Дата документу 30.07.2019 Справа № 333/6335/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 333/6335/18
Провадження №22-ц/807/2525/19
Головуючий в 1-й інстанції - Стоматов Е.Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2019 року місто Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідачаКухаря С. В.,
суддів:Крилової О.В., Полякова О.З.,
секретарБєлова А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 16 травня 2019 року, ухвалене в м. Запоріжжі (повний текст рішення складено 24 травня 2019 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Грибанова Ольга Віталіївна про встановлення додаткового строку на подання заяви про прийняття спадщини,-

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про встановлення додаткового строку на подання заяви про прийняття спадщини. В обґрунтування позовних вимог зазначав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько - ОСОБА_5 , після смерті якого відкрилася спадщина на квартиру АДРЕСА_1 . Іншим спадкоємцем першої черги є його брат - ОСОБА_2 (відповідач по справі), який 09.08.2016 року отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на вищевказану квартиру в порядку спадкування за законом після смерті батька. Про смерть батька позивачу стало відомо лише у жовтні 2018 року, коли разом з матір`ю їздив на цвинтар, доглядати могилки померлих родичів, серед яких була бабуся по лінії батька. За життя померлий батько ніколи не приймав участі у вихованні позивача, не проявляв ініціативу зустрічатися, оскільки тримав образи на матір, спілкувалися дуже рідко. Вказані обставини стали перешкодою для своєчасного прийняття спадщини. Дізнавшись про смерть батька позивач звернувся до нотаріуса, щоб прийняти спадщину, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька йому було відмовлено, у зв`язку з пропуском строку, передбаченого ст. 1270 ЦК України. Позивач просив суд встановити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 батька - ОСОБА_5 шляхом подання заяви нотаріусу.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 16 травня 2019 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення додаткового строку на подання заяви про прийняття спадщини - відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що судом першої інстанції при ухваленні рішення не враховано, конкретних обставин справи з приводу необізнаності позивача про смерть батька з об`єктивних причин, а саме довготривалої відсутності будь-яких зв`язків і спілкування з померлим, відсутність зв`язків з родичами померлого, які могли повідомити про смерть спадкодавця.

Відповідно до відзиву на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 - ОСОБА_4 , зазначає, що під час розгляду справи судом першої інстанції надано належну правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами у справі, з`ясовано їх правову природу та як наслідок винесено обґрунтоване та законне рішення, а доводи апеляційної скарги є безпідставними та необґрунтованими. В зв`язку з наведеним, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

За вимогами п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, повторно виданим Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 857 (а.с. 6).

Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 .

Заповіту на випадок своєї смерті спадкодавець не залишив.

Спадкоємцями першої черги є сини померлого ОСОБА_1 та ОСОБА_2

23 лютого 2016 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Грибановою О.В. була відкрита спадщина після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі заяви сина спадкодавця ОСОБА_1 , як спадкоємця першої черги (спадкова справа № 1/2016) (а.с. 39-73).

09 серпня за реєстровим № 456 ОСОБА_2 було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_1 .

У строк, передбачений статтею 1270 ЦК України ОСОБА_1 заяву про прийняття спадщини нотаріусу не подав.

05 листопада 2018 року ОСОБА_1 звернувся до нотаріусу з заявою про прийняття спадщини після смерті померлого ОСОБА_5 , однак постановою приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Грибанової О.В. Вих. № 210 /02-31 від 06.11.2018 року йому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 батька ОСОБА_5 , у зв`язку з пропуском шестимісячного строку з дня відкриття спадщини (а.с. 8).

Дослідивши матеріали справи та надані докази суд першої інстанції дійшов висновку, що оскільки ОСОБА_1 не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність об`єктивних, непереборних, істотних труднощів для подання заяви у межах передбаченого законодавством шестимісячного строку про прийняття спадщини, то відсутні підстави для задоволення позову.

З вказаними висновками суду першої інстанції погоджується і колегія суддів апеляційного суду.

Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно з частиною першою статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до частини першою статті 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини.

Відповідно до частини першої статті 1269, частини першої статті 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно з положеннями статті 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини.

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Таким чином, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

За змістом статті 1272 ЦК України поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Пленум Верховного Суду України у пункті 24 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснив, що, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 18 січня 2018 року у справі № 61-1750св18.

Доводи скаржника з приводу того, що його батько ОСОБА_5 за життя не спілкувався з ним і не приймав участі у його вихованні, коли ОСОБА_1 був дитиною, а також відсутність будь-яких родинних зв`язків з померлим за часів повноліття скаржника, не доводять поважність причин пропуску строку на прийняття спадщини, оскільки апелянтом не доведено істотних обставин, які завадили б йому, вже як повнолітній особі спілкуватися з батьком, цікавитись його життям та піклуватися про нього.

Відсутність обізнаності позивача про факт смерті батька є припущенням, що не доведено належними та допустимими доказами.

Окрім цього, на вказану спадщину, про що в тому числі зазначено в позові, вже відповідачеві видано свідоцтво про право на спадщину і спадкове майно зареєстровано з вказаної підстави за відповідачем. Однак позивач в цій частині жодних позовних вимог не заявляв.

Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції, правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку та дійшов правильного висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

З урахування наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з додержанням вимог закону і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 16 травня 2019 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова складена 31 липня 2019 року.

Судді: С. В. Кухар

О. В. Крилова

О. З. Поляков