Справа № 454/2779/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Струс Т.В.
Провадження № 22-ц/811/1131/19 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2019 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Крайник Н.П.

суддів Шеремети Н.О., Цяцяка Р.П.

при секретарі Цап П.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Сокальського районного суду Львівської області від 27 січня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди,-

в с т а н о в и в:

25.10.2016 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Львівського окружного адміністративного суду та Держави України в особі Державної казначейської служби України про стягнення на його користь 1 000 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, спричиненої незаконними діями судді Львівського окружного адміністративного суду, які полягають у постановленні суддею цього суду незаконної ухвали, що призвело до приниження його честі, гідності та ділової репутації.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що 27.07.2015 року суддею Львівського окружного адміністративного суду Гавдик З.В. було постановлено ухвалу про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про внесення змін до виконавчого листа, виданого 04.06.2015 року Львівським окружним адміністративним судом. Такими діями суду було порушено його конституційні права та завдано моральну шкоду.

Оскаржуваним заочним рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 27 січня 2017 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_1 .

Вважає його незаконним, необґрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права та з невідповідністю висновків суду обставинам справи. Зазначає, що рішення суду не ґрунтується на принципах законності, верховенстві права, ухвалене без дотримання положень Конституції України. Відмовляючи у задоволенні його позовних вимог за недоведеністю таких, судом не було враховано надані ним докази та не зазначено, які саме докази він зобов"язаний був надати на підтвердження понесених ним моральних страждань. Крім того, судом та не застосовано норми закону, які підлягали застосуванню до даних правовідносин.

Просить заочне рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

У судове засідання, призначене на 29 липня 2019 року, особи, які беруть участь у справі, не з`явились, хоча були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, тому колегія суддів вважає, що розгляд справи відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України слід проводити без їх участі та без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи в межах доводів скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних мотивів.

Згідно положень ст.ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 10-1 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» на підставі ст. 56 Конституції України відшкодуванню за рахунок держави підлягає шкода у випадку встановлення факту заподіяння такої шкоди незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади.

Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органу дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду», в тому числі майнової та моральної шкоди також передбачено, що для відшкодування державою шкоди, завданої судом, необхідно, щоб рішення, дії або бездіяльність суду були незаконними.

Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13.06.2007 року «Про незалежність судової влади» виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд, згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається і суди повинні відмовляти у прийнятті позовів та заяв з таким предметом.

Встановлено, що ухвалою судді Львівського окружного адміністративного суду від 27.07.2015р. у задоволенні заяви Бурки В.В. про внесення змін до виконавчого листа виданого 04.06.2015р. Львівським окружним адміністративним судом відмовлено.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 11.11.2015 року ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 27.07.2015 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду від 28.09.2016р. вказані ухвали скасовано та постановлено нове рішення, яким виправлено помилку у виконавчому листі.

Як вбачається зі змісту позовних вимогОСОБА_1 , такий звернувся до суду з позовом до Львівського окружного адміністративного суду та Держави України в особі Державної казначейської служби України про стягнення на його користь 1 000 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, спричиненої незаконними діями судді Львівського окружного адміністративного суду, які полягають у постановленні суддею незаконної ухвали від 27.07.2015 року про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про внесення змін до виконавчого листа, виданого 04.06.2015 року Львівським окружним адміністративним судом, яка в наступному була скасована судом вищої інстанції, що призвело до приниження його честі, гідності та ділової репутації.

Проте, враховуючи, що сам факт скасування судового рішення не свідчить про незаконність дій суду, який його постановив, а доказів того, що дії судді визнано незаконними позивач суду не надав, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції підставно відмовив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Держави України в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, оскільки такі є необґрунтованими.

Доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують. Підстав для скасування рішення суду колегія суддів не вбачає.

Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.

Керуючись ч. 5 ст. 268, ст.ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Заочне рішення Сокальського районного суду Львівської області від 27 січня 2017 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 02.08.2019 року

Головуючий: Крайник Н. П.

Судді: Шеремета Н. О.

Цяцяк Р. П.