Справа № 740/445/19
Провадження № 2-н/740/58/19
У Х В А Л А

про відмову в видачі судового наказу

29 січня 2019 року м.Ніжин

Суддя Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області Пантелієнко В.Г., розглянувши заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення із ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

ВСТАНОВИЛА :

ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про стягнення із ОСОБА_2, на її користь аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

Суд, дослідивши матеріали заяви, приходить до наступних висновків.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 161 Цивільного процесуального кодексу України, судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не повязана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Згідно із частиною 1 статті 160 Цивільного процесуального кодексу України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Вимоги, за якими може бути видано судовий наказ, викладені в статті 161 Цивільного процесуального України, є чітко визначеними і не містять альтернативи та судовий наказ може бути виданий, якщо ця вимога не пов'язана із встановленням чи оспорюванням батьківства та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Зі змісту заяви про видачу судового наказу та доданих до неї додатків не вбачається, що боржник ОСОБА_2 є батьком дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

З свідоцтва про народження дитини вбачається, що батьком малолітнього ОСОБА_3 є ОСОБА_4, а не боржник по справі - ОСОБА_2.

До суду не надано жодних доказів на підтвердження батьківства боржника у відношенні до дитини, на утримання якої заявник просить стягнути аліменти, зокрема не надано копію актового запису про народження дитини, де вказана підстава внесення відповідного запису, у звязку із чим суд позбавлений можливості визначити батьківство або його відсутність боржника у відношенні до дитини.

З огляду на вищевикладене, вимога заявника про стягнення аліментів не відповідає вимогам статті 161 Цивільного процесуального кодексу України, що є підставою для відмови у видачі судового наказу, оскільки пунктом 3 частини 1 статті 165 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 цього Кодексу.

За наведених обставин, оскільки батьківство боржника у відношенні до дитини не підтверджено, суд приходить до висновку про необхідність відмови ОСОБА_1 у видачі судового наказу про стягнення із ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини.

Одночасно суд розяснює положення частини 2 статті 166 Цивільного процесуального кодексу України, відповідно до якої відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктом 3 частини першої статті 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою; заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами до суду в позовному порядку.

Керуючись ст. ст. 260, 161, 165 Цивільного процесуального кодексу України, суддя,

УХВАЛИЛА:

У видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 про стягнення із ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Чернігівського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 15-ти денний строк з дня отримання копії ухвали.

Суддя В.Г. Пантелієнко