КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2019 року місто Київ.

Справа 756/8279/18

Апеляційне провадження № 22-ц/824/820/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Желепи О.В.,

суддів: Іванченко М.М., Рубан С.М.,

секретар судового засідання Задерей І.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 26 жовтня 2018 року,( у складі судді Тітова М.Ю., повний текст складено 26.10.2018р.) в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гончар Тетяна Володимирівна, Оболонський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню , -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Свої вимоги мотивує тим що між позивачем та відповідачем було укладено договори позики. 13.12.2016 приватний нотаріус КМНО Гончар Т.В. видала виконавчий напис про стягнення боргу за договором позики. Позивач вважає вказаний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, оскільки заборгованість не є безспірною.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 09.07.2018 відкрито провадження у справі.

Позивач звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, а саме просив зупинити стягнення на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу від 13.12.2016 номер за реєстром 754 (виконавче провадження ВП 55268753, Оболонський районний відділ державної виконавчої служби ГТУЮ м. Києва), яким приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гончар Т.В. пропонує стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1918998,27 грн. на підставі договору позики грошових коштів від 26.12.2011 та 1700,00 грн. витрат, пов'язаних з виконавчим написом нотаріуса, а всього 1920698,27 грн., який оскаржується боржником у судовому порядку. Свої вимоги мотивує тим, що державний виконавець вживає активних заходів до того, щоб незаконно стягнути з позивача явно завищену суму боргу за виконавчим написом, який не відповідає вимогам закону, який пред'явлено до виконання з пропущенням встановленого строку, без урахування сум, які були ним сплачені, з урахуванням безпідставно нарахованих поза межами строку позовної давності штрафних санкцій. Так, 25.10.2018 проведено опис, належної позивачу квартири АДРЕСА_1. До цього винесено постанови про арешт всього майна, у тому числі вказаної квартири.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 26 жовтня 2018 року у задоволенні заяви про забезпечення позову,- відмовлено.

Не погодившись з такою ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та постановити нову, якою вжити заходи забезпечення позову, шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гончар Т.В. від 13.12.2016 року реєстровий номер 754 (виконавче провадження 55268753), яким приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гончар Т.В. пропонує стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1 918 998,27 грн. на підставі договору позики грошових коштів від 26.12.2011 року та 1700.00 грн. витрат, пов'язаних з виконавчим написом нотаріуса, а всього 1920 698,27 грн.

В скарзі посилався на те, що ухвала прийнята з порушенням норм матеріального права, оскільки державний виконавець вживає активних заходів до того, щоб незаконно стягнути з позивача явно завищену суму боргу за виконавчим написом, який не є безспірним та пред'явлено до виконання з пропущенням встановленого строку, без урахування сум, які були ним сплачені, з урахуванням безпідставно нарахованих поза межами строку позовної давності штрафних санкцій. Також зазначив, що 25.10.2018 р. державним виконавцем проведено опис, належної позивачу квартири АДРЕСА_1. До цього винесено постанови про арешт всього майна, у тому числі вказаної квартири, яка є єдиним житлом скаржника та його сім'ї, яка складається з дружини та двох дітей.

Вказав на те, що вчиняються дії по підготовці продажу квартири з торгів, що порушує його права та права членів його сім'ї на користування вищевказаною квартирою.

Крім того, зазначив, що після продажу з торгів його квартири, у разі задоволення його позову про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, відновлення його прав буде неможливим, оскільки існує ймовірність, що квартира буде перепродана неодноразово.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 03 грудня 2018 року відкрито провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 26 жовтня 2018 року та надано 5-ти денний строк з моменту отримання ухвали для подачі відзиву на апеляційну скаргу.

14 грудня 2018 року від відповідача ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він просив відмовити в задоволенні заяви про забезпечення позову, а саме зупинення стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса. Посилався на те, що відсутність у Позивача нотаріально засвідченого документа за підписами обох сторін про повне повернення позики свідчить про невиконання Боржником (Позивачем) взятих на себе зобов'язань перед Позикодавцем (Відповідачем), 13.12.2016 р. нотаріусом КМНО Гончар Т.В. видано виконавчий напис № 754 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 невиплаченого в строк боргу, що виник на підставі Договору позики грошових коштів, посвідчений нотаріусом КМНО Гончар Т.В. 26.12.2011 за реєстровим № 2653, а саме: грошові кошти у розмірі 1 918 998,27 грн. - суму розрахунку станом на. 13.12.2016, строк повернення якої настав 26.12.2013, а також витрати, пов'язані із вчиненням виконавчого напису нотаріуса в розмірі 1 700,00 грн.

Розмір заборгованості встановлено на підставі умов договору грошових коштів у сумі не менше (на момент розрахунку) чим доларовий еквівалент середньозваженого курсу на міжбанківському ринку у гривнях, в розмірі 73 500 (сімдесят три: тисячі п'ятсот) доларів США.

Відповідач також зазначив, що виконавчий напис нотаріуса по сьогоднішній день боржником не виконано, а будь-яких дій, спрямованих на його виконання - не здійснено.

Доводи ОСОБА_1, що виконавчий напис нотаріуса на підставі якого відкрито виконавче провадження № 55268753 є таким, що не підлягає виконанню, а відтак немає підстав для примусового проникнення до житла боржника, відхилені колегією суддів, яка розглядала його апеляційну скаргу на Ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 11.06.2018 року у справі № 756/7459/18 про надання дозволу на примусове проникнення до житла боржника, оскільки рішення суду по справі про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню за позовом боржника ще судом не ухвалювалося.

Відповідач зазначив також, що Постановою Київського апеляційного суду від 18.10.2018 року апеляційну скаргу боржника залишено без задоволення, а Ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 11 червня 2018 року - залишено без змін.

Крім того, відповідач посилався на те, що зміст позовної заяви Боржника зводиться до надуманих порушень, допущених приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гончар Т.В., якою видано виконавчий напис нотаріуса номер за реєстром 754, яким вона пропонує стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1 918 998,27 грн. на підставі договору позики грошових коштів.

Проте, до цього часу вказані кошти Позивачем не повернуті Відповідачу, а сам Позивач всіляко ухиляється від повернення боргу, чим порушує взяті на себе зобов'язання.

Відповідно до викладених обставин та фактів відповідач вважає, що дії Позивача та факт подання ним вказаного позову фактично є зловживанням: процесуальними правами.

В судовому засіданні апеляційного суду позивач та його представник доводи скарги підтримали.

Представник відповідача доводи скарги заперечував.

Представник приватного нотаріуса вирішення скарги залишив на розсуд суду.

Державний виконавець подала письмовий відзив в якому просила не задовольняти скаргу ОСОБА_1

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Згідно зі ч. 1ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до пункту 6 частини першої ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Відмовляючи в задоволенні заяви про забезпечення позову суд першої інстанції виходив з того, що немає підстав вважати, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Проте з таким висновком суду першої інстанції погодитися не можна з огляду на наступне.

Згідно ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 6 ч.1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується, в тому числі, шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Згідно з роз'ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов'язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

При вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Відповідно до ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 26 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. У рішенні від 31 липня 2003 у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

З матеріалів справи вбачається, що дійсно державним виконавцем відкрито виконавче провадження та здійснюються виконавчі дії з виконання виконавчого напису нотаріуса, який оспорюється позивачем в судовому порядку.

Предметом позову у даній справі є визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Заява про забезпечення позову в достатній мірі обґрунтована необхідністю забезпечення позову, позивачем викладено свої доводи щодо можливості настання несприятливих наслідків у разі невжиття таких заходів, а зазначені позивачем підстави та вид забезпечення позову є співмірними з пред'явленими вимогами, вид забезпечення позову обрано відповідно до ст. 150 ЦПК України, та він не порушує прав і охоронюваних законом інтересів відповідача.

Висновок районного суду про відсутність підстав для забезпечення позову не відповідає встановленим обставинам справи.

Відчуження майна позивача в порядку виконавчого напису, позбавить останнього ефективного захисту в межах розгляду даної справи, вирішення якої у разі виконання виконавчого напису та відчуження майна, взагалі втратить будь-який правовий сенс.

Посилання відповідача на те, що ОСОБА_1 тривалий час не виконує свої зобов'язання за договором, не позбавляє останнього права звернутись з вимогами про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, а відповідно і з заявою про зупинення виконання на підставі такого виконавчого документу, до вирішення його вимог в даній справі.

Оскільки висновки суду не відповідають дійсним обставини справи, зроблені з порушенням процесуальних норм, відповідно до ст. 376 ЦПК України, ухвала суду про відмову в задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову підлягає скасуванню з прийняттям нової про задоволення заяви про забезпечення позову.

Судовий збір за подання апеляційної скарги буде розподілено по завершенню розгляду справи в районному суді. Учасниками справи не заявлено до відшкодування судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у апеляційному суді.

Керуючись ст.ст. 149,150, 153, 268, 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 26 жовтня 2018 року скасувати, та постановити нову наступного змісту..

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити.

Зупинити стягнення (номер виконавчого провадження 55268753) на підставі виконавчого напису, вчиненого 13 грудня 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гончар Т.В. про звернення стягнення з ОСОБА_1. на користь ОСОБА_2 1 918 998,27 грн. на підставі договору позики грошових коштів від 26.12.2011 року та 1700,00 грн. витрат, пов'язаних з виконавчим написом нотаріуса, а всього 1920698,27 грн., зареєстрованого в реєстрі за № 754.

Постанова підлягає негайному виконанню.

Стягувач : ОСОБА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2.

Боржник : ОСОБА_1 реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів. Оскарження постанови не зупиняє її виконання.

Повний текст постанови складено 24 січня 2019 року.

Головуючий О.В. Желепа

Судді С.М. Рубан

М.М. Іванченко