роботи надаються у технічно несправному стані, про що складалися акти.

Натомість відповідачем надано наказ № 323/тч від 15 05 2018 року « Про створення комісії з перевірки стану локомотивів у відповідності вимогам охорони праці та безпеки руху» ( а.с. 60 ) та протокол наради від 04 07 2018 року вищезазначеної комісії відповідно до висновку якого три електровози не відповідали вимогам п. 5.5. НПАОП та несли загрозу життю та здоров`ю працівників. На всіх інших локомотивах не підтверджено прямої загрози життю, здоров`ю працівників чи оточуючому середовищу.

Так, наказом № 323/ТЧ від 15.05.2018 року «Про створення комісії з перевірки стану локомотивів у відповідності вимогам охорони праці та безпеки руху» за період з 25.05.2018 року по 26.06.2018 рік було перевірено 50 локомотивів на які складалися акти, про виявлені недоліки; протоколи наради, комісії від 04.07.2018 року за участю спеціалістів з охорони праці депо, представника Фонду соціального страхування України, представника служби локомотивного господарства регіональної філії «Придніпровська залізниця» з питань охорони праці та представників первинних профспілкових організацій; протокол розширеної зустрічі між керівником Міністерства інфраструктури України, ПАТ «Укрзалізниця» і представниками Конфедерації вільних профспілок України, Вільної профспілки залізничників України та Ради профспілок залізничників і транспортних будівельників України від 30.05.2018 року.

Зазначене на думку суду є підтвердженням факту наявності простою не з вини працівника.

Судом 1 інстанції також встановлено, що оплата праці ОСОБА_1 за травень 2018 року здійснена з розрахунку 158 годин норми тривалості робочого часу. Код 319, 15,6 годин оплата простою за тарифною ставкою у сумі 507,44 грн., Код 776, 49 годин недопрацьованих до норми тривалості робочого часу. Всього нарахована заробітна плата у сумі 9739,66 грн. ( а.с. 35, 36 ).

Задовольняючи позовні вимоги суд і інстанції виходив із того, що відповідач неправомірно не оплатив ОСОБА_1 50 годин відповідно до положень ч.3 ст. 113 КзпП України, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними.

Однак із вказаними висновками суду 1 інстанції колегія суддів погодитись не може, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 34 КЗпП України, простій - це зупинення роботи, викликане відсутністю організаційних або технічних умов, необхідних для виконання роботи, невідворотною силою або іншими обставинами. У разі простою працівники можуть бути переведені за їх згодою з урахуванням спеціальності і кваліфікації на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації на весь час простою або на інше підприємство, в установу, організацію, але в тій самій місцевості на строк до одного місяця.

Відповідно до листа Міністерства праці та соціальної політики України від 23 жовтня 2007 року № 257/06/187-07, на час простою не з вини працівника оформлюється акт простою (фіксуються причини, які зумовили призупинення роботи) та наказ власника або уповноваженого ним органу. Якщо простій має цілодобовий (тижневий) характер, власник або уповноважений ним орган повинен у наказі обумовити необхідність присутності або відсутності працівника на роботі.

Згідно з частинами першої-третьої статті 113 КЗпП України, час простою не з вини працівника оплачується з розрахунку не нижче від двох третин тарифної ставки встановленого працівникові розряду (окладу).

Про початок простою, крім простою структурного підрозділу чи всього підприємства, працівник повинен попередити власника або уповноважений ним орган чи бригадира, майстра або посадових осіб.

За час простою, коли виникла виробнича ситуація, небезпечна для життя чи здоров`я працівника або для людей, які його оточують, і навколишнього природного середовища не з його вини, за ним зберігається середній заробіток.

У пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» судам роз`яснено, що у справах за позовами про оплату простою необхідно виходити як із правил статті 113 КЗпП України, так і з відповідних норм інших актів законодавства, маючи на увазі, зокрема, таке: оплата часу простою не з вини працівника у розмірі не нижче двох третин тарифної ставки встановленого йому розряду ставиться у залежність від повідомлення ним про початок простою власника або уповноважений ним орган у тому разі, коли не йдеться про простій певного структурного підрозділу чи всього підприємства.

Аналіз статей 34, 113 КЗпП України свідчить, що при запровадженні простою за ініціативи роботодавця та за відсутності вини працівника на роботодавця покладено обов`язок здійснювати оплату часу простою не нижче від двох третин тарифної ставки встановленого працівникові розряду (окладу). Тобто при простої не відбувається зміну діючих умов оплати праці в бік погіршення, оскільки розмір окладу залишається незмінним.

Вказане вище узгоджується із висновками, викладеними в Постанові Верховного Суду від 30 травня 2018 року по справі № 320/3303/16-ц.

Однак в матеріалах справи відсутні Акти щодо фіксації простою ПАТ «Українська залізниця», 15.05.2018 року, 18.05.2018 року та 29.05.2018 року, також не було видано наказу щодо простою, позивачу ОСОБА_1 підприємством відповідача було проведено розрахунок заробітної плати у відповідності кількості годин з розрахунку тарифної ставки, встановленої йому на посаді помічника машиніста (а.с.74,75).

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 15.05.2018 р. звернувся із рапортом про виявлення недоліків при прийнятті локомотивів, зокрема локомотивів серії НОМЕР_1 ; 29.05.2018 р. локомотиву ВЛ8 № 1244; 27.05.2018 локомотиву ВЛ8 294, та з проханням забезпечити його роботою за фахом та проведення оплати за час простою по вині роботодавця (а.с.8,30,31,78).

Однак, 15.05.2018 р. комісією ППО ВПЗУ КЛД складено акт № 17 в тому, що локомотив ВЛ8-622 не відповідає вимогам інструкцій, наказів і нормативних документів (а.с.9-18); 18.05.2018 р. ППО ОСОБА_2 КЛД складено акт № 40 в тому, що локомотив ВЛ 11м6 491 не відповідає вимогам інструкцій, наказів і нормативних документів (а.с.19-28); 29.05.2018 складено акт про невідповідність локомотиву ВЛ8-1244 (а.с.29).

Окрім зазначеного, відповідно до протоколу наради комісії з перевірки стану локомотивів у відповідності вимогам охорони праці та безпеки руху від 04.07.2018 року, було встановлено невідповідність вимогам пункту 5.5. НПАОП 63.21-1.17-08 локомотивів ВЛ-8 № 1449 та № 906, ВЛ-11 № 485, та встановлено, що вони несли загрозу життю, здоров`ю працівників (а.с.65-68).

Тобто з вище викладеного вбачається, що до керування локомативами ВЛ-8 № 1449 та № 906, ВЛ-11 № 485, які визнані комісією небезпечними для життя та здоров`я працівників, ОСОБА_1 не залучався.

Суд 1 інстанції на зазначене уваги не звернув та, вирішуючи спір, не повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, не перевірив доводи і заперечення сторін, не дав їм належної правової оцінки, та передчасно дійшов висновку щодо наявності підстав для задоволення позову, а тому на підставі ч. 1 ст.376 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового, про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Українська залізниця в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерне товариство Українська залізниця задовольнити.

Рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 березня 2019 року скасувати.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Регіональної філії «Придніпровської залізниці» АТ «Українська залізниця» структурний підрозділ Криворізьке локомотивне депо (ТЧ-2 Кривий Ріг) про стягнення недоплаченої частки заробітної плати відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Судді: