УХВАЛА

02 серпня 2019 року

м. Київ

справа № 522/96/85/16

провадження № 61-14486ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Жданової В. С. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 16 жовтня 2018 року та постанову Одеського апеляційного суду від 31 травня 2019 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк»), правонаступником якого є акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк»), до ОСОБА_1 , третя особа - публічне акціонерне товариство «Київстар» (далі - ПАТ «Київстар»), про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ :

У травні 2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», звернулось до суду з указаним позовом до ОСОБА_1 , третя особа - ПАТ «Київстар», у якому просило стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № SAMDN5218 від 03 жовтня 2013 року станом на 05 травня 2016 року у загальному розмірі - 36 107 грн 58 коп., яка складається із: заборгованості по кредиту - 26 601 грн 18 коп.; заборгованості по відсоткам за користування кредитом - 7 310 грн 80 коп.; штрафу - 500 грн (фіксована частина); штрафу - 1 695 грн 60 коп. (процентна ставка).

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 16 жовтня 2018 року позов АТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № SAMDN5218 від 03 жовтня 2013 року в сумі 33 911 грн 98 коп., яка складається з: 26 601 грн 18 коп. - заборгованості по кредиту; 7 310 грн 80 коп. заборгованості по відсоткам за користування кредитом.

У задоволенні іншої частини позову АТ КБ «приватБанк» відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що правовідносини між сторонами тривають й належним чином зобов`язання не виконані та кредитором не прийняті.

Постановою Одеського апеляційного суду від 31 травня 2019 року, апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 16 жовтня 2018 року в частині задоволення позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по відсоткам - змінено.

Абзац другий та четвертий резолютивної частини рішення викладено у іншій редакції.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № SAMDN5218 від 03 жовтня 2013 року станом на 05 травня 2016 року в загальній сумі - 32 187 грн 14 коп., яка складається з: заборгованості по кредиту - 26 601 грн 18 коп., заборгованості по відсоткам за користування кредитом - 5 585 грн 96 коп.

У іншій частині рішення місцевого суду залишено без змін.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Апеляційний суд, змінюючи рішення місцевого суду в частині задоволення позову АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості по відсоткам, на підставі наявних у справі, наданих сторонами і досліджених судом доказів, встановивши обставини по справі щодо наявності правовідносин з кредитного договору, дійшов висновку про задоволення частини позовних вимог про стягнення заборгованості по відсоткам за користування кредитом у сумі 5 585 грн 96 коп.

У липні 2019 року до суду касаційної інстанції надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 16 жовтня 2018 року та постанову Одеського апеляційного суду від 31 травня 2019 року.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, містяться у статті 129 Конституції України, відповідно до якої основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України встановлено, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Пунктом першим частини шостої статті 19 ЦПК України передбачено, що для цілей цього Кодексу малозначними справами є, зокрема, справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом позову АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 є стягнення заборгованості, тобто ціна позову у загальному розмірі становить 36 107 грн 58 коп., яка станом на 01 січня 2019 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 921 грн ? 100 = 192 100 грн), а тому справа № 522/96/85/16 є малозначною згідно з наведеними приписами ЦПК України.

Касаційний цивільний суд, перевіривши доводи касаційної скарги, вважає, що наведені заявником обставини, передбачені підпунктом 2 пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не дають підстав як для висновку про те, що справа становить виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу, так і для висновку про те, що розгляд справи судом касаційної інстанції потрібен для формування єдиної судової практики правозастосування, у зв`язку з чим відсутні підстави для відкриття касаційного провадження.

Пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України встановлено, що суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» від 19 грудня 1997 року).

З огляду на викладене, у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 16 жовтня 2018 року та постанову Одеського апеляційного суду від 31 травня 2019 року слід відмовити з підстав, встановлених пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України.

Керуючись пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 16 жовтня 2018 року та постанову Одеського апеляційного суду від 31 травня 2019 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», правонаступником якого є акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», до ОСОБА_1 , третя особа - публічне акціонерне товариство «Київстар», про стягнення заборгованості відмовити.

Суддя В. С. Жданова