Справа № 308/2789/16-ц
П О С Т А Н О В А

Іменем України

17 січня 2019 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі:

Головуючого - судді Фазикош Г. В.

суддів Собослоя Г. Г., Кожух О. А.

з участю секретаря Волощук В. І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Ужгородського міськрайонного суду від 13 червня 2016 року, ухвалене суддею Бедьо В. І., по справі за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості згідно кредитного договору, -

В С Т А Н О В И В :

В березні 2016 року ПАТ КБ «Приватбанк» пред'явив позов до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості згідно кредитного договору.

Свої вимоги мотивував тим, що 03 вересня 2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № MKMOGL00000249 на суму 35 000 доларів США строком до 02.09.2037 року.

Позивач свої зобов'язання за цим договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, передбаченому умовами кредитного договору.

Відповідач своєчасно не надав банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, що має відображення у розрахунку заборгованості по кредиту в розмірі 32 634, 20 доларів США станом на 18.12.2015 року. З них:

-29189, 62 доларів США борг по кредиту;

-1838, 98 доларів США борг по відсотках;

-14 доларів США комісія;

-27, 45 доларів США пеня;

-10,65 доларів США фіксована частина штрафу;

-1553, 50 доларів США процентна складова частина штрафу.

У зв'язку з цим банк просив стягнути з відповідача 32 634, 20 доларів США заборгованості по кредиту.

Заочним рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 13 червня 2016 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 32 643, 20 доларів США. Вирішено питання про судові витрати.

На це рішення відповідачка ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу. Зазначає, що по-перше її не було повідомлено про час та місце розгляду справи. По-друге, не було враховано, що вона свої зобов'язання виконує належним чином, грошові кошти продовжує сплачувати, зокрема в порядку та на умовах, визначених кредитним договором. Факт належного виконання відповідачем своїх зобов'язань підтверджується виписками про погашення кредиту від 22.10.15 р. та від 23.06.16 р. Позивачем не зазначено у якому саме місяці відповідачем допущено прострочення сплати чергового платежу та за який саме період нараховано пеню та яким чином і відповідно до якої умови договору обчислено штраф. По-третє, річна відсоткова ставка за договором кредиту складала 12 % річних, однак у розрахунку заборгованості з 06.12.2011 року відсоткову ставку зазначено в розмірі 20,16 % річних. Будь-яких документів на підтвердження правомірності одностороннього підвищення відсоткової ставки за кредитним договором до позовної заяви не додано. У зв'язку з цим відповідачка просить рішення суду першої інстанції скасувати, в задоволенні позову відмовити.

У судовому засіданні в апеляційній інстанції представник відповідачки ОСОБА_2 скаргу підтримав та просив задовольнити. Представник ПАТ КБ «Приватбанк» Гриниха Т. Ю. проти скарги заперечила та просила її залишити без задоволення.

Заслухавши пояснення присутніх учасників процесу, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з таких підстав.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що зобов'язання належним чином не виконано, відповідач допустив прострочення грошового зобов'язання, внаслідок чого у нього виникла заборгованість по кредиту.

Такі висновки місцевого суду є помилковими, зроблені без належного з'ясування обставин справи. Вказане є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення по суті позовних вимог (п.1, 3 ч. 1 ст. 376 ЦПК України).

З матеріалів справи слідує, що 03 вересня 2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № МКМОGL00000249, за умовами якого остання отримала від банку грошові кошти в розмірі 35 000 доларів США на купівлю квартири та 5250 доларів США на сплату страхових платежів зі сплатою 1% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом та кінцевим строком повернення кредиту не пізніше 02 вересня 2037 року.

З розрахунку заборгованості за кредитним договором № МКМОGL00000249 від 03 вересня 2007 року вбачається, що до 06 грудня 2011 року відсоткова ставка за кредитом дорівнювала 12% річних, а з 06 грудня 2011 року відсоткова ставка збільшена до 20,16% річних.

Враховуючи той факт, що не були надані докази надіслання банком та отримання позичальником ОСОБА_1 повідомлення про зміну розміру відсоткової ставки за кредитом, а також приймаючи до уваги роз'яснення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ щодо нікчемності права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку, підвищення відсоткової ставки визнано неправомірним та зобов'язано ПАТ КБ «Приватбанк» здійснити перерахунок платежів за кредитним договором №МКМОGL00000249 від 03 вересня 2007 року з 06 грудня 2011 року з урахуванням відсоткової ставки за користування кредитом у розмірі 1% на місяць (12% річних).

Вказані обставини встановлені у рішенні Жовтневого районного суду Дніпропетровської області від 23 лютого 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ПАТ КБ «Приватбанк» про визнання дій щодо зміни відсоткової ставки неправомірними, здійснення перерахунку боргу за кредитом та розірвання кредитного договору. Це рішення залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 вересня 2017 року, набрало законної сили, а обставини, встановлені у цьому рішенні, не потребують доказування при розгляді цієї справи.

Згідно ч. 3 ст. 1056-1 ЦК України фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитором в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитора змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

Звертаючись з позовом до суду ПАТ КБ «Приватбанк» зазначив, що відповідач допустив прострочення грошового зобов'язання, внаслідок чого у нього виникла заборгованість по кредиту. При розрахунку цієї заборгованості позивач в односторонньому порядку змінив процентну ставку з 12 % річних до 20,16% річних. Так, до 06 грудня 2011 року відсоткова ставка за кредитом дорівнювала 12% річних, а з 06 грудня 2011 року відсоткова ставка збільшена до 20,16% річних. В результаті такого збільшення процентної ставки у відповідача почала виникати заборгованість по відсотках, комісії, пені та штрафу. Зокрема, станом на 18.12.2015 року у відповідача виникла заборгованість в розмірі 32 634, 20 доларів США. З них:

-29189, 62 доларів США борг по кредиту;

-1838, 98 доларів США борг по відсотках;

-14 доларів США комісія;

-27, 45 доларів США пеня;

-10,65 доларів США фіксована частина штрафу;

-1553, 50 доларів США процентна складова частина штрафу.

При цьому, місцевим судом не було враховано, що відповідач належним чином виконував свої зобов'язання щодо сплати розміру щомісячного платежу для погашення заборгованості за договором кредиту - 378, 51 доларів США (ануїтентний платіж, що передбачає погашення заборгованості рівними частинами). Навпаки, гроші сплачувалися у більшому розмірі, ніж це було погоджено у договорі кредиту. Таким чином, позов пред'явлено щодо заборгованості, яка нарахована неправомірно.

Виконуючи рішення Жовтневого районного суду від 23 лютого 2018 року щодо перерахунку платежів за кредитним договором № МКМОGL00000249 з 06 грудня 2011 року з урахуванням відсоткової ставки за користування кредитом у розмірі 1% на місяць (12% річних) ПАТ КБ «Приватбанк» надав апеляційному суду новий розрахунок суми боргу (а.с.218-222). З цього розрахунку слідує, що загальний залишок заборгованості за наданим кредитом станом на 23.06.2018 року складає 23 956, 39 доларів США.

Водночас, позов було подано до суду першої інстанції 18.03.2016 року, а позивач просив стягнути заборгованість, що виникла станом на 18.12.2015 року (а.с.1-2). З нового розрахунку заборгованості по кредиту слідує, що станом 11.12.2015 року відповідачці ОСОБА_1 було нараховано тільки заборгованість за процентами в розмірі 35, 01 доларів США та заборгованість за комісією в розмірі 14 доларів США. Іншої заборгованості станом на день пред'явлення даного позову у відповідачки не було. Вказані обставини містяться у новому розрахунку заборгованості по кредиту, перевірені в суді апеляційної інстанції та з них вбачається, що відповідачка мала місяць для погашення цієї заборгованості по відсоткам та комісії.

Таким чином, на момент пред'явлення позову, у відповідачки не було простроченої заборгованості перед банком по кредиту виходячи з відсоткової ставки 12 % річних.

За цих обставин в задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк» слід відмовити за його необґрунтованістю.

Враховуючи наведене, керуючись п. 2 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Заочне рішення Ужгородського міськрайонного суду від 13 червня 2016 року - скасувати.

В задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості згідно кредитного договору - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 28 січня 2019 року.

Головуючий:

Судді: