Постанова

Іменем України

31 липня 2019 року

м. Київ

справа № 522/13229/16-ц

провадження № 61-34303св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В.,

суддів: Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., Шиповича В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

третя особа - публічне акціонерне товариство «Страхова компанія «Країна»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Апеляційного суду Одеської області у складі колегії суддів: Драгомерецького М. М., Черевка П. М., Громіка Р. Д., від 13 липня 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до

ОСОБА_2 , третя особа - публічне акціонерне товариство «Страхова компанія «Країна» (далі - ПАТ «СК «Країна»), про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП).

Позовна заява мотивована тим, що 13 жовтня 2015 року у м. Одесі сталася ДТП за участю автомобіля «Лексус», під його керуванням, та автомобіля «Тойота», під керуванням ОСОБА_2 . Внаслідок ДТП автомобілю, яким він керував, спричинені механічні пошкодження, вартість його відновлювального ремонту становить 68 230,11 грн. Постановою Ширяївського районного суду Одеської області від 14 квітня 2016 року за фактом ДТП визнано винним ОСОБА_2 , цивільно-правова відповідальність якого застрахована у ПАТ «СК «Країна». Страхова компанія сплатила йому частину страхового відшкодування у розмірі 25 552,47 грн. Посилаючись на вищевикладене, позивач просив стягнути з відповідача різницю між виплаченим страховим відшкодуванням та завданою майновою шкодою у розмірі 42 667,64 грн, а також витрати понесені на експертне автотоварознавче дослідження у розмірі 2 211,84 грн і правову допомогу розмірі 10 000 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси у складі судді

Тарасова А. В. від 14 лютого 2017 року позов ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму заподіяної майнової шкоди у розмірі 44 889, 48 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що вартість матеріального збитку, завданого позивачу пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталась з вини ОСОБА_2 , перевищує розмір страхового відшкодування, а тому з винної особи на користь позивача необхідно стягнути різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 13 липня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено. Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 14 лютого 2017 року скасовано і ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Рішення суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування у розмірі 25 552,47 грн і не наполягали на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна, а тому пред`явлення позивачем позову до винної особи із проведеною експертизою, яка не надавалася страховій компанії, з огляду на ліміт відповідальності у розмірі 50 000 грн, є безпідставним.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у серпні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позову, з огляду на домовленість потерпілого та страховика щодо виплати страхового відшкодування у розмірі, що є меншою за ліміт відповідальності винної особи, оскільки право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був.

Відзив (заперечення) на касаційну скаргу

У листопаді 2017 року від ОСОБА_2 надійшли заперечення (відзив) на касаційну скаргу, в яких він посилається на необґрунтованість доводів скарги та законність ухваленого судом апеляційної інстанції рішення.

Рух касаційної скарги у суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2017 року відкрито касаційне провадження в указаній справі.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Справа передана до Верховного Суду.

Відповідно до підпунктів 2.3.2, 2.3.4, 2.3.13, 2.3.49 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26 листопада 2010 року № 30, зі змінами та доповненнями, постанови Пленуму Верховного Суду від 24 травня 2019 року № 8 «Про здійснення правосуддя у Верховному Суді» та рішення зборів суддів Касаційного цивільного суду від 28 травня 2019 року № 7 «Про заходи, спрямовані на своєчасний розгляд справ і їх вирішення у розумні строки», у справі № 522/13229/16-ц (провадження № 61-34303св18) призначено повторний автоматизований розподіл.

07 червня 2019 року справу розподілено судді-доповідачу.

Ухвалою Верховного Суду від 22 липня 2019 року справу призначено до судового розгляду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

13 жовтня 2015 року у м. Одесі сталася ДТП за участю автомобіля «Лексус», під керуванням ОСОБА_1 , та автомобіля «Тойота», під керуванням ОСОБА_2 , внаслідок якої автомобілю ОСОБА_1 спричинені механічні пошкодження.

Постановою Ширяївського районного суду Одеської області ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні ДТП.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 як особи, який керував автомобілем «Тойота»,на момент ДТП була застрахована у ПАТ «СК «Країна». Ліміт відповідальностіза шкоду, заподіяну майну, становить 50 000 грн.

Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження

від 12 листопада 2015 року, вартість матеріального збитку, завданого позивачу у результаті зазначеної ДТП, становить 68 230,11 грн.

09 серпня 2016 року ПАТ «СК «Країна» виплатило позивачу страхове відшкодування у розмірі 25 552,47 грн.

Позиція Верховного Суду

Касаційна скарга підлягає задоволенню.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК Українимайнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною другою статті 1187 ЦК Українишкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Згідно з вимогами статті 1192 ЦК Українирозмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до статті 1194 ЦК Українипередбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Установивши, що вартість матеріального збитку, завданого позивачу пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталась з вини

ОСОБА_2 , перевищує розмір страхового відшкодування, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що з відповідача, як із винної особи, на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням у розмірі

44 889, 48 грн. ОСОБА_2 цей розмір шкоди не спростовано.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд у порушення вимог статей 212-214, 303, 316 ЦПК України 2004 року на вказане уваги не звернув, вказуючи на те, що страховик виплатив страхове відшкодування у погодженому із потерпілим розмірі, помилково вважав, що таке позбавляє права потерпілого звернутися до винної особи за відшкодуванням різниці між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням, не зазначив якою нормою чинного законодавства це передбачено.

Викладені судом апеляційної інстанції висновки стосуються відносин між потерпілим і страховиком та не стосуються правовідносин, які виникли між потерпілим і винною особою (сторонами у справі) на підставі статті 1194 ЦК України.

Відповідно до статті 60 ЦПК України 2004 року кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Наданий позивачем висновок експертного дослідження від 12 листопада 2015 року про розмір шкоди, завданої внаслідок ДТП, (68 230,11 грн) відповідач не спростував, доказів щодо іншого розміру шкоди не надав, отже висновки суду апеляційної інстанції про те, що шкоди завдано у меншому розмірі (25 552,47 грн) не ґрунтуються на матеріалах справи.

При цьому виплата страховиком страхового відшкодування у меншому за ліміт відповідальності розмірі не позбавляє права потерпілої особи звернутися до суду із позовом про стягнення різниці між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням.

При встановленні зазначених фактів судом першої інстанції не було порушено норм процесуального права, рішення суду відповідає вимогам матеріального права та встановленим обставинам справи.

Безпідставно скасувавши законне й обґрунтоване рішення суду першої інстанції, апеляційний суд допустив помилку в застосуванні процесуального та матеріального закону.

Згідно з статтею 413 ЦК України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

Керуючись статтями 400, 413, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Апеляційного суду Одеської області від 13 липня 2017 року скасувати і залишити в силі рішення Приморського районного суду м. Одеси від 14 лютого 2017 року.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Синельников

Судді: О. В. Білоконь

О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара

В. В. Шипович