КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2019 року місто Київ

єдиний унікальний номер справи: 371/628/18

провадження номер № 22-ц/824/13248/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Верланова С.М. (суддя - доповідач),

суддів: Мережко М.В., Савченка С.І.,

за участю секретаря - Ющенко Я.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та за апеляційною скаргою представника товариства з обмеженою відповідальністю «Сільськогосподарське підприємство «Маслівське» - адвоката Романюка Анатолія Васильовича на рішення Миронівського районного суду Київської області від 25 липня 2019 року у складі судді Капшук Л.О., у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Сільськогосподарське підприємство «Маслівське», Миронівської районної державної адміністрації Київської області про розірвання договору оренди землі, скасування державної реєстрації договору оренди землі, зобов`язання повернути земельну ділянку,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Сільськогосподарське підприємство «Маслівське» (далі - ТОВ «СП «Маслівське»), Миронівської районної державної адміністрації Київської області про розірвання договору оренди землі, скасування державної реєстрації договору оренди землі, зобов`язання повернути земельну ділянку.

Позовна заява ОСОБА_1 мотивована тим, що вона є власником земельної ділянки площею 4,4405 га з цільовим призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :02:020:0002, яка знаходиться в адміністративних межах Маслівської сільської ради Миронівського району Київської області, на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1, яке видане 15 квітня 2014 року реєстраційною службою Миронівського районного управління юстиції Київської області. Вказувала, що 20 травня 2014 року між нею та ТОВ «СП «Маслівське» було укладено договір оренди землі № 78, за умовами якого вона передала вказану земельну ділянку в оренду ТОВ «СП «Маслівське» на строк до 20 травня 2021 року. Умовами договору передбачено, що орендна плата вноситься орендарем у грошовій, натуральній або відробітковій формі на суму, що становить не менше 4% від розміру нормативної грошової оцінки орендованої земельної ділянки на момент укладання договору. Орендна плата станом на момент укладання даного договору складала 4 787 грн 12 коп. за кожен рік оренди та вноситься в термін не пізніше 30 листопада, починаючи з 2014 року. Вказувала, що оскільки за 2017 рік ТОВ «СП «Маслівське» не виплатило їй орендну плата, то у квітні 2018 року вона звернулась до відповідача з письмовою вимогою про належне виконання умов укладеного договору та повідомила про намір вирішення спору в судовому порядку. Однак відповіді на звернення та орендної плати за використання вищевказаної земельної ділянки позивач не отримала.

Вважала, що порушення строків виплати орендної плати за користування земельною ділянкою в 2017 році є підставою для розірвання договору оренди землі від 20 травня 2014 року №78. При погодженні з відповідачем строку сплати орендної плати за користування земельною ділянкою, яка є істотною умовою договору оренди землі, вона розраховувала на отримання необхідних обігових грошових коштів, які вкрай потрібні були на операцію та лікування чоловіка. У зв`язку з порушенням строку сплати орендної плати вона була позбавлена можливості отримання матеріальних благ, на які розраховувала при укладенні договору.

Вказувала, що скасування на підставі рішення суду документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, є підставою для внесення до Державного реєстру прав запису про скасування державної реєстрації прав.

З урахуванням наведеного, ОСОБА_2 просила розірвати договір оренди землі від 20 травня 2014 року №78, укладений між нею та ТОВ «СП «Маслівське»; скасувати державну реєстрацію договору оренди землі від 20 травня 2014 року № 78 за номером запису 7597044 від 06 листопада 2014 року; зобов`язати ТОВ «СП «Маслівське» передати їй земельну ділянку площею 4,4405 га з цільовим призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :02:020:0002, в натурі.

Рішенням Миронівського районного суду Київської області від 25 липня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Розірвано договір оренди землі № 78, укладений 20 травня 2014 року між ТОВ «СП «Маслівське» та ОСОБА_1 , за яким об`єктом оренди є земельна ділянка площею 4,4405 га, кадастровий номер :02:020:0002, розташована на території Маслівської сільської ради Миронівського району Київської області, передана в оренду для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про скасування державної реєстрації договору оренди землі та зобов`язання повернути земельну ділянку.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати в частині відмови у задоволенні її позовних вимог про скасування державної реєстрації договору оренди землі, та ухвалити в цій частині нове рішення по суті цих вимог, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга ОСОБА_1 мотивована тим, що судом першої інстанції не враховано, що діючим законодавством закріплено, що скасування на підставі рішення суду документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, є підставою для внесення до Державного реєстру прав запису про скасування державної реєстрації прав. Вказує, що вона просила скасувати державну реєстрацію права оренди земельної ділянки за договором оренди від 20 травня 2014 року №78, який укладений між нею і відповідачем та зареєстрований реєстраційною службою Миронівського районного управління юстиції Київської області, номер запису про інше речове право: 7597044. На підтвердження цього вона надала інформаційну довіку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а не відомості з Державного реєстру земель. Однак суд першої інстанції не надав об`єктивну оцінку цим доказам і прийняв помилкове рішення в частині відмови у скасуванні державної реєстрації, чим позбавив позивача права вільно розпоряджатися своєю земельною ділянкою.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, представник ТОВ «СП «Маслівське» - адвокат Романюк А.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про розірвання договору оренди землі №78 від 20 травня 2014 року та ухвалити нове рішення в цій частині, яким відмовити у задоволенні цих позовних вимог, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 про розірвання договору оренди землі на підставі ст.651 ЦК України з мотивів одноразового порушення ТОВ «СП «Маслівське» умов договору щодо строку виплати орендної плати за 2017 рік, оскільки відповідно до усталеної практики Верховного Суду вичерпною підставою для розірвання договору оренди землі є факт систематичного порушення договору оренди землі щодо сплати орендної плати. Вказує, що судом першої інстанції не враховано виконання ТОВ «СП «Маслівське» грошового зобов`язання за оспорюваним договором оренди, що підтверджується копією квитанції та формою 122 ПАТ «Укрпошта» про переказ 30 листопада 2018 року ТОВ «СП «Маслівське» на адресу позивача грошових коштів за 2017-2018 роки. Вказує, що суд першої інстанції не встановив систематичного порушення орендарем земельної ділянки свого грошового зобов`язання за договором оренди землі та залишив поза увагою обставини відмови позивача у одержані грошових коштів, надісланих на її адресу 30 листопада 2018 року, як орендну плату за земельну ділянку за 2017-2018 роки. Зазначає, що ТОВ «СП «Маслівське» вжило усіх можливих заходів для виконання перед орендодавцем грошових зобов`язань за договором оренди землі, здійснивши грошовий переказ на адресу позивача за 2018 рік у строк, визначений договором - 30 листопада 2018 року, порушивши лише строк виконання зобов`язань за 2017 рік, що є одноразовим порушенням умов договору, а не систематичним. Вважає, що не прийнявши до розгляду заяву позивача про зміну предмету і підстав позову від 26 березня 2019 року, в якій підставою для розірвання договору оренди землі позивач зазначила систематичне невиконання орендарем своїх грошових зобов`язань за цим договором, суд першої інстанції вийшов за межі підстав позову.

Позивач ОСОБА_1 подала відзив на апеляційну скаргу представника ТОВ «СП «Маслівське» - адвоката Романюка А.В., у якому зазначає, що суд першої інстанції дійшов законного і обґрунтованого висновку про наявність підстав для розірвання оспорюваного договору оренди землі №78 від 20 травня 2014 року. Вказує, що ТОВ «СП «Маслівське» на її адресу надіслало повідомлення про отримання орендної плати за 2017-2018 роки, однак про таке повідомлення вона дізналася лише при отриманні відзиву на позовну заяву від 25 квітня 2019 року. Вказувала, що за попередні роки згідно усної домовленості з відповідачем вона отримувала орендну плату за землю у приміщенні ТОВ «СП «Маслівське» відповідно до відомостей. Про зміну місця виплати орендної плати товариство ні усно, ні письмово її не повідомляло. Додаткові угоди з відповідачем щодо виплати орендної плати іншим шляхом, в тому числі через поштове відділення, не укладались і дане питання з відповідачем не обговорювалось. Також доказом невиплати орендної плати за 2018 рік є інформація у відомості з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків від 01 березня 2019 року за № 141/1015. Просить апеляційну скаргу представника ТОВ «СП «Маслівське» залишити без задоволення, а рішення суду в частині розірвання договору оренди - без змін.

Відповідно до положень ч.ч.1,2 ст.376 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Апеляційна скарга ОСОБА_1 та апеляційна скарга представника ТОВ «СП «Маслівське» - адвоката Романюка А.В., не містять доводів в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про зобов`язання повернути земельну ділянку, тому відповідно до положень ч.1 ст.376 ЦПК України законність ухваленого у цій частині рішення суду першої інстанції колегією суддів не перевіряється.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, які з`явилися в судове засідання, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, враховуючи доводи, які викладені у відзиві ОСОБА_1 на апеляційну скаргу представника ТОВ «СП «Маслівське», колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, а апеляційна скаргапредставника ТОВ «СП «Маслівське» - адвоката Романюка А.В. підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно з вимогами ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції відповідає не в повному обсязі.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, позивачу ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1, індексний номер 20537425, яке видане реєстраційною службою Миронівського районного управління юстиції Київської області 15 квітня 2014 року, належить земельна ділянка площею 4,4405 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :02:020:0002, що знаходиться в адміністративних межах Маслівської сільської ради Миронівського району Київської області.

20 травня 2004 року між ОСОБА_1 (орендодавець) та ТОВ «СП «Маслівське» (орендар) укладено договір оренди землі № 78, за умовами якого орендодавець передала, а орендар прийняв у строкове платне користування вказану земельну ділянку площею 4,4405 га з цільовим призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :02:020:0002, що знаходиться в адміністративних межах Маслівської сільської ради Миронівського району Київської області (п.п.1, 2 договору).

06 листопада 2014 року реєстраційною службою Миронівського районного управління юстиції Київської області здійснено державну реєстрацію права оренди за вказаним договором.

Відповідно до пунктів 9, 11 Розділу 3 договору оренди землі, орендна плата вноситься орендарем у грошовій, натуральній або відробітковій формі на суму, що становить не менше 4% від розміру нормативної грошової оцінки орендованої земельної ділянки на момент укладання договору. Орендна плата станом на момент укладання даного договору складає 4 787 грн 12 коп. за кожен рік оренди. Орендна плата вноситься в термін не пізніше 30 листопада, починаючи з 2014 року.

Судом першої інстанції встановлено, що у зв`язку з тим, що ТОВ «СП «Маслівське» не виплатило позивачу орендну плату за 2017 рік, 06 квітня 2018 року ОСОБА_1 звернулась до вказаного товариства з письмовою претензією про припинення договору оренди землі та повернення земельної ділянки, в якій вимагала належного виконання ним умов договору та повідомила про намір вирішення спору в судовому порядку.

Також судом першої інстанції встановлено, що 13 лютого 2019 року представником відповідача ТОВ «СП «Маслівське» надано докази сплати позивачу орендної плати за 2017-2018 роки грошовими переказами, оформленими двома фіскальними чеками від 30 листопада 2018 року на суму по 11 725 грн 28 коп. кожний.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 в частині розірвання договору оренди землі, суд першої інстанції виходив з того, що факт несплати орендної плати за 2017 рік представником відповідача не оспорено та не спростовано. Порушення строку сплати орендної плати за користування земельною ділянкою є істотною умовою договору оренди землі, оскільки позивач розраховувала на отримання необхідних обігових грошових коштів, так як наприкінці 2017 року вона потребувала коштів на лікування свого чоловіка ОСОБА_3 . Суд дійшов висновку, що неотримання позивачем орендної плати більш ніж дванадцять місяців від дати оплати є істотним порушенням договірних умов, що відповідно до п.«д» ст. 141 ЗК України та ч.2 ст.651 ЦК України, є підставою для розірвання договору оренди. Факт перерахування позивачу орендної плати за 2017-2018 роки грошовими переказами 30 листопада 2018 року не має правового значення для вирішення позовних вимог про розірвання договору оренди, оскільки вказані дії відповідач вчинив після звернення позивача до суду. Несплата орендної плати є самостійною та достатньою підставою для розірвання такого договору, незважаючи на те чи виплачена в подальшому заборгованість.

Однак з вказаними висновками суду першої інстанції погодитись не можна з таких підстав.

За змістом ст.1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Відповідно до ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст. 627 ЦК України).

Згідно з вимогами ч.2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Згідно з ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

Положеннями ст.24 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.

За змістом ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.

У п.«д» ч.1 ст.141 ЗК України визначено, що підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.

Отже, розглядаючи спори про розірвання договору оренди з підстав заборгованості по орендній платі, слід мати на увазі, що згідно зі ст.ст. 13, 15, 21 Закону України «Про оренду землі» основною метою договору оренди земельної ділянки та одним з визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі. У разі систематичної несплати орендної плати за користування земельною ділянкою, тобто систематичне порушення договору оренди земельної ділянки може бути підставою для розірвання такого договору.

Відтак наведеними положеннями закону, які регулюють спірні відносини, передбачена систематична (два і більше випадки) несплата орендної плати, передбаченої договором, як підстава для розірвання договору оренди. Разове порушення умов договору оренди у цій частині не вважається систематичним і не може бути підставою для його розірвання, але ж повторне порушення вже може свідчити про систематичність. Враховуючи, що до відносин, пов`язаних з орендою землі, застосовуються також положення ЦК України, слід дійти висновку, що при вирішенні судом питання щодо розірвання договору оренди землі за обставин систематичного невнесення орендної плати застосуванню також підлягають положення ч.2 ст. 651 ЦК України.

Так, згідно з ч.2 ст.651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Відповідно до п.36 договору оренди землі, його дія припиняється шляхом розірвання: за взаємною згодою сторін; за рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також інших підстав, визначених законом.

Системний аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що вказані положення закону, які регулюють спірні відносини, вимагають саме систематичної (два та більше випадків) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди земельної ділянки, що також є істотним порушенням умов договору, оскільки позбавляє позивача можливості отримати гарантовані договором кошти за те, що її земельну ділянку використовує інша особа.

Аналогічні правові висновки містяться у постанові Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 484/301/18.

У відповідності до вимог ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги про розірвання договору оренди землі, ОСОБА_1 посилалась на те, що порушення строків виплати ТОВ «СП «Маслівське» орендної плати за користування земельною ділянкою у 2017 році є істотним порушенням договірних умов, що відповідно до п.«д» ст. 141 ЗК України та ч.2 ст.651 ЦК України, є підставою для розірвання договору оренди землі від 20 травня 2014 року №78.

Згідно з положеннями ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З матеріалів справи вбачається, що 30 листопада 2018 року, тобто, за 2018 рік у строк, що визначений договором оренди землі - не пізніше 30 листопада, відповідачем ТОВ «СП «Маслівське» на адресу ОСОБА_1 здійснено грошовий переказ в рахунок сплати орендної плати за земельну ділянку за 2017-2018 роки на загальну суму 11 552 грн 00 коп., однак позивач відмовилась отримувати вказані кошти, як орендну плату.

Вказані обставини підтверджуються копією фіскального чеку від 30 листопада 2018 року на суму 11 552 грн 00 коп. (без комісії) та довідкою АТ «Укрпошта» форма 122, згідно якої причиною невручення ОСОБА_1 поштового переказу на суму 11 552 грн. зазначено: «Відмова від переказу» (а.с.173-174, т.1).

Позивачем не надано доказів на спростування зазначених обставин.

У п.9 Розділу «Орендна плата» договору оренди землі передбачено, що орендна плата вноситься орендарем у грошовій, натуральній або відробітковій формі на суму, що становить не менше 4% від розміру нормативної грошової оцінки орендованої земельної ділянки на момент укладання договору. Орендна плата станом на момент укладання даного договору складає 4 787 грн. 12 коп. за кожен рік оренди. Згідно з п. 10 Договору розмір орендної плати підлягає індексації.

Доказів того, що розмір орендної плати за 2017-2018 роки повинен перевищувати суму надісланого грошового переказу - 11 552 грн 00 коп., позивачем суду не надано.

Відповідно до положень ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.

Прострочення боржника не настає, якщо зобов`язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора.

Відповідно до положень ст.613 ЦК України кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов`язку.

Кредитор також вважається таким, що прострочив, у випадках, встановлених ч.4 ст.545 цього Кодексу.

Якщо кредитор не вчинив дії, до вчинення яких боржник не міг виконати свій обов`язок, виконання зобов`язання може бути відстрочене на час прострочення кредитора.

Боржник не має права на відшкодування збитків, завданих простроченням кредитора, якщо кредитор доведе, що прострочення не є наслідком його вини або осіб, на яких за законом чи дорученням кредитора було покладено прийняття виконання.

За змістом ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що стосовно орендної плати за 2018 рік має місце прострочення кредитора ОСОБА_1 , яка відмовилась прийняти належне виконання, запропоноване боржником - грошовий переказ на суму 11 552 грн 00 коп. з письмовим повідомленням: «ТОВ «СП «Маслівське», орендна плата за пай за 2017-2018».

Водночас одноразова несплата орендної плати за 2017 рік не є підставою для розірвання договору, оскільки, враховуючи положення п.«д» ч.1 ст.141 ЗК України, ст.ст. 13, 15, 21 Закону України «Про оренду землі», ч.2 ст. 651 ЦК України та наведені вище висновки Верховного Суду щодо застосування цих норм, разове порушення умов договору щодо сплати орендної плати не є підставою для розірвання договору оренди земельної ділянки.

Таким чином висновки суду щодо наявності підстав для розірвання оспорюваного договору оренди землі у зв`язку з істотним порушенням договірних умов відповідно до п. «д» ст. 141 ЗК України та ч.2 ст.651 ЦК України, не відповідають вимогам закону та обставинам справи.

Посилання суду першої інстанції на правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 20 червня 2019 року у справі №383/708/16-ц, є помилковим, оскільки правовідносини у даній справі та у справі №383/708/16-ц не є подібними, так як у справі №383/708/16-ц були встановлені обставини систематичної несплати орендної плати.

Надані позивачем докази того, що наприкінці 2017 року вона потребувала коштів на лікування чоловіка, не мають правового значення для вирішення позовних вимог про розірвання договору оренди землі на підставі п.«д» ст.141 ЗК України та ч.2 ст.651 ЦК України.

Суд першої інстанції у порушення вимог ст.ст.263, 264 ЦПК України на вказані вище положення закону та обставини справи належної уваги не звернув, внаслідок чого дійшов помилкового висновкупро часткове задоволення позову ОСОБА_1 та розірвання договору оренди землі №78, укладеного 20 травня 2014 року між ТОВ «СП «Маслівське» і ОСОБА_1 .

Таким чином доводи апеляційної скарги представника ТОВ «СП «Маслівське» заслуговують на увагу.

Разом з тим, апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає, оскільки позовні вимоги ОСОБА_1 про скасування державної реєстрації договору оренди землі є похідними від вимог про розірвання цього договору оренди, у задоволенні яких апеляційним судом відмовлено, а тому рішення суду в цій частині не підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на викладене, рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про розірвання договору оренди землі, не відповідає вимогам ст.263 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст.376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції в цій частині з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про розірвання договору оренди земліз наведених вище підстав.

Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

ТОВ «СП «Маслівське» за подання апеляційної скарги сплатило судовий збір у розмірі 3 171 грн 60 коп., що підтверджується квитанцією № 56 від 28 серпня 2019 року (а.с.234, т.1). При цьому належний до сплати розмір судового збору за подання апеляційної скарги становив 1 057 грн 20 коп.

Оскільки колегія суддів задовольняє апеляційну скаргу представника ТОВ «СП «Маслівське» та частково скасовує рішення суду першої інстанції, то з ОСОБА_1 на користь ТОВ «СП «Маслівське» підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 057 грн 20 коп.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу представника товариства з обмеженою відповідальністю «Сільськогосподарське підприємство «Маслівське» - адвоката Романюка Анатолія Васильовича задовольнити.

Рішення Миронівського районного суду Київської області від 25 липня 2019 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Сільськогосподарське підприємство «Маслівське», Миронівської районної державної адміністрації Київської області про розірвання договору оренди землі скасувати та ухвалити нове рішення в цій частині.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Сільськогосподарське підприємство «Маслівське», Миронівської районної державної адміністрації Київської області про розірвання договору оренди землі відмовити.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Сільськогосподарське підприємство «Маслівське» судовий збір у розмірі 1 057 грн 20 коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів.

Головуючий

Судді