Справа № 135/789/18
Провадження № 22-ц/801/2213/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Дудіков А. В.
Доповідач:Марчук В. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2019 рокуСправа № 135/789/18м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючої: Марчук B.C.,

суддів: Матківської М.В., Міхасішина І.В.

розглянувши у письмовому провадженні без повідомлення учасників справи цивільну справу № 135/789/19 за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Тростянецького районного суду Вінницької області від 13 серпня 2019 року, ухвалене під головуванням судді Дудікова А.В. в залі суду о 13.56 год., дату складання повного тексту рішення невідомо ,

в с т а н о в и в :

У червні 2018 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось у Тростянецький районний суд Вінницької області з вказаним позовом. Вимоги мотивовані тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 10.08.2011 року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 2500,00грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

У зв`язку з тим, що відповідач належним чином не виконував умови кредитного договору, станом на 30.04.2018р. виникла заборгованість у розмірі 72410,63 грн., яка складається з наступного: 2498,12 грн. - заборгованість за кредитом; 61794,19 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 4194,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; штрафи - 500,00 грн. (фіксована частина) та 3424,32 грн. (процентна складова).

У зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань за кредитним договором позивач просив стягнути з відповідача вказану заборгованість за кредитним договором та судові витрати.

Рішенням Тростянецького районного суду Вінницької області від 13 серпня 2019 року в задоволенні позову відмовлено за спливом позовної давності, про застосування якої було заявлено відповідачем ОСОБА_1 .

Не погодившись з вказаним рішенням, АТ КБ «ПриватБанк» оскаржило його в апеляційному порядку, як незаконне, ухвалене з порушенням норм процесуального та матеріального права, неповним та не всебічним встановленням обставин справи, за недоведеністю обставин, що мають значення та з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Апеляційна скарга мотивована тим, що за умовами укладеного кредитного договору відповідачем отримана кредитна картка, яка перевипускалась за зверненням відповідача. Строк дії перевипущеної картки - до останнього дня 03.2019 року, а позивач звернувся до суду з позовом у червні 2018 року, тобто до спливу строку позовної давності. Також, скаржник зазначає, що відповідач користувався та частково погашав заборгованість за кредитом й після перевипуску кредитної картки, а саме 25.09.2015 року в розмірі 200 грн. Вказує, що ухвалюючи рішення, суд першої інстанції не перевірив належним чином строку дії кредитної картки, не звернув уваги на факти, що свідчать про переривання строку позовної давності, та дійшов передчасних висновків про наявність підстав для відмови в позові. Враховуючи зазначене, просить скасувати рішення Тростянецького районного суду Вінницької області від 13.08.2019 року та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі та вирішити питання судових витрат.

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів, відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, з огляду на наступне.

Згідно частин першої - п`ятої ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду зазначеним вимогам не відповідає.

Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

В ході розгляду справи встановлені наступні обставини.

10.08.2011р. між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 був укладений договір шляхом підписання анкети-заяви про приєднання (частина перша статті 634 ЦК України), де вказано, що заява разом з пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між сторонами Договір про надання банківських послуг (а.с.6).

Згідно умов договору ОСОБА_1 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку на платіжну картку «Універсальна» зі сплатою відсотків за користування кредитом.

Відповідно до Довідки про умови кредитування, встановлено строк внесення щомісячних платежів до 55 днів (пільгова ставка діє за умови погашення до 25 числа місяця, наступного за датою виникнення заборгованості, включаючи обов`язковий платіж 7% заборгованості але не менше 50 грн. та не більше залишку заборгованості. Базова процентна ставка в місяць , яка нараховується на залишок заборгованості, виходячи з розрахунку 360 днів у році, становить 2,5 % на місяць (30% на рік), що узгоджується з письмовими поясненнями представника позивача, зазначеними у відповіді на відзив (а/с7, 112).

Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість за ОСОБА_1 станом на 30.04.2018 р. становить 72410,63 грн., яка складається з: 2498,12 грн. - заборгованість за кредитом; 61794,19 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 4194,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; штрафи - 500,00 грн. (фіксована частина) та 3424,32 грн. (процентна складова) (а.с.5).

За вказаних обставин та керуючись нормами ст. ст. 207, 525, 526, 611, 634, 1054 ЦК України; п.п.2.1.1.5.5.; 2.1.1.12.3; 1.1.3.2.3.; 1.1.3.1.9.; 2.1.1.2.11; 2.1.2.12; 2.1.1.2.14 Умов та Правил надання банківських послуг, дійшов до висновку про те, що відповідач належним чином не виконував своїх зобов`язань за зазначеним кредитним договором, через що утворилася заборгованість, яка станом на 30.04.2018 року становить 72 410, 63 грн. та складається з : 2498,12 грн. - заборгованість за кредитом; 61794,19 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 4194 грн. - заборгованість за пенею та комісією; штрафи - 500 грн. (фіксована частина) та 3424,32 грн. (процентна складова).

Дійшовши до вказаного висновку, суд першої інстанції вважав, що позивач, звернувшись з позовом до суду 20.06.2018 року, пропустив строки загальної позовної давності, визначені ст. 257 ЦК України.

До такого висновку суд дійшов, з огляду на наступне.

Згідно наданої представником позивача довідки від 25.04.2019 р. №30.1.0.0./2-20180611/310, ОСОБА_1 згідно кредитного договору б/н від 10.08.2011 р. отримав картки № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , зі строком дії перевипущеної картки до останнього дня 03.2016 року (а.с.117).

Згідно з виписки по картковому рахунку № НОМЕР_1 , відповідач ОСОБА_1 31.07.2014 року здійснив поповнення своєї картки в терміналі самообслуговування на сумі 10,00 грн., а після цього перестав виконувати зобов`язання по кредитному договору. Автоматичний переказ коштів між рахунками за ініціативою банку не є дією відповідача і відповідно, не може бути підставою для переривання позовної давності.

Окрім того, доказів того, що банк видавав позичальнику ОСОБА_1 нову картку з новим строком дії, як це передбачено п.п. 2.1.1.2.12., 2.1.1.2.13 договору, суду не надано, як і не надано доказів щодо терміну дії первинної картки, яку було видано відповідачу 10.08.2011 р.

Позивач звернувся до суду з позовом 20.06.2018 року (а.с.2), тобто після спливу позовної давності щодо останнього щомісячного платежу, який був здійснений 31.07.2014 р.

Оскільки позовна давність до основної вимоги спливла до звернення позивача до суду, вважається, що позовна давність спливла і до додаткової його вимоги про стягнення з відповідача штрафу та пені. Відтак, не може бути стягнута неустойка, нарахована на суму заборгованості за вимогами, щодо яких позовна давність була пропущена.

За вказаних обставин суд керувався ст. 267 ЦК України та відмовив у задоволенні позовних вимог.

Колегія суддів не погоджується з даним висновком суду першої інстанції через наступне.

В ході розгляду справи були встановлені наступні обставини.

10.08.2011р. між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 був укладений договір шляхом підписання анкети-заяви про приєднання (частина перша статті 634 ЦК України), де вказано, що заява разом з пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між сторонами Договір про надання банківських послуг (а.с.6).

Згідно умов договору, ОСОБА_1 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку на платіжну картку «Універсальна» зі сплатою відсотків за користування кредитом.

Відповідно до Довідки про умови кредитування, встановлено строк внесення щомісячних платежів до 55 днів (пільгова ставка діє за умови погашення до 25 числа місяця, наступного за датою виникнення заборгованості, включаючи обов`язковий платіж 7% заборгованості але не менше 50 грн. та не більше залишку заборгованості. Базова процентна ставка в місяць, яка нараховується на залишок заборгованості, виходячи з розрахунку 360 днів у році, становить 2,5 % на місяць (30% на рік), що узгоджується з письмовими поясненнями представника позивача, зазначеними у відповіді на відзив (а/с 7, 112).

Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість за ОСОБА_1 станом на 30.04.2018 р. становить 72410,63 грн., яка складається з: 2498,12 грн. - заборгованість за кредитом; 61794,19 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 4194,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; штрафи - 500,00 грн. (фіксована частина) та 3424,32 грн. (процентна складова) (а.с.5).

Незважаючи на те, що вказаний розрахунок зроблений лише починаючи з 31.03.2014 року, в той час як Договір був укладений 10.08.2011року; що доказів про поновлення кредитної картки позивач не надав, як і не надав первинної кредитної картки, де б було вказано строк її дії; що у Заві позичальника відсутній бажаний кредитний ліміт ( а/с 6), проте, оскільки відповідач у своєму відзиві на позовну заяву визнав обставини, що станом на 26.05.2014 рік у нього виникла кредитна заборгованість у розмірі 2498 грн., як і вказано у наданому позивачем розрахунку, колегія суддів вважає, що ці обставини звільняються від доказування в силу норми ч.1 ст. 82 ЦПК України та вважаються встановленими.

З огляду на викладене, між сторонами виникли зобов`язальні правовідносини, зокрема, кредитні.

Згідно з частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Статей 626, 628 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частинами першою, другою статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним(стаття 1055 ЦК України).

Відповідно до статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у цьому випадку ПАТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідно до статті 1056-1 ЦК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, у разі укладення кредитного договору, проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Разом з тим, у анкеті-заяві позичальника від 10.08.2011 року процентна ставка не зазначена (а/с 6).

Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім заборгованості за тілом кредиту, стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за процентами за користування кредитними коштами, а також пеню, комісію та штрафи за несвоєчасну сплату кредиту і процентів за користування кредитними коштами.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, у тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 10.08.2011 року, посилався на витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які розміщені на сайті: https://privatbank.ua як невід`ємні частини спірного договору.

Витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витягом з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які розміщені на сайті: https:// www.privatbank.ua, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, у тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, в яких зокрема визначено позовну давність щодо вимог банку - 50 років (пункт 1.1.7.31 згаданих Умов), та інші умови.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей витяг з Тарифів та витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПАТ КБ «ПриватБанк», а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема, й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

Колегія суддів вважає, що у даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим ПАТ КБ «ПриватБанк» у період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила надання банківських послуг в ПриватБанку, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного з ОСОБА_1 кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

При визначенні розміру заборгованості банк, пославшись на Тарифи обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які розміщені на сайті: https://www.privatbank.ua, включив у платіж за кредитом, згідно зі ставками, розміром та порядком нарахуванням, визначеними цими документами, заборгованість за процентами за користування кредитом у розмірі 61794,19 грн.; 4194,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; штрафи - 500,00 грн. (фіксована частина) та 3424,32 грн. (процентна складова) (а.с.5).

Колегія суддів вважає, що витяг з Тарифів та витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, що розміщені на сайті: https://www.privatbank.ua та містяться у матеріалах цієї справи, не містять підпису відповідача, а тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 10.08.2011 року шляхом підписання анкети-заяви. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Таким чином, відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з ОСОБА_1 ПАТ КБ «ПриватБанк» дотрималося вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» щодо повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження з споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк.

Аналогічні висновки, відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19).

Таким чином, відсутні правові підстави для стягнення з відповідача на користь банку заборгованості за процентами за користування кредитом у розмірі 61794,19 грн.; 4194,00 грн. - заборгованості за пенею та комісією; штрафів - 500,00 грн. (фіксована частина) та 3424,32 грн. (процентна складова), у зв`язку з безпідставністю позовних вимог в цій частині через відсутність передбаченого обов`язку відповідача щодо їх сплати позивачу у анкеті-заяві від 10.08.2011 року. Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, що розміщені на сайті: https://www.privatbank.ua, не може вважатися у цій справі складовою частиною спірного кредитного договору.

Водночас вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання, з підстав та у розмірах встановлених актами законодавства, зокрема, статтями 625, 1048 ЦК України позивач не пред`являв.

Разом з тим, оскільки укладений між сторонами кредитний договір від 10.08.2011 року у вигляді анкети-заяви, підписаної сторонами, не містить строку повернення кредиту (користування ним) та з врахуванням наявності заборгованості за тілом кредиту у розмірі 2498,12 грн., а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, колегія суддів вважає, що дана позовна вимога підлягає до задоволення.

Таким чином, рішення суду першої інстанції ухвалене за невідповідності висновків, викладених в оскаржуваному рішенні, обставинам справи та з неправильним застосуванням норм матеріального і порушенням норм процесуального права, тому в силу ст. 376 ЦПК України його необхідно скасувати і ухвалити нове рішення про часткове задоволення позову, а саме: про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за тілом кредиту у розмірі 2498,12 грн. В іншій частині позову слід відмовити.

Відповідно до ч.1 ст. 141ЦПК України, необхідно вирішити питання судових витрат, стягнувши з відповідача на користь позивача судовий збір за позовну заяву та апеляційну скаргу пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 367, 375, 381-384 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Тростянецького районного суду Вінницької області від 13 серпня 2019 рокускасувати та ухвалити нове судове рішення. Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», к/р НОМЕР_3 у НБУ; МФО305299 ; ІПН 21, юридична адреса: м. Київ вул. Грушевського, 1Д - 2 498,12 грн. заборгованості за тілом кредиту за кредитним договором б/н від 10.08.2011 року. В іншій частині позову - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» 53 грн. судового збору за позовну заяву та 91 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 09.12.2016 року.

Судді/підписи/

Згідно з оригіналом

суддя В.С. Марчук