ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6164/19 Справа № 183/2896/15 Суддя у 1-й інстанції - Крохмалюк І. П. Суддя у 2-й інстанції - Каратаєва Л. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Каратаєвої Л.О.

суддів - Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.,

за участю секретаря судового засідання - Лященко С.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 квітня 2019 року по справі за заявою ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку пред`явлення виконавчого документу,-

В С Т А Н О В И Л А:

01 березня 2019 року заявник звернулася до суду з заявою про поновлення пропущеного строку пред`явлення виконавчого документу. Просила поновити строк на пред`явлення виконавчого листа до виконання за рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 вересня 2015 року у цивільній справі № 183/2896/15 за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «КБ«Фінансова ініціатива» про захист прав споживачів та повернення коштів за депозитними договорами (а.с.88-91).

Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 квітня 2019 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку пред`явлення виконавчого документу - відмовлено (а.с.123-125).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою заяву задовольнити. Зазначає, що була позбавлена можливості пред`явити виконавчий лист № 183/2896/15 до виконання, так як рішення було ухвалено під час тимчасової адміністрації відповідача, оскільки нормами чинного законодавства України прямо заборонено примусове стягнення майна з банку, в якому введена тимчасова адміністрація, а виконавчі провадження щодо такого банку зупиняються. (а.с.127-130).

Перевіривши законність ухвали суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні заяви про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання суд першої інстанції виходив з того, що заявником не було доведено поважності причин пропуску строку на пред`явлення виконавчого документа до виконання, а тому відсутні правові підстави для його поновлення.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до ст. 22 Закону України „Про виконавче провадження" (в редакції яка діяла на час набрання законної сили рішення суду), встановлено строк для пред`явлення виконавчих документів протягом року з наступного дня після набрання рішення законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення.

Строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання сплинув 30 вересня 2016 року.

Обов`язок щодо своєчасного пред`явлення виконавчого листа до виконання покладається на стягувача.

Підставою для поновлення строку пред`явлення до виконання виконавчого документа є наявність поважних причин такого пропуску, встановлення яких віднесено на розсуд суду, який у кожному конкретному випадку має в залежності від конкретних обставин встановити їх наявність та об`єктивну вагу для сторін та для справи.

Причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно таким умовам: це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк, це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк, виникла протягом строку, який пропущений та підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

У разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлення. Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк, якщо інше не передбачено законом, та у разі визнання причин пропуску поважними може поновити його (ст. 24 Закону України "Про виконавче провадження", ст. 433 ЦПК України ).

Виходячи з аналізу зазначених норм права, суд, відповідно до ст. 433 ЦПК України, при вирішенні питання про поновлення строку для пред`явлення до виконання документа, виданого на підставі судового рішення, повинен з`ясувати питання щодо причин пропуску цього строку та залежно від характеру цих причин зробити висновок про їх поважність чи неповажність, а відтак дійти висновку про наявність чи відсутність підстав для поновлення строку.

З матеріалів справи вбачається, що представником ОСОБА_1 - ОСОБА_2 12 лютого 2016 року отримано копію рішення, яке набрало законної сили 29 вересня 2015 року, що підтверджується наявною в матеріалах справи заявою про видачу копії рішення та розпискою представника про її отримання (а.с.82).

З заявою про видачу виконавчого листа позивач звернулася до суду 16 січня 2019 року.

У силу ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський Суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував на необхідності дотримання принципу правової (юридичної) визначеності, які є невід`ємною, органічною складовою принципу верховенства права (зокрема, рішення у справах "Єлоєв проти України", "Новік проти України").

У широкому розумінні принцип правової визначеності являє собою сукупність вимог до організації та функціонування правової системи з метою забезпечення перш за все стабільного правового становища індивіда шляхом вдосконалення процесів правотворчості та правозастосування.

Положення Закону України "Про виконавче провадження", що обмежують строк на пред`явлення виконавчих документів до примусового виконання, є законодавчим втіленням принципу правової визначеності та встановлюють строк, протягом якого боржник може очікувати примусового виконання рішення, ухваленого не на його користь.

Протягом цього строку позивач (стягувач), який бажає примусово виконати рішення суду, повинен вжити всіх залежних від нього заходів для отримання виконавчого документу та пред`явлення його до примусового виконання.

Обґрунтовуючи заяву про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, заявник посилався на поважність причин пропуску такого строку, а саме на те, що постановою Правління Національного банку України від 23 червня 2015 року № 408 «Про віднесення ПАТ «КБ«Фінансова ініціатива» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 23 червня 2015 року № 121 про запровадження тимчасової адміністрації з 24 червня 2015 року.

Однак, не можна визнати поважними вказані заявником причини пропуску строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання, які б перешкоджали заявнику у межах строку, визначеного Закону України "Про виконавче провадження", отримати та пред`явити виконавчий лист до виконання. Пред`явлення виконавчого листа до виконання взагалі не відбулось.

Інших доказів, які б свідчили про об`єктивні, непереборні, істотні труднощі для вчинення процесуальних дій заявником не подано.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що заявником не доведено поважності причин пропуску строку на пред`явлення виконавчого документа до виконання, а відтак, відсутні правові підстави для поновлення строку для пред`явлення вказаного виконавчого документа до примусового виконання.

Судове рішення відповідає вимогам ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки судові процедури повинні бути справедливими і розумними як до відповідача, так і до позивача.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не дають підстав для висновку про порушення судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Таким чином, ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм процесуального права і підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 квітня 2019 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до чинного законодавства.

Судді: