Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

ун.№759/18170/19

пр.№2/759/6571/19

"10" грудня 2019 р.

Святошинський районний суд міста Києва в складі: головуючого судді Горбенко Н.О., при секретарі - Савіцькій Л.Д., розглянувши у підготовчому засіданні в м. Києві, без участі сторін, цивільну справу за позовом адвоката Шуляк Ю.Л. - представника позивача ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в м.Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини, -

ВСТАНОВИВ :

До Святошинського районного суду м.Києва звернулась представник позивача - адвокат Шуляк Ю.Л. із позовом до ОСОБА_2 про визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з позивачем за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 07.08.2004 року між позивачем та відповідачем укладено шлюб. Від даного шлюбу мають спільну доньку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Сторони проживають окремо. Малолітня донька фактично проживає з позивачем. Однак, до теперішнього часу позивач та відповідач не дійшли згоди у визначенні місця проживання доньки.

У судове засідання сторони не з`явилися.

Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Позивач надала заяву, якою просила розглянути справу без її участі, на задоволенні позовних вимог наполягала.

Відповідач у судове засідання також не з`явився, надав до суду заяву, в якій зазначив, що не заперечує щодо розгляду справи за його відсутності, проти позовних вимог не заперечує.

Представник третьої особи у судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву, в якій зазначила, що ОСОБА_2 надав пояснення працівникам служби у справах дітей та сім`ї, зазначивши, що не заперечує щодо визначення місця проживання малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з матір`ю - позивачем.

Враховуючи заяви позивача та відповідача, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Судом встановлено, що 07 серпня 2004 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 укладено шлюб, про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції в м. Києві було зроблено відповідний актовий запис за № 779, що підтверджується свідоцтвом про одруження 26.08.2004 року, серії НОМЕР_1 . виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції в м. Києві.

Від даного шлюбу у сторін народилась дитина - донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції в м.Києві 28 листопада 2009 року, про що зроблений запис за № 3747.

Встановлено, що спільна донька позивача та відповідача - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрована та фактично проживає з матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідками про реєстрацію місця проживання особи за № 8471914 та № 8471887 від 19.09.2019 року, виданими Святошинською районною у місті Києві державною адміністрацією. Крім того, ОСОБА_1 належить на праві спільної часткової власності вище зазначена квартира, що підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло, видане Ленінградською районною радою народних депутатів міста Києва від 28 серпня 1995 року за № 2434.

Також, судом встановлено, що дитина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ученицею Спеціалізованої школи №254 Гімназії «Перфект». Дана обставина підтверджується копією учнівського квитка № 42 від 31.08.2016р.

Відповідно до ст.141 СК України батько і мати мають рівні права та обов`язки по відношенню до дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їх прав по відношенню до дитини.

Частина 2, 3 Закону України «Про охорону дитинства» передбачає, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно з ч. 2 ст.160 Сімейного кодексу України, місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Відповідно до ст. 161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно роз`яснень, викладених у п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року №16 «Про практику застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України», вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них залишаються діти, суд виходячи із рівності прав та обов`язків батька й матері щодо своїх дітей, повинен постановити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей та турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання.

У рішенні ЄСПЛ від 11 липня 2017 року «М. С. проти України», зазначено, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку в безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. Найкращі інтереси дитини можуть, залежно від їх характеру та серйозності, перевищувати інтереси батьків.

Враховуючи вищевикладене, повно та всебічно дослідивши обставини справи щодо визначення місця проживання малолітньої дитини, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, установивши в цій частині, що мати дитини належно виконує батьківські права, врахувавши висновки третьої особи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Позивач при зверненні до суду сплатила судовий збір у розмірі 768,40 грн., що підтверджується дублікатом квитанції № 0.0..1 від 28.09.2019р.

Також, позивач понесла витрати, пов`язані із наданням правової допомоги в розмірі 1500,00 грн., що підтверджуються актом виконаних робіт та квитанцією №948813 від 28.09.2019р.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

Керуючись ч. 4 ст. 19, ч. З ст. 56, ст. 161 СК України, ст.4, 15, 43, 49, 62, 141, 174-177 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з позивачем ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у розмірі 1500,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково. Апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду безпосередньо, або через суд першої інстанції, який розглянув справу.

Повний текст рішення виготовлено 10 грудня 2019р.

Суддя Н.О. Горбенко