ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 серпня 2019 року

м. Харків

справа № 644/8423/18

провадження № 22-ц/790/3264/19

Апеляційний суд Харківської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Тичкової О.Ю.,

суддів Котелевець А.В., Піддубного Р.М.,

сторони справи:

позивач Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Крилової Олени Леонідівни, яка діє в інтересах Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», на заочне рішення Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 23 квітня 2019 року, ухвалене у складі судді Бугери О.В.,

УСТАНОВИВ:

02 листопада 2018 року Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (надалі АТ КБ «ПриватБанк», Банк) звернулося до суду з позовом, у якому просило стягнути зі ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № б/н від 10.03.2011 у сумі 19 253 грн 75 коп., а також судові витрати в сумі 1 762 грн.

Позов мотивовано тим, що 10.03.2011 між Банком та відповідачем укладено вищевказаний договір, за яким ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 500 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У зв`язку із порушенням зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 30.09.2018 має заборгованість у розмірі 19 253 грн 75 коп., яка складається з: 314 грн 41 коп. заборгованості за кредитом, 16 746 грн 42 коп. заборгованості по процентам за користування кредитом, 799 грн 88 коп. заборгованості за пенею та комісією, 500 грн штраф (фіксована частина), 893 грн 04 коп. (процентна складова) (а.с. 4-5).

Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 23 квітня 2019 року у задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що з наданих Банком документів не вбачається факту укладання кредитного договору. Анкетою підтверджено оформлення Банком депозитного рахунку Сберкнижка (Депозит).

В апеляційній скарзі Банк просить рішення скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення позову. Посилається на порушення норм процесуального та матеріального права, недоведеність обставин, що мають значення для справи, та невідповідність висновків суду обставинам справи

Апеляційна скарга мотивована тим, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Заявою, яка підписана відповідачем, підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в ПАТ КБ «ПриватБанк» та визнає і погоджується на запропоновані Банком умови користування послугами Банку. Отже, відповідач підписав заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг Банком, в якій виявив бажання отримати кредитні кошти та підтвердив, що він ознайомлений і погоджується з Умовами та Тарифами банку. Представник скаржника вважає, що Банк звернувся із позовом у межах строку позовної давності та по справі були надані усі належні докази.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, судова колегія вважає, що підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Відповідно до ст. 375 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як установлено судом та матеріалами справи, 10.03.2011 між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 була підписана Анкета-Заява. Тобто між сторонами був укладений договір № б/н про надання банківських послуг, який складався з Анкети-заяви (а.с. 6), витягу з Тарифів банку (а.с. 7), витягу з Умов та правил надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою (а.с.8-31).

З наданої копії Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку вбачається, що відповідач виявив бажання оформити на своє ім`я Сбержкнижку (Депозит), що підтверджується відміткою на Заяві. Відміток про намір оформити будь-яку іншу карту, в тому числі й кредитну карту, анкета не містить (а.с.6).

Також з матеріалів справи вбачається, що з фото наданих позивачем на підтвердження отримання відповідачем кредитної картки, неможливо встановити жодного напису та яку саме картку отримав ОСОБА_1 (а.с. 63, 107-110).

Частиною першою статті 526 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За положеннями ч.1 ст. 598, ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

За положеннями з ч.ч. 1, 3 статті 12, ч. 1 статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України).

Банк не надав суду належних та допустимих доказів того, що підписуючи анкету-заяву 10.03.2011 ОСОБА_1 надав згоду на отримання кредитних коштів у ПАТ КБ «ПриватБанк» і отримав їх у розмірі, заявленому в позові. Тому висновок суду про те, що позивач не довів ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог, є законним та обґрунтованим.

З огляду на вищевикладене, судова колегія вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги щодо наявності підстав для стягнення зі ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № б/н від 10.03.2011.

Суд першої інстанції ухвалив рішення на підставі повно та об`єктивно досліджених обставин справи, з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382 - 384 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Крилової Олени Леонідівни, яка діє в інтересах Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», залишити без задоволення.

Заочне рішення Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 23 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і підлягає оскарженню в касаційному порядку у випадках, встановлених частиною третьою статті 389 ЦПК України.

Повний текст рішення складено 1 серпня 2019 року.

Головуючий О.Ю. Тичкова

Судді А.В.Котелевець

Р.М. Піддубний