Справа № 683/647/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2019 року м. Старокостянтинів

Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області

в складі: головуючої судді Бондарчук Л.А.

секретаря Борикіної Л.В.

з участю позивача ОСОБА_1

представника позивача адвоката Кашина В.М.

відповідачки ОСОБА_2

представника відповідача адвоката Гіппіуса О.Б.

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Старокостянтинів цивільну справу №683/647/19, 2/683/788/2019 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення юридичного факту, визнання спільною сумісною власністю та поділ майна,

встановив:

У березні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 та просив встановити факт їх проживання однією сім`єю, як чоловіка і жінки, без реєстрації шлюбу в період з 01 вересня 2005 року по 18 вересня 2007 року , визнати житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , об`єктом права спільної сумісної власності його та ОСОБА_2 , визнати за ним право власності на Ѕ частку зазначеного житлового будинку та припинити право спільної сумісної власності його та відповідачки на даний житловий будинок.

На обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що він та відповідачка проживали спільно однією сім`єю, як подружжя без реєстрації шлюбу в АДРЕСА_2 у період з 01 вересня 2005 року по 18 вересня 2007 року, а з 2013 року за адресою : АДРЕСА_1 в зареєстрованому шлюбі.

У період проживання однією сім`єю з відповідачкою без реєстрації шлюбу у них були відносини притаманні сім`ї - вони були пов`язані спільним побутом, мали спільний бюджет, разом відпочивали та ставились один до одного, як чоловік та дружина. У цей період він працював на ТОВ «Моноліт ЦМ», Старокостянтинівському спеціалізованому кар`єрі, займався підприємницькою діяльністю, в тому числі роздрібною торгівлею продуктів харчування.

Вказує, що за період проживання з відповідачкою однією сім`єю ними було придбано житловий будинок, що розташований за адресою : АДРЕСА_1 згідно Договору купівлі-продажу житлового будинку реєстраційний номер 5515 від 08 грудня 2006 року, посвідчений приватним нотаріусом Старокостянтинівського районного нотаріального округу Голуб О.Є.

У листопаді 2018 року у них з ОСОБА_2 почали виникати сварки, непорозуміння на побутовому підґрунті. На даний час відповідачка не визнає спірний житловий будинок спільною сумісною власністю подружжя та його право на його половину.

В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, просили його задоволити.

Відповідачка та її представник позов не визнали, зазначивши при цьому, що спільне проживання сторони розпочали лише після реєстрації шлюбу - ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто після народження їх сина. У тому періоді, у якому позивач просить встановити факт спільного проживання, вони лише зустрічалися, однак разом не проживали, спільне господарство не вели, більш того, ОСОБА_1 з 1998 року перебував у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_3 , який розірвано лише 29 серпня 2006 року. Крім того, відповідачка вказала, що будинок за адресою : АДРЕСА_1 вона купувала до спільного проживання із позивачем 8 грудня 2006 року за кошти, які надала їй мати.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 та ч. 4 ст. 3 Сімейного кодексу України (далі СК України) сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Про утворення особами сім`ї може свідчити не тільки укладення між ними шлюбу, кровне споріднення, усиновлення, а й інші обставини, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Про те, що законодавець визнає можливість створення сім`ї чоловіком і жінкою, які не перебувають у шлюбі, свідчать положення ст. 74 СК України. Встановлення такого факту передбачено в судовому порядку (ст. 256 ЦПК України).

Згідно зі ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісною власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

На майно, що є об`єктом спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюється положення глави 8 цього Кодексу.

Відповідно до роз`яснень, даних у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» при застосуванні ст.74 СК України, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи наведене, вирішуючи питання про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має з`ясувати такі факти: спільне проживання осіб, наявність спільного побуту, взаємних прав та обов`язків.

Можливість визнання проживання чоловіка та жінки однією сім`єю залежить від їх встановлення та доведеності.

Вказуючи, що проживання з відповідачкою однією сім`єю без реєстрації шлюбу мало місце з 1 вересня 2005 року по 18 вересня 2007 року, представник позивача на підтвердження позовних вимог посилався на рішення Старокостянтинівського районного суду від 20 лютого 2006 року про стягнення із ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_3 , у якому зазначено місце проживання позивача - с. Григорівка Старокостянтинівського району, а також посилався на покази свідків.

Разом з тим, свідок ОСОБА_4 є матір`ю позивача, тому суд вважає її зацікавленою особою у вирішенні спору та критично оцінює її показання про те, що сторони почали проживати як сім`я з 2005 року.

Свідки ж ОСОБА_5 та ОСОБА_6 жодним чином не підтвердили факт проживання сторін із 1 вересня 2005 року, навпаки свідок ОСОБА_6 повідомила, що її дочка - ОСОБА_2 разом із ОСОБА_1 стала проживати після народження дитини.

Що стосується зазначення у рішенні суду від 20 лютого 2006 року місця проживання ОСОБА_1 - с . Григорівка, на що посилається сторона позивача як на підтвердження того, що сторони уже у той час проживали разом, то суд не бере його до уваги, оскільки у зазначеному рішенні вказано лише населений пункт, однак не зазначено точну адресу.

Згідно з вимогами статей 57-60 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивачем не було представлено суду належних доказів на підтвердження факту проживання з відповідачкою однією сім`єю, як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу з 01 вересня 2005 року по 18 вересня 2007 року, зокрема наявності усталених відносин, притаманних подружжю, ведення спільного господарства, а також наявності єдиного бюджету у цей період.

Крім того судом встановлено, що рішенням Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 17 серпня 2006 року, яке набрало законної сили 29 серпня 2006 року розірвано шлюб зареєстрований 20 березня 1998 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_7

За правилами статті 74 СК України (у редакції, чинній до 16 січня

2007 року) якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки або чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

З огляду на викладене, суд вважає, що ОСОБА_1 не доведено факту його проживання з відповідачкою однією сім`єю без реєстрації шлюбу у період з 01 вересня 2005 року по 18 вересня 2007 року, а тому в цій частині позов задоволенню не підлягає.

Судом також встановлено, що 8 грудня 2006 року ОСОБА_8 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Старокостянтинівського районного нотаріального округу Голуб О.Є. (зареєстровано в реєстрі за №5515), придбала житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 .

Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно.

Визнання майна таким, що належить на праві спільної сумісної власності жінці та чоловікові, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, відбувається шляхом встановлення факту проживання однією сім`єю, ведення спільного побуту, виконання взаємних прав та обов`язків.

Згідно із частиною четвертою статті 368 ЦК України майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Ураховуючи викладене, особам, які проживають однією сім`єю без реєстрації шлюбу, на праві спільної сумісної власності належить майно, набуте ними за час спільного проживання або набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти.

Вирішуючи питання щодо правового режиму такого майна, суди зазвичай встановлюють факти створення (придбання) сторонами майна внаслідок спільної праці, ведення спільного господарства, побуту, виконання взаємних прав та обов`язків, з`ясовують час придбання, джерело набуття (кошти, за які таке майно було набуте),а також мету придбання майна, що дозволяє надати йому правовий статус спільної сумісної власності.

Оскільки спірний будинок був придбаний відповідачкою раніше, а ніж вона почала проживати однією сім`єю із позивачем, й останній не довів, що ця нерухомість була придбана в результаті його та відповідачки спільної праці та за спільні грошові кошти, тому спірний будинок не є об`єктом спільної сумісної власності сторін й не підлягає поділу.

З огляду на викладене, позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання об`єктом спільної сумісної власності житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , а також визнання за ним права власності на 1/2 частину вищезазначеного будинковолодіння, задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 141, 264-265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення юридичного факту, визнання спільною сумісною власністю та поділ майна відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстрована за адресою : АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Повне судове рішення складено 24 липня 2019 року.

Суддя: