КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2019 року місто Київ

єдиний унікальний номер справи: 761/34486/16-ц

номер провадження: 22-ц/824/851/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії судів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Верланова С.М. (суддя - доповідач), суддів: Мережко М.В., Савченка С.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 19 жовтня 2018 року у складі судді Волошина В.О., у справі за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради, ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Київської міської ради, ОСОБА_2, у якому просив визнати за ним право власності за набувальною давністю на 17/25 частин житлового будинку по АДРЕСА_1.

У жовтні 2016 року ОСОБА_1 подав до суду заяву про забезпечення даного позову шляхом накладення арешту на 17/25 частин житлового будинку по АДРЕСА_1.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 19 жовтня 2018 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову повернуто заявнику на підставі ч.9 ст.151 ЦПК України.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що у заяві про забезпечення позову заявником запропоновано зустрічне забезпечення не застосовувати. Також вказує, що відсутність у заяві про забезпечення позову пропозицій заявника щодо зустрічного забезпечення не є підставою для відмови у забезпеченні позову. Тому вважає, що суд безпідставно повернув йому заяву про забезпечення позову.

Відповідач ОСОБА_2 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Київська міська рада не скористалась своїм правом на подання до суду відзиву на апеляційну скаргу, своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги до апеляційного суду не направила.

Згідно з ч.3 ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду ухвали суду першої інстанції.

Відповідно до ч.2 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37- 40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з положеннями ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Однак першої інстанції належним чином вимог закону не виконав, прийняв судове рішення без дотримання норм процесуального права.

Встановлено, що в провадженні Шевченківського районного суду міста Києва перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради, ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю.

У жовтні 2016 року ОСОБА_1 подав до суду заяву про забезпечення даного позову шляхом накладення арешту на 17/25 частин житлового будинку по АДРЕСА_1.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.151 ЦПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення.

Згідно з ч.9 ст. 153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Повертаючи ОСОБА_1 заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції керувався положеннями п.6 ч.1 ст. 151 ЦПК України та ч.9 ст. 153 ЦПК України й виходив із того, що заява про забезпечення позову не містить пропозицій заявника про зустрічне забезпечення.

Проте з такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна з таких підстав.

Зі змісту заяви про забезпечення позову вбачається, що заявник вказував, що відповідач ОСОБА_2 може відчужити 17/25 частини спірного будинку до вирішення справи по суті, а тому є необхідність у накладенні арешту на спірне майно. Необхідності зустрічного забезпечення за таких обставин не вбачає.

Тобто, у заяві про забезпечення позову заявником запропоновано зустрічне забезпечення не застосовувати.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що заява про забезпечення позову не містить пропозиції заявника про зустрічне забезпечення.

При цьому колегія суддів звертає увагу, що відповідно до ч.1 ст.154 ЦПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

Правовий аналіз вказаної статті свідчить про те, що суд не зобов`язаний вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, а має лише право на застосування зустрічного забезпечення.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що у суду першої інстанції були відсутні підстави для повернення ОСОБА_1 заяви про забезпечення позову відповідно до ч.9 ст. 153 ЦПК України.

Відповідно до положень ст.379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З огляду на викладене, ухвала суду першої інстанції не може вважатись законною і обґрунтованою та в силу ст.379 ЦПК України підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції з наведених вище підстав.

Керуючись ст.ст.367, 369, 374, 379, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 19 жовтня 2018 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий

Судді: