П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2019 року м. Київ

справа № 757/67111/17-ц

провадження №22-ц/824/422/2019

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М., за участю секретаря судового засідання - Станішевської Б.В.,

сторони:

позивач - ОСОБА_2

відповідач - ОСОБА_3

відповідач - ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5

на заочне рішення Печерського районного суду міста Києва від 30 березня 2018 року, ухвалене у складі судді Соколова О.М.,

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2017 року позивач ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

В обґрунтування своїх вимог зазначала, що 13 вересня 2015 року у м.Києві водій автомобіля НОМЕР_1 ОСОБА_4, власником якого є ОСОБА_3, рухаючись заднім ходом по тротуару здійснив на неї наїзд. В результаті наїзду вона отримала тілесні ушкодження у вигляді посттравматичних гематом обох гомілок і забоїв різних частин тіла. Одразу після наїзду її було доставлено до лікарні №5 зі скаргами на запаморочення свідомості, прискорене серцебиття, нестачу повітря, болеві відчуття у правій руці та хребетній ділянці. Після отриманих травм вона неодноразово перебувала на лікуванні, витрачала кошти на лікування тих хвороб, які виникли внаслідок незаконних дій відповідачів, а саме витрачала кошти на придбання ліків, проведення аналізів, МРТ та рентгенівських обстежень, консультацій лікарів. За весь період для порятунку свого життя вона витратила 14343 грн.99 коп. Крім того, внаслідок нанесення відповідачами шкоди її здоров'ю, їй необхідно провести операцію по заміні тазостегневого суглобу, вартість операції, з урахуванням вартості суглобу, медикаментів та проведення передопераційного дослідження, складає 59800 грн.

Також їй завдано моральних страждань неправомірними діями відповідачів, що виразились у негативних емоціях та переживаннях з приводу ушкодження здоров'я, фактичного нервового перевантаження та погіршення емоційного стану, порушення звичного способу життя. З урахуванням уточнених позовних вимог просила солідарно стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_4 матеріальну шкоду у загальній сумі 74 143, 99 грн., завдану ушкодженням здоров'я, та моральну шкоду у сумі 90 000 грн.

Заочним рішенням Печерського районного суду м. Києва від 30 березня 2018 року задоволені позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_6, ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Солідарно стягнуто з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 74 143,99 грн. у відшкодування матеріальної шкоди.

Солідарно стягнуто з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 90 000 грн. у відшкодування моральної шкоди.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Ухвалою Печерського районного суду м.Києва від 25 вересня 2018 року відмовлено у задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 про перегляд заочного рішення Печерського районного суду м.Києва від 30 березня 2018 року.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі зазначає, що судом першої інстанції під час ухвалення оскаржуваного рішення були неповно з'ясовані обставини, що мають значення для справи; позивачем недоведені обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог; висновки суду не відповідають обставинам справи та спростовуються матеріалами справи.

Зокрема, посилався на те, що суд першої інстанції розглянув справу без участі відповідачів, які належним чином не були повідомлені про розгляд справи, тим самим позбавив їх права на судовий захист. Стягуючи солідарно з відповідачів матеріальну та моральну шкоду на користь позивача, суд першої інстанції не зазначив жодної норми матеріального права, яка була застосована до спірних правовідносин, щоб застосувати солідарну відповідальність відповідачів, а також не зазначено матеріальної норми права, згідно з якою відповідальність у спірних правовідносинах повинна нести ОСОБА_3 , в той час як автомобілем на час ДТП керував ОСОБА_4

Крім того, вважає, що позивачем не доведено, а судом першої інстанції не встановлено, що між отриманими ОСОБА_2 травмами, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, та стаціонарним лікуванням у кардіологічному відділенні, є причинно-наслідковий зв'язок. Суд безпідставно включив до суми завданої позивачу шкоди витрати ОСОБА_2 на придбання ліків, які не мають жодного відношення до лікування травм, отриманих у ДТП, також витрати на проведення операції по заміні тазостегнового суглобу. Також посилається на недоведеність позивачем розміру моральної шкоди та не врахування судом першої інстанції дій ОСОБА_4 одразу після ДТП, зокрема надання ОСОБА_2 першої медичної допомоги, доставка до лікарні, придбання необхідних ліків та оплата вартості окремої палати для лікування позивача.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 заперечувала проти доводів апеляційної скарги, просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

В судовому засіданні представник ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 апеляційну скаргу підтримав і просив її задовольнити.

ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_7 проти доводів апеляційної скарги заперечували і просили рішення як законне і обґрунтоване залишити без змін.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилася, про день та час розгляду справи була повідомлена за зареєстрованим місцем проживання.

Заслухавши доповідь судді Шкоріної О.І., вислухавши пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом установлено, що власником автомобіля НОМЕР_2 станом на 13 вересня 2015 року була ОСОБА_3

13 вересня 2015 року у м.Києві водій автомобіля НОМЕР_2 ОСОБА_4, рухаючись заднім ходом по тротуару, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_2, в результаті чого останній завдано тілесні ушкодження у вигляді посттравматичних гематом обох гомілок і забоїв різних частин тіла. Одразу після наїзду позивача було доставлено до Київської міської клінічної лікарні № 5 зі скаргами на запаморочення свідомості, прискорене серцебиття, нестачу повітря, болеві відчуття у правій руці, хребетній ділянці. Позивачу було встановлено діагноз забій правої руки, правого колінного суглобу і поперечної ділянки спини, хребта.

Внаслідок отриманих травм, позивач знаходилась на стаціонарному лікуванні в Київській міській клінічній лікарні № 5.

15 вересня 2015 року за заявою ОСОБА_7 про скоєння наїзду на ОСОБА_8, Печерським управлінням поліції м.Києва внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості за ч.1 ст.125 КК України.

Згідно висновку експерта Київського міського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру № 199т від 18 березня 2016 року, водій автомобіля «Mercedes -Bens GL35Q» ОСОБА_4 визнаний винним у здійсненні наїзду. В ситуації, яка склалась на дорозі перед наїздом, водій автомобіля «Mercedes -Bens GL35Q» повинен був керуватись вимогами пункту 10.9 ПДР України та мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_2

ОСОБА_9 з моменту скоєння наїзду та на момент подання позовної заяви змушена витрачати кошти на лікування хвороб, які виникли внаслідок наїзду. Загальна сума витрачених коштів та таких, які мають бути витрачені для відновлення стану здоров'я, складає 74143 грн.99 коп.

Крім того, судом установлено, що неправомірними діями відповідачів ОСОБА_2 заподіяна моральна шкода, розмір якої суд оцінив в 90000 грн.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив із доведеності позовних вимог.

Проте, повністю погодитись з таким висновком суду першої інстанції не можна, виходячи з наступного.

Установлено і не заперечується сторонами, що 13 вересня 2015 року приблизно о 12 год. 50 хв. по АДРЕСА_1 у м.Києві ОСОБА_4, керуючи автомобілем марки «Mercedes -Bens GL35Q», номерний знак НОМЕР_3, виїхав на тротуар, та, рухаючись заднім ходом до місця паркування, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_2, яка знаходилась на тротуарі.

Станом на 13 травня 2015 року автомобіль «Mercedes -Bens GL35Q», номерний знак НОМЕР_3 зареєстрований на ім'я ОСОБА_3

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Статтею 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки відшкодовується незалежно від вини фізичної особи, яка її завдала.

Згідно з ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі ( право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди ( п.2.2 Правил дорожнього руху України).

Отже, оскільки автомобілем марки «Mercedes -Bens GL35Q», номерний знак НОМЕР_3, 13 вересня 2015 року керував ОСОБА_4, який допустив порушення Правил дорожнього руху та здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_2, тому саме він має відповідати за шкоду заподіяну позивачці.

Суд першої інстанції встановлених обставин та норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, не врахував та дійшов необґрунтованого висновку про солідарне стягнення заподіяної ОСОБА_2 шкоди з ОСОБА_3 і ОСОБА_4

За таких обставин, рішення суду першої інстанції в частині солідарного стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 матеріальної, моральної шкоди та судового збору підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову у задоволенні цих вимог.

Що стосується висновків суду першої інстанції щодо доведеності розміру матеріальної та моральної шкоди, то в цій частині слід зазначити наступне.

Судом установлено, що ОСОБА_4, керуючи автомобілем марки «Mercedes -Bens GL35Q», номерний знак НОМЕР_3, рухався по тротуару заднім ходом, проявив неуважність до дорожньої обстановки та здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_2, яка в момент наїзду знаходилася на тротуарі.

13 вересня 2015 року ОСОБА_4 доставив ОСОБА_2 до Київської міської клінічної лікарні № 5 зі скаргами на запаморочення свідомості, прискорене серцебиття, нестачу повітря, болеві відчуття у правій руці, хребетній ділянці, була госпіталізована до кардіологічного відділення. 14 вересня 2015 року лікар-хірург у картці стаціонарного хворого зазначив про те, що стан хворої середнього ступеня важкості, що обумовлено кардіологічною патологією та отриманою травмою (13 вересня 2015 року). Крім того, хвора скаржилася на біль в колінних суглобах, правого передпліччя та біль в поперековій ділянці, більше справа (а.с.67).

На лікуванні в Київській міській клінічній лікарні № 5 ОСОБА_2 перебувала з 13 вересня 2015 року по 25 вересня 2015 року у кардіологічному відділенні, під час лікування у кардіологічному відділенні ОСОБА_2 проходила лікування у фізіотерапевтичному відділенні з діагнозом забій колінних суглобів (а.с.74).

У виписці із медичної картки стаціонарного хворого Київської міської клінічної лікарні № 5 серед інших діагнозів ОСОБА_2 зазначено: посттравматичні гематоми обох гомілок (а.с.76).

З 25 вересня по 6 жовтня 2015 року ОСОБА_2 перебувала на стаціонарному лікуванні в терапевтичному відділенні Київської міської клінічної лікарні № 5 (а.с.78). З 12 листопада 2015 року по 20 листопада 2015 року ОСОБА_2 проходила лікування у відділенні некоронарогенних захворювань серця та клінічної ревматології Інституту кардіології імені ОСОБА_10 Стражеска (а.с.78).

Згідно консультативного висновку спеціаліста поліклінічного відділення ДП «Інститут нейрохірургії ім..акад. А.П. Ромоданова» НАМН України від 24 листопада 2015 року у ОСОБА_2 діагностовано: поперековий остеохондроз, наслідки забою поперекового відділу хребта (а.с.79).

29 грудня 2015 року Лікувально-консультативна комісія «Консультативно-діагностичного центру» Святошинського району м.Києва поставила ОСОБА_2 діагноз: пошкодження зв'язок лівого колінного суглобу, гострий хондроз поперекового відділу хребта в стадії загострення після травми, порушення функції ходіння та рекомендувала користуватися палицею (а.с.80).

Згідно консультативного висновку лікаря відділення травматології Київської міської клінічної лікарні № 7 від 28 березня 2016 року у ОСОБА_2 діагностовано ушкодження правого плеча, які виникли внаслідок травми 2015 р (а.с.81).

Крім того, 5 та 10 листопада 2016 року у ОСОБА_2 діагностовано правосторонній консартроз (наслідки травми - ДТП - 13 вересня 2015 року ) та рекомендовано оперативне втручання (а.с.82-83).

Відповідно до ст.22 ЦК України особа, який завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальну збитки).

В розумінні ст.1166 ЦК України під шкодою розуміється матеріальна шкода, що виражається у применшенні немайнового блага, зокрема життя, здоров'я.

Протягом всього часу знаходження на лікуванні ОСОБА_2 для відновлення свого стану здоров'я витратила 1381 грн.73 коп. на лікування, зокрема сплату добровільних внесків, проведення МРТ та рентгенівських обстежень, консультацій лікарів, а саме 25 вересня 2015 року - 200 грн. ( а.с.85), 29 жовтня 2015 року 64 грн.88 коп. та 39 грн.55 коп., 30 жовтня 2015 року - 12 грн.60 коп., 11 листопада 2015 року - 417 грн., 9 листопада 2015 року - 300 грн. (а.с.86), 11 грудня 2015 року - 75 грн., 18 січня 2016 року - 90 грн. (а.с.89), 23 березня 2016 року - 68 грн., 10 листопада 2016 року - 56 грн. (а.с.92).

Крім того, згідно консультативного висновку лікаря відділення травматології Київської міської клінічної лікарні № 7 від 16 грудня 2017 року для проведення оперативного втручання по заміні тазостегнового суглобу, що рекомендовано ОСОБА_2 лікарями, необхідно сплатити 1800 доларів на придбання суглобу, 12000 грн.- медикаменти та 800 грн. - на проведення аналізів (а.с.104).

Отже, наведене дає підстави для висновку, що ОСОБА_2 доведені витрати в сумі 1381 грн.73 коп., які вона понесла, та 59800 грн., які мусить позивач зробити для відновлення стану свого здоров'я, яке було ушкоджене внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася з вини ОСОБА_4

Разом з тим, суд апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції про доведеність позивачем вимог щодо витрат на придбання ліків, оскільки надані ОСОБА_2 до позовної заяви чеки та квитанції містять назви ліків, які не були рекомендовані позивачці лікарями. Крім того, надані позивачем чеки і квитанції не містять прізвище позивача, що не дозволяє дійти висновку, що витрати на придбання ліків понесла саме ОСОБА_2

За таких обставин рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди підлягає зміні, а сума, визначена судом, зменшенню з 74143 грн.99 коп. до 61181 грн.73 коп. (12962 грн.26коп.).

Що стосується доводів апеляційної скарги в частині недоведеності вимог про відшкодування моральної шкоди, то такі доводи не можуть бути прийняті в якості підстав для скасування оскаржуваного рішення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в іншій спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Згідно роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, що містяться в п.9 постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічні тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану). При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Встановивши обставини дорожньо-транспортної пригоди, а саме те, що місцем наїзду автомобіля, яким кервав ОСОБА_4, був тротуар, на якому знаходилася позивачка, її вік, глибину моральних та душевних страждань, які зазнала ОСОБА_2 внаслідок порушення її прав та отриманих травм, тривалість часу необхідного для відновлення стану здоров'я, який існував до дорожньо-транспортної пригоди, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що неправомірними діями відповідача ОСОБА_12 позивачці ОСОБА_2 завдано моральної шкоди, розмір якої становить 90000 грн.

Доводи апеляційної скарги в тій частині, що ОСОБА_4 одразу після ДТП надав ОСОБА_2 первинну медичну допомогу, доставив її до лікарні, поніс витрати на придбання ліків 13 вересня 2015 року, оплатив вартість окремої палати для лікування позивача, в подальшому позивач до відповідача з проханням відшкодувати моральну шкоду не зверталась, не можуть бути прийняті в якості підстав для скасування оскаржуваного рішення, оскільки ці доводи не впливають на правильність висновків суду щодо доведеності позовних вимог про відшкодування моральної шкоди. Крім того, представником відповідача не надано доказів на підтвердження того, що ОСОБА_4 понесені витрати на придбання ліків та оплату вартості окремої палати для лікування ОСОБА_2

Також слід врахувати, що моральна шкода є громадсько-етичною категорією, яка оцінюється громадянським суспільством за нормами моралі, а тому посилання апелянта на відсутність висновку спеціаліста щодо визначення розміру шкоди не заслуговують на увагу і не дають підстав уважати вимоги позивача недоведеними.

Отже, рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_4 в рахунок відшкодування моральної шкоди в сумі 90000 грн. є законним і обґрунтованим, підстави для його скасування відсутні.

З урахуванням наведеного, керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, подану адвокатом ОСОБА_5 - задовольнити частково.

Заочне рішення Печерського районного суду міста Києва від 30 березня 2018 року в частині солідарного стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 матеріальної, моральної шкоди та судового збору - скасувати і в цій частині ухвалити нове судове рішення наступного змісту.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди - відмовити.

Заочне рішення Печерського районного суду м.Києва від 30 березня 2018 року в частині стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 матеріальної шкоди змінити, зменшити суму, яка підлягає стягненню в рахунок відшкодування матеріальної шкоди з 74143 грн.99 коп. до 61181 грн.73 коп.

В іншій частині заочне рішення залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повна постанова складена 29 січня 2019 року.

Суддя-доповідач: О.І. Шкоріна

Судді: Л.Д. Поливач

А.М. Стрижеус