Справа № 154/2285/19 Головуючий у 1 інстанції: Вітер І. Р.
Провадження № 22-ц/802/1131/19 Категорія: 31 Доповідач: Шевчук Л. Я.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Шевчук Л.Я.,

суддів - Данилюк В.А., Киці С.І.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 23 вересня 2019 року,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернулася в суд із зазначеними позовними вимогами, які обґрунтувала тим, що 19 квітня 2019 року її покусала собака відповідачки, внаслідок чого їй були заподіяні легкі тілесні ушкодження.

Позивач також зазначала, що вона в період з 19.04.2019 року по 21.04.2019 року перебувала на стаціонарному лікуванні у травматичному відділенні Володимир-Волинського територіального медичного об`єднання і на придбання необхідних для лікування медикаментів нею було витрачено 1850 грн.

Посилаючись на зазначені обставини та на те, що вона зазнала значних фізичних та душевних страждань, позивач просила суд стягнути з відповідача 2134,85 грн матеріальної шкоди та 10 000 грн моральної шкоди.

Рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 23 вересня 2019 року в даній справі позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди задоволено частково.

Постановлено стягнуто з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 2134 грн матеріальної шкоди та 2 000 грн моральної шкоди.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Додатковим рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 01 жовтня 2019 року відповідачку ОСОБА_2 звільнено від сплати судового збору в даній цивільній справі.

Не погоджуючись із постановленим судовим рішенням в частині визначення розміру відшкодування матеріальної та моральної шкоди, відповідачка подала апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість судового рішення, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції змінити у частині стягнення з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 матеріальної шкоди, зменшивши її розмір із 2134 грн 00 коп до 1125 грн 17 коп та в частині розміру моральної шкоди, зменшивши її розмір із 2 000 грн до 500 грн.

Частиною 1 статті 369 ЦПК України передбачено, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 слід задовольнити частково, рішення суду першої інстанції - змінити з наступних підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з того, що позивачці була заподіяна шкода собакою відповідачки, а тому така шкода підлягає відшкодуванню з відповідачки в користь позивачки.

Апеляційний суд погоджується із такими висновками суду першої інстанції.

Із матеріалів справи убачається, що постановою Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 14 травня 2019 року ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 154 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3-ьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 грн з конфіскацією собаки (а.с.8).

Відповідно до частини 6 статті 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Зазначеним судовим рішенням встановлено, що 19 квітня 2019 року за адресою: АДРЕСА_1 позивачку ОСОБА_1 покусала собака відповідачки ОСОБА_2 , внаслідок чого позивачці були заподіяні легкі тілесні ушкодження.

Дана обставина також підтверджується наявною у матеріалах справи випискою із медичної картки амбулаторного хворого, із якої вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителька міста Володимир-Волинський, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , перебувала на стаціонарному амбулаторному лікуванні у травматологічному відділенні Володимир-Волинського територіального медичного об`єднання у період з 19.04.2019 року по 21.04.2019 року (а. с. 11).

Згідно з частинами 1 та 2 статті 180 ЦК України тварини є особливим об`єктом цивільних прав, на них поширюється режим речі, а правила поводження з тваринами встановлюються законом.

Виходячи зі змісту Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» власник тварини, юридична або фізична особа, яка здійснює догляд за твариною, що належить їй на праві власності або на інших підставах, що не суперечать законодавству, несе відповідальність за стан тварини та її дії згідно з чинним законодавством.

Відповідно до положень частин 5, 6 та 8 статті 9 вказаного Закону особа, яка супроводжує тварину, зобов`язана забезпечити безпеку оточуючих людей і тварин, а також майна від заподіяння шкоди супроводжуваною домашньою твариною; при супроводженні домашніх тварин не допускається залишати їх без нагляду.

Фізичні та юридичні особи, які утримують домашніх тварин, зобов`язані дотримуватися вимог нормативно-правових актів, санітарно-гігієнічних і ветеринарних норм та правил, а також не допускати порушень прав і законних інтересів інших фізичних і юридичних осіб та не створювати загрози безпеці людей, а також інших тварин.

Частина 4 статті 12 цього Закону передбачає, що шкода, заподіяна особі або майну фізичної особи, а також шкода, заподіяна майну юридичної особи твариною, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її утримує.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (стаття 22 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до частини 1 статті 1195 ЦК України фізична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому витрати на придбання ліків.

Судом встановлено, що власником собаки, яка заподіяла шкоду позивачці ОСОБА_1 , є відповідачка ОСОБА_2 .

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про те, що за шкоду, заподіяну позивачці собакою відповідачки, повинна нести відповідальність саме відповідачка ОСОБА_2 .

Разом з тим, колегія суддів не погоджується з визначеним судом першої інстанції розміром як матеріальної так і моральної шкоди з огляду на наступне.

Як убачається із матеріалів справи, а саме: із інформації Володимир-Волинського територіального медичного об`єднання та чеків на придбання медикаментів (а.с.9-11) ОСОБА_1 за період лікування отримувала медикаменти, які вона придбала за власні кошти на загальну суму 1780,75 грн.

Колегія суддів вважає, що з відповідачки в користь позивачки підлягає відшкодуванню матеріальна шкода в розмірі 1780,75 грн, розмір якої підтверджений належними і допустимим доказами.

При цьому суд апеляційної інстанції не погоджується з висновками місцевого суду про стягнення з відповідачки в користь позивачки вартість придбаного останньою крему «Контрактубекс» на суму 353,85 грн, оскільки зазначений крем не входить в перелік медикаментів, які було призначені лікарем для відповідного лікування позивачки ОСОБА_1 .

Також колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції про стягнення з відповідачки в користь позивачки моральної шкоди в розмірі 2000 грн.

Відповідно до статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.

Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, в тому числі у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я (стаття 23 ЦК України).

Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року, викладених в пункті 9 постанови №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

На думку апеляційного суду з відповідачки в користь позивачки підлягає відшкодуванню моральна шкода в розмірі 1000 грн. з врахуванням того, що позивачці ОСОБА_1 були заподіяні легкі тілесні ушкодження, вона перебувала на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні з 19 квітня 2019 року по 21 квітня 2019 року, тобто 3 дні, а згідно інформації з медичної картки стаціонарного хворого ОСОБА_1 (запис від 21 квітня 2019 року) остання була виписана з лікарні за порушення режиму.

На підставі наведеного суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що із-за невідповідності висновків суду встановленим обставинам справи, порушення норм матеріального і процесуального права рішення суду першої інстанції в частині визначення розміру матеріальної і моральної шкоди слід змінити.

Частинами четвертою та п`ятою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Датою прийняття постанови у даній справі є 10 грудня 2019 року, тобто дата складення повного судового рішення.

Керуючись статтями 268, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 23 вересня 2019 року у даній справі змінити.

Стягнути з відповідачки ОСОБА_2 в користь позивачки ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 1780,75 грн.

Стягнути із відповідачки ОСОБА_2 в користь позивачи ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 1 000 грн.

У решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді