Провадження № 2/761/2727/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

16 січня 2019 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Осаулова А.А.,

при секретарі Вольда М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у спрощеному позовному провадженні в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва в заочному порядку цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Держаний ощадний банк України» в особі начальника філії - Головне управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» Крючкова Сергія Сергійовича до ОСОБА_2 про стягнення суми кредитної заборгованості, -

в с т а н о в и в:

У жовтні 2018 року Публічне акціонерне товариство «Держаний ощадний банк України» в особі начальника філії - Головне управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» Крючкова Сергія Сергійович (далі - позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 (далі - відповідач) про стягнення суми кредитної заборгованості.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 16.05.2017 між Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі філії Головного управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» та ОСОБА_2 укладено договір у вигляді Заяви про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки). Банк встановив клієнту кредит в розмірі 1500,00 грн. Позивач виконав свої зобов'язання за договором, надавши відповідачу кредит у встановленому договорі розміру. Проте відповідач порушив умови договору щодо повернення кредиту та сплати процентів у встановлені договором строки та порядку, у зв'язку з чим у відповідача виникла прострочена заборгованість по сплаті кредиту та процентів.

Тому позивач, просив суд стягнути з відповідача суму кредитної заборгованості у розмірі 2023,24 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1762,00 грн.

Представник позивача у судове засідання не з'явився, надіслав заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд їх задовольнити та розглядати справу без участі представника позивача, а також вказав, що не заперечує проти винесення заочного рішення.

Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про дату і час розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позовну заяву не надав.

Як передбачено ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

У відповідності до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до вимог суд може ухвалити заочне рішення у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, та не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Ухвалою Шевченківського районного суд м. Києва від 31.10.2018 року відкрито провадження у даній цивільній справі, ухвалено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та призначено судове засідання.

Судом встановлено, що 16.05.2017 між Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі філії Головного управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» та ОСОБА_2 укладено договір у вигляді Заяви про приєднання №2704133/280417 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) (а.с. 13-16).

Відповідно до умов вказаної заяви, відповідач приєднався до договору в редакції, яка розміщена на інтернет-сторінці банку, та уклав з банком договір, складовою частиною якого є умови договору банківського вкладу (п. 3.1 заяви). Відповідно до умов договору банк відкриває на ім'я клієнта поточний рахунок, операції за яким можуть здійснюватися з використанням електронного платіжного засобу за дебетно-кредитною схемою (п. 3.2). Клієнт підтвердив, отримав, ознайомився і погодився з правилам користування карткою, тарифами (п. 5.5). Також, відповідач погодився на розмір кредиту в сумі 1 500,00 грн., строком кредитування 36 міс., зі сплатою 30 % річних за користування кредитними коштами (п. 6.3, п. 6.5.1).

В силу п. 6.6 заяви визначено, що клієнт щомісячно здійснює часткове повернення кредиту в розмірі обов'язкового щомісячного платежу, який складає 0 % від суми заборгованості за кредитом (сплата якої не прострочена), визначеної за звітний (білінговий) період на дату сплати обов'язкового щомісячного платежу.

Відповідно до умов Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, розділ 12 п. 1.4 визначено, що сторони домовились, що достатнім підтвердженням згоди клієнта з умовами кредитування надісланими (встановленими) банком є використання клієнтом кредиту (здійснення платежу за рахунок кредитних коштів).

Датою укладення кредитного договору є дата підписання заяви на встановлення відновлювальної кредитної лінії (кредиту) уповноваженим працівником банку, датою надання кредиту є дата використання клієнтом кредиту. Кредитний договір діє до повного виконання клієнтом всіх грошових зобов'язань за кредитним договором (п. 1.5 розділ 12 договору).

Пунктом 9.1 розділу 9 договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб визначено, що за невиконання або несвоєчасне, не в повному обсязі клієнтом будь-якого грошового зобов'язання перед банком у розмірі та в строки, передбачені договором, банк має право нараховувати на суми прострочених платежів та стягувати пеню за кожен день прострочення, починаючи від дня, коли відповідна сума мала бути сплачена, до дати фактичної її сплати, у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє у період, за який нараховується пеня, якщо інше не передбачено договором.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

З матеріалів справи вбачається, що позивач свої зобов'язання виконав належним чином.

У зв'язку із невиконанням відповідачем зобов'язань за договором позивачем на його адресу направлялась лист-вимога від 16.03.2018 року№100.19-07/28041/130, яка залишена ним поза увагою.

У зв'язку з невиконання відповідачем вимог договору, у останнього утворилась заборгованість, яка станом 06.06.2018 року становить 2 023,24 грн. та складається з: 1 489,57 грн. - загальної суми основної заборгованості; 439,34 грн. - загальної суми заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом; 18,00 грн. - загальної суми заборгованості за РКО; 51,18 грн. - загальної суми нарахованої пені; 17,57 грн. - суми втрат від інфляції на суму нарахованих та несплачених процентів; 1,96 грн. - розмір 3% на суму простроченого кредиту; 5,62 грн. - розмір 3% на суму нарахованих та несплачених процентів.

На момент розгляду справи відповідач не сплатив зазначену суму заборгованості.

Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно з п.1 ч.2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст.ст. 525, 526, 546 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ст.ст. 550, 624 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Проценти на неустойку не нараховуються. Якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до ч.1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Враховуючи те, що зобов'язання не виконуються з вини відповідача, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

В судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач не виконує свої зобов'язання та протягом тривалого часу не розраховується з позивачем, внаслідок чого утворилась заборгованість станом 06.06.2018 року в загальному розмірі 2 023,34 грн., яка підлягає до стягнення з відповідача.

При цьому, відповідачем будь-яких доказів на спростування доводів позивача щодо обґрунтованості підстав для задоволення позову.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1762,00 грн.

Згідно п.п.15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Керуючись ст. ст. 12,76,77,78,79,80,81, 211, 223, 263,265,280,285,289 ЦПК України, ст.ст.526, 551, 610, 611, 625, 1054 ЦК України, суд, -

у х в а л и в:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_1) на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» () в особі філії - Головне управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» (, адреса: м. Київ, вул. Володимирська, 27) суму кредитної заборгованості в загальному розмірі 2 023,34 грн. та судовий збір у розмірі 1762,00 грн.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його отримання.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги до або через Шевченківський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Осаулов А.А.

Дата складання повного тексту 16.01.2019 року.