Номер справи 623/1676/19
Номер провадження 2/623/530/2019
РІШЕННЯ

іменем України

12 грудня 2019 року Ізюмський міськрайонний суд Харківської області

у складі: головуючого - судді Винниченка П.П.

за участю: секретаря - Ардашевої Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ізюмі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на 1/2 частку домоволодіння, -

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 провизнання права власності на 1/2 частку домоволодіння.

В обґрунтування позову зазначено, що з 2012 року по 2019 рік вона з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі. 13 березня 2019 року шлюб між ними розірвано. Під час шлюбу з 2012 року по 2019 рік за спільні грошові кошти придбали житловий будинок, що розташований по АДРЕСА_1 , загальною площею 47,1 кв.м. та житловою площею 13 кв.м. Спірний будинок було придбано на підставі договору купівлі-продажу 10.12.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Ізюмського міського нотаріального округу Харківської області Покровським Я.О., серія та номер №1444 рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 26956520 від 10.12.2015 р. і оформлено на ім`я відповідача право власності на нерухоме майно. Вона проживає в даному домоволодінні разом з сином ОСОБА_3 , зареєстрована за вказаною адресою, іншого житла не має. З листопада 2018 року по січня 2019 року з метою змусити її покинути дім відповідач влаштовував постійні скандали, в тому числі в присутності сторонніх людей і в громадських місцях, що ображає її честь і гідність, та таким чином створює умови, щоб вона виїхала з житлового будинку. Відповідач в домі проживає, сам змінив замки та інші прилади, не впускає її в дім, де залишились не тільки її речі, а також речі їхнього сина. Її права на 1/2 частину вказаного домоволодіння відповідач не визнає.

Просить суд визнати за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку, що розташований по АДРЕСА_1 . Стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору та витрати, пов`язані з розглядом даної справи.

Позивач в судове засідання не з`явилася, надала письмову заяву про розгляд справу без її участі на підставі наявних у справі доказів, позовні вимоги просила задовольнити в повному обсязі. Відмовилась від витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідач в судове засідання також не з`явився, надав письмову заяву про розгляд справу без його участі на підставі наявних у справі доказів, позовні вимоги визнав в повному обсязі.

Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Матеріалами справи встановлено, що 16 червня 2012 року між сторонами був зареєстрований шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ізюм реєстраційної служби Ізюмського міськрайонного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 95.

Як вбачається з наданих доказів, будинок за адресою: АДРЕСА_1 придбано сторонами в період шлюбу, що підтверджено договором купівлі-продажу житлового будинку від 10.12.2015 року, посвідченим приватним нотаріусом Ізюмського міського нотаріального округу Харківської області Покровським Я.О., зареєстрованим в реєстрі за № 1444, на ОСОБА_2 .

13 березня 2019 року шлюб між сторонами по справі розірвано рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області. (а.с.12)

Відповідно до вимог ч.3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 2 ст. 372 ЦК України передбачено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частиною 1 ст. 61 СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Як вбачається з копії паспорту громадянина України ОСОБА_1 МТ НОМЕР_1 , вона зареєстрована в будинку АДРЕСА_1 , з 23.12.2015 року (а.с.6).

Статтею 63 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Частиною 1 ст. 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.

Частинами 1, 2 ст. 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.

Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку.

Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 р. № 11).

Зі змісту п. п. 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 ст.13 ЦПК України також передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Вирішуючи справу на підставі доказів, долучених до справи, враховуючи, що спірний будинок набутий сторонами за час шлюбу, тому такий є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, у зв`язку з чим суд доходить висновку про його поділ між сторонами, виходячи з правил рівності часток подружжя в спільному майні, визнавши за позивачкою право власності на 1/2 частку будинку.

У відповідності до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову на відповідача.

Отже, оскільки позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені в повному обсязі, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати у розмірі 768,40 грн.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 12, 13, 81, 83, 89, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , право власності на 1/2 частину житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , судовий збір в розмірі 768,40 гривень (сімсот шістдесят вісім гривень 40 копійки).

З текстом рішення можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reyestr.court.gov.ua

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Ізюмський міськрайонний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги у 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя: П. П. Винниченко