П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2019 року м. Бахмут

Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого судді Будулуци М.С.,

суддів: Гапонова А.В., Новікової Г.В.,

за участю секретаря судового засідання Сергєєвої К.О.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 14 листопада 2018 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Комунальної лікувально - профілактичної установи «Обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Департаменту охорони здоров'я Донецької обласної державної адміністрації про визнання незаконним наказу про зміни в оплаті праці (справа № 243/10101/18, суддя Хаустова Т.А., рішення ухвалено у м. Слов'янськ Донецької області, повний текст судового рішення складено 14 листопада 2018 року),-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася з позовом до Комунальної лікувально - профілактичної установи «Обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Департаменту охорони здоров'я Донецької обласної державної адміністрації про визнання незаконним наказу про зміни в оплаті праці, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що вона працює у відповідача фельдшером з інформування бригад екстреної (швидкої) медичної допомоги про виклик екстреної медичної допомоги відділу виїзної консультативної спеціалізованої екстреної медичної допомоги та медицини катастроф.

14 серпня 2018 року відповідачем видано наказ № 269-адм про зупинення їй з 01 серпня 2018 року виплати надбавки за безперервний стаж роботи, який вона вважає незаконним та зазначає, що фахівці з базовою та неповною вищою медичною освітою (молодші спеціалісти і бакалаври) мають право працювати на посадах фельдшерів та медичних сестер усіх спеціальностей, акушерів, лаборантів, фельдшерів-лаборантів, рентгенлаборантів, інструкторів усіх спеціальностей, статистиків медичних, зубних техніків, техніків ортезистів-гіпсовиливальників тощо. Номенклатуру спеціальностей молодших спеціалістів затверджено наказом МОЗ України від 23 листопада 2007 року № 742 «Про атестацію молодших спеціалістів з медичною освітою». Згідно з п.п. 6 п. 4.1.1. розділу 4 Наказу МОЗ України від 05 жовтня 2005 року № 308/519 «Про впорядкування умов оплати праці працівників закладів охорони здоров'я та установ соціального захисту населення»: старші лікарі, лікарі та фахівці з базовою та неповною вищою медичною освітою виїзних бригад, водії та молодші медичні сестри бригад екстреної (швидкої) медичної допомоги та виїзних консультативних бригад мають право на 60 відсотків посадового окладу за безперервний стаж роботи, якщо стаж безперервної роботи складає понад 7 років.

Вона також вказала, що стаж її безперервної роботи фельдшером виїзної бригади складає понад тринадцять років, включаючи період її роботи з 30 січня 1998 року по 01 лютого 2011 року, а тому вважає, що надбавка за безперервний стаж роботи зберігається за нею незалежно від переведень з однієї посади на іншу та її не може бути позбавлено права на отримання цієї надбавки.

Просила суд визнати незаконним та скасувати наказ № 269-адм від 14 серпня 2018 року директора комунального лікувально-профілактичної установи «Обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» про зміну в оплаті праці, яким зупинено їй виплату надбавки за безперервний стаж роботи, стягнути з відповідача Комунальної лікувально - профілактичної установи «Обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Департаменту охорони здоров'я Донецької обласної державної адміністрації на її користь суму сплаченого судового збору за подачу позову в розмірі 704 грн. 80 коп. та витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, в розмірі 4 000,00 грн.

Рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 14 листопада 2018 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Комунальної лікувально - профілактичної установи «Обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Департаменту охорони здоров'я Донецької обласної державної адміністрації про визнання незаконним наказу про зміни в оплаті праці відмовлено.

Із вказаним рішенням суду не погодилась позивач ОСОБА_1 та подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просила рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 14 листопада 2018 року скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначила, що суд неправильно застосував норми наказу МОЗ України від 05 жовтня 2005 року № 308/519 «Про впорядкування умов оплати праці працівників закладів охорони здоров'я та установ соціального захисту населення», оскільки, згідно з п.п. 6 п. 4.1.1 розділу 4 цього наказу МОЗ України, старші лікарі, лікарі та фахівці з базовою та неповною медичною освітою виїзних бригад, водії та молодші медичні сестри бригад екстреної (швидкої) медичної допомоги та виїзних консультативних бригад мають право на 60 відсотків посадового окладу за безперервний стаж роботи, якщо стаж безперервної роботи складає понад 7 років.

Стаж її безперервної роботи фельдшером виїзної бригади складає понад 13 років за період роботи з 30 січня 1998 року по 01 лютого 2011 року, а тому вважає, що надбавка за безперервний стаж роботи зберігається за нею незалежно від переведень з однієї посади на іншу, а тому її безпідставно позбавлено права на отримання надбавки за тривалість безперервної роботи.

Згідно з п. 4.1.3. наказу МОЗ України від 05 жовтня 2005 року № 308/519, до стажу роботи, який дає право на отримання надбавки за тривалість безперервної роботи, взаємно зараховується час роботи в закладах, які перелічені в п. 4.1.1., крім роботи в протилепрозних, протичумних закладах та підрозділах з боротьби з особливо небезпечними інфекціями.

А тому вважає, що її позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому останній вважав доводи апеляційної скарги безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню (а.с. 96 - 101).

Сторони в судове засідання апеляційного суду не з'явилися, але про дату, час і місце розгляду справи повідомлені судовими повістками (а.с. 201, 225, 226).

Апеляційний суд вважав можливим розглянути справу за відсутністю позивача та представника відповідача, оскільки, відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заяву представника позивача - адвоката ОСОБА_3 про відкладення розгляду справи через складні погодні умови та неможливість явки в судове засідання, апеляційний суд відхиляє, як безпідставну, оскільки згідно з повідомленням Українського Гідрометцентру прогноз погоди на 29 січня 2019 року в містах Бахмут та Слов'янськ Донецької області не передбачає атмосферних опадів, а температурний режим є звичайним для зимової пори року (а.с. 111-112, 113-115).

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

За приписами ч.ч. 1 - 4 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі, і не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права.

Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того що, оскільки стаж безперервної роботи ОСОБА_1 після її переведення 01 серпня 2013 року на посаду фельдшера виїзної бригади СШМД м. Слов'янськ було перервано, то, відповідно до частини6 пункту 4.1.1. пункту 4.1. розділу 4 Умов оплати праці, затвердженого наказом МОЗ України «Про впорядкування умов оплати праці працівників закладів охорони здоров'я та установ соціального захисту населення» від 05 жовтня 2005 року № 308/519, стаж безперервної роботи ОСОБА_1 на посаді фельдшера виїзної бригади СШМД м. Слов'янськ за період з 01 серпня 2013 року по 05 травня 2015 року склав 1 рік та 9 місяців, а тому, надбавка за тривалість безперервної роботи їй не повинна була нараховуватися та виплачуватися.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини, що неоспорені сторонами.

ОСОБА_1 працює у Комунальній лікувально - профілактичній установі «Обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Департаменту охорони здоров'я Донецької обласної державної адміністрації фельдшером з інформування бригад екстреної (швидкої) медичної допомоги про виклик екстреної медичної допомоги Відділу виїзної консультативної спеціалізованої екстреної медичної допомоги та медицини катастроф ( а.с. 29-36).

Відповідно до статті 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується; кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

У частині першій статті 1 Закону України «Про оплату праці» від 24 березня 1995 року, який є спеціальним нормативно - правовим актом, що регулює правовідносини у сфері оплати праці, міститься аналогічне визначення поняття «заробітна плата».

Згідно з ст. 2 Закону України «Про оплату праці», основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці ( норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов'язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок ( окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Так, з копії Трудової книжки ОСОБА_1, вбачається, що вона з 01 квітня 1992 року працювала у Слов'янській центральній районній лікарні на посаді фельдшера з прийому викликів Станції швидкої медичної допомоги.

30 січня 1998 року ОСОБА_1 переведена фельдшером на 0,5 ставки з транспортування хворих та 0,5 ставки фельдшера з прийому викликів Станції швидкої медичної допомоги.

02 березня 1998 року ОСОБА_1 переведена фельдшером з транспортування хворих Станції швидкої медичної допомоги, тимчасово, на час декретної відпустки іншого працівника.

06 грудня 2000 року ОСОБА_1 переведена фельдшером з транспортування хворих Станції швидкої медичної допомоги.

01 лютого 2006 року звільнена згідно п.5 ст. 36 КЗпП України по переводу у штат Станції швидкої медичної допомоги Слов'янського району.

02 лютого 2006 року ОСОБА_1 прийнята на посаду фельдшера виїзної бригади Станції швидкої медичної допомоги Слов'янського району .

01 лютого 2011 року ОСОБА_1 переведена фельдшером з прийому викликів Комунального лікувально-профілактичного закладу «Станція швидкої медичної допомоги Слов'янського району».

01 серпня 2013 року ОСОБА_1 була переведена на посаду фельдшера виїзної бригади Станції швидкої медичної допомоги міста Слов'янськ - відокремлений структурний підрозділ Комунальної лікувально-профілактичної установи «Обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф».

05 травня 2015 року ОСОБА_1 звільнена у зв'язку з переведенням у КЛПУ «Обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Відділ для надання консультативної медичної допомоги, згідно п. 5 ст. 36 КЗпП України.

06 травня 2015 року ОСОБА_1 прийнята на посаду фельдшером з інформування бригад екстреної (швидкої) медичної допомоги про виклик екстреної медичної допомоги у Відділ виїзної консультативної спеціалізованої з екстреної медичної допомоги та медицини катастроф по переводу, де працює по теперішній час (а.с. 29-36).

Спірним питанням цієї справи є правомірність дій Комунальної лікувально - профілактичної установи «Обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» щодо зупинення виплати надбавки ОСОБА_1 за безперервний стаж роботи.

З матеріалів справи вбачається, що 14 серпня 2018 року Наказом № 269-адм Комунальної лікувально - профілактичної установи «Обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» від 14 серпня 2018 року «Про зміну оплати праці» ОСОБА_1 - фельдшеру (з інформування бригад екстреної (швидкої) медичної допомоги про виклик екстреної медичної допомоги) Відділу виїзної консультативної спеціалізованої екстреної медичної допомоги та медицини катастроф виплату надбавки за безперервний стаж роботи» виплата надбавки за безперервний стаж роботи зупинена з 01 серпня 2018 року. (а.с. 11).

У п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» від 24 грудня 1999 року № 13 роз'яснено, що при вирішенні спорів про виплату премій, винагороди за підсумками роботи за рік чи за вислугу років, надбавок і доплат необхідно виходити з нормативно-правових актів, якими визначено умови та розмір цих виплат. Працівники, на яких поширюються зазначені нормативно-правові акти, можуть бути позбавлені таких виплат (або розмір останніх може бути зменшено) лише у випадках і за умов, передбачених цими актами. З мотивів відсутності коштів у проведенні вказаних виплат може бути відмовлено у тому разі, коли вони обумовлені в зазначених актах наявністю певних коштів чи фінансування.

Згідно зі ст. 21 КЗпП України, трудовий договір це угода між працівником та власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати певну роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язуються виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Положеннями ст. ст. 94, 97 КЗпП України, передбачено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу, при цьому оплата праці працівникові здійснюється за погодинною, відрядною або іншими системами оплати праці. Форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами. Якщо колективний договір на підприємстві, в установі, організації не укладено, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний погодити ці питання з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), що представляє інтереси більшості працівників, а у разі його відсутності - з іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом. Конкретні розміри тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок робітникам, посадових окладів службовцям, а також надбавок, доплат, премій і винагород встановлюються власником або уповноваженим ним органом з урахуванням вимог, передбачених частиною другою цієї статті. Власник або уповноважений ним орган чи фізична особа не має права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами, колективними договорами. Оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов'язань щодо оплати праці.

Статтею 98 КЗпП України передбачено, що оплата праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі законів та інших нормативно-правових актів України, генеральної, галузевих, регіональних угод, колективних договорів, у межах бюджетних асигнувань та позабюджетних доходів, а відповідно до ст. 100 цього Кодексу встановлено, що на важких роботах, на роботах із шкідливими і небезпечними умовами праці, на роботах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров'я встановлюється підвищена оплата праці. Перелік цих робіт визначається Кабінетом Міністрів України.

Працівникам спеціалізованих закладів надбавки, як додаткові види заробітної плати, нараховуються відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2002 року № 1298 «Про оплату праці працівників на основі Єдиної тарифної сітки розрядів і коефіцієнтів з оплати праці працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери» ( зі змінами), наказу Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства охорони здоров'я України від 05 жовтня 2005 року № 308/519 «Про впорядкування умов оплати праці працівникам закладів охорони здоров'я та установ соціального захисту населення», постанови Кабінету міністрів України від 29 грудня 2009 №1418 «Про затвердження Порядку виплати надбавки за вислугу років лікарям і фахівцям з базовою та неповною вищою освітою державних та комунальних закладів охорони здоров'я». Надбавки до посадового окладу поділяються на такі, що установлюються і на такі, що можуть установлюватися.

У частині 6 пункту 4.1.1. пункту 4.1. розділу 4 умов оплати праці працівників закладів охорони здоров'я та установ соціального захисту населення, затверджених наказом міністерства праці та соціальної політики України, міністерством охорони здоров'я України від 05 жовтня 2005 року N 308/519, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України від 17 жовтня 2005 року за №209/11489 вказаний перелік закладів, посад, розмірів надбавок за тривалість безперервної роботи та порядок їх зарплати, а саме: старші лікарі, лікарі та фахівці з базовою та неповною вищою медичною освітою виїзних бригад, водії та молодші медичні сестри бригад екстреної | (швидкої) медичної допомоги та виїзних консультативних бригад Центра екстреної медичної допомоги та медицини катастроф, станції екстреної (швидкої) медичної допомоги, відділення екстреної (невідкладної) медичної допомоги мають право на отримання надбавки за роки роботи від 3 до 5 років - 20 відсотків, від 5 до 7 років - 40 відсотків, понад 7 років - 60 відсотків посадового окладу.

Згідно з пунктом 12 розділу 4 Умов оплати праці, затверджених наказом МОЗ України «Про впорядкування умов оплати праці працівників закладів охорони здоров'я та установ соціального захисту населення» від 05 жовтня 2005 року № 308/519 (далі - наказ МОЗ України № 308/519), за лікарями бригад екстреної (швидкої) медичної допомоги центрів екстреної медичної допомоги та медицини катастроф, станцій екстреної (швидкої) медичної допомоги та відділень швидкої медичної допомоги у складі лікарень, які перейшли на посади головних лікарів, їх заступників з числа лікарів та керівників структурних підрозділів центрів екстреної медичної допомоги та медицини катастроф і станцій екстреної (швидкої) медичної допомоги, а також за працівниками з числа фахівців з базовою та неповною вищою медичною освітою бригад екстреної (швидкої) медичної допомоги, які перейшли на посади головного (старшого) фельдшера, фельдшера (медичної сестри) з інформування бригад екстреної (швидкої) медичної допомоги про виклик екстреної медичної допомоги, зберігається надбавка за тривалість безперервної роботи у розмірах, що відповідають стажу роботи у бригадах екстреної (швидкої) медичної допомоги.

До стажу роботи, який дає право на отримання надбавки за тривалість безперервної роботи, взаємно зараховується час роботи в закладах та на посадах, які перелічені в пункті 4.1.1., що дає право на отримання надбавки за тривалість безперервної роботи:

- не пізніше 3 місяців з дня звільнення із закладу (підрозділу) у зв'язку з його ліквідацією (реорганізацією), скороченням штатів або зміною постійного місця проживання, не враховуючи періоду одержання допомоги у зв'язку з безробіттям або часу переїзду;

- не пізніше одного місяця з дня звільнення із закладів (підрозділів) за власним бажанням (з поважної причини), у тому числі при переведенні чоловіка або дружини в іншу місцевість (час переїзду не включається у місячний строк). Причини, що визнані поважними при звільненні за власним бажанням, визначаються діючим законодавством;

- не пізніше трьох тижнів при звільненні за власним бажанням (без поважних причин);

- не пізніше трьох місяців, не враховуючи часу переїзду, з дня звільнення після закінчення обумовленого трудовим договором строку роботи в районах Далекої Півночі та місцевостях, що прирівняні до них;

- не пізніше місяця після наукової або педагогічної роботи за спеціальністю, яка безпосередньо слідувала за роботою у закладах, підрозділах та на посадах, указаних у пункті 4.1.1;

- не пізніше строку, установленого для прибуття на роботу після закінчення вищого навчального закладу (з урахуванням часу проходження інтернатури), клінічної ординатури або аспірантури, якщо навчанню безпосередньо передувала робота в закладах (підрозділах) та на посадах, указаних у пункті 4.1.1;

- не пізніше 3 місяців, не враховуючи часу переїзду, з дня звільнення із строкової військової служби із Збройних Сил країн СНД, колишнього СРСР, України, якщо службі безпосередньо передувала робота в закладах (підрозділах) на посадах, указаних у пункті 4.1.1;

- не пізніше 3 місяців, не враховуючи часу переїзду, з дня звільнення з роботи за власним бажанням з указаних закладів (підрозділів), посад у зв'язку з переведенням чоловіка (дружини) військовослужбовця в іншу місцевість або переїзду чоловіка (дружини) у зв'язку із звільненням із Збройних Сил країн СНД, колишнього СРСР, України;

- протягом місяця після припинення тимчасової інвалідності або хвороби, які зумовили звільнення із закладів (підрозділів), посад, указаних у пункті 4.1.1, а також у разі переведення на іншу роботу за цих підстав;

- при переході на пенсію за віком, на пенсію за вислугу років та у зв'язку з інвалідністю, якщо переходу на пенсію безпосередньо передувала робота в закладах (підрозділах), на посадах, що вказані в пункті 4.1.1;

- не пізніше двох місяців після повернення в Україну з роботи за кордоном, у міжнародних організаціях як фахівців з надання допомоги іншим державам, якщо роботі за кордоном безпосередньо передувала робота в закладах (підрозділах) на посадах, що вказані в пункті 4.1.1.

Суд прийняв до уваги, що тривалість безперервної роботи ОСОБА_1 в закладах (підрозділах) і на посадах, вказаних вище, за період з 30 січня 1998 року по 31 січня 2011 року складає 13 років.

Разом з тим, з 01 лютого 2011 року, після переведення ОСОБА_1, за її власним бажанням, фельдшером з прийому викликів Комунального лікувально - профілактичного закладу «Станція швидкої медичної допомоги Слов'янського району», стаж роботи, який давав ОСОБА_1 право на отримання надбавки за тривалість безперервної роботи, був перерваний.

Згідно з пунктом 12 розділу 4 умов оплати праці, затвердженого наказом МОЗ України № 308/519, у ОСОБА_1 правомірно зберіглася надбавка за тривалість безперервної роботи на посаді фельдшера з прийому викликів Комунального лікувально - профілактичного закладу «Станція швидкої медичної допомоги Слов'янського району» у розмірах, що відповідають стажу роботи у бригадах екстреної (швидкої) медичної допомоги до моменту її переведення на нову посаду - фельдшера виїзної бригади СШМД м. Слов'янськ.

01 серпня 2013 року ОСОБА_1 за власним бажанням була переведена на посаду фельдшера виїзної бригади СШМД м. Слов'янськ, а тому з 01 серпня 2013 року надбавка за тривалість безперервної роботи у неї не зберіглася.

Таким чином, після переведення ОСОБА_1 на посаду фельдшера виїзної бригади СШМД м. Слов'янськ, у зв'язку з тим, що стажу роботи, який давав їй право на отримання надбавки за тривалість безперервної роботи, був перерваний, з 01 серпня 2013 року ОСОБА_1 не повинна була отримувати цю надбавку.

06 травня 2015 року ОСОБА_1 була прийнята по переводу, за власним бажанням, на посаду фельдшером (з інформування бригад екстреної (швидкої) медичної допомоги про виклик екстреної медичної допомоги) у Відділ виїзної консультативної спеціалізованої екстреної медичної допомоги та медицини катастроф.

Відповідно до частині 6 пункту 4.1.1. пункту 4.1. розділу 4 умов оплати праці, затвердженого наказом МОЗ України № 308/519, зв'язку з тим, що стаж безперервної роботи ОСОБА_1 на посаді фельдшера виїзної бригади СШМД м. Слов'янськ за період з 01 серпня 2013 року по 05 травня 2015 року склав 1 рік та 9 місяців надбавка за тривалість безперервної роботи їй не повинна була нараховуватися та виплачуватися.

Відповідно до Інструкції про порядок обчислення заробітної плати працівників закладів охорони здоров'я та соціального захисту, затвердженої наказом МОЗ України від 23 листопада 1993 року № 229 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України від 27 грудня 1993 року за № 198, що втратив чинність 06 квітня 2001 року, був пункт 7 розділу 5, а саме: «7. За фельдшерами (медичними сестрами) по прийманню викликів і передачі їх виїзним бригадам та старшими фельдшерами станції (підстанції) швидкої медичної допомоги, за якими були збережені раніше отримувані надбавки, що нараховувались за тривалість безперервної роботи, попередній безперервний стаж зберігається у разі переходу на роботу у заклади (підрозділи), на посади, які перелічені у п.6.1. У той же час робота на посаді фельдшера (медичної сестри) по прийманню викликів і передачі їх виїзним бригадам або на посаді старшого фельдшера підстанції в стаж безперервної роботи, який дає право на отримання надбавок за тривалість роботи, не включається».

В умовах оплати праці працівників закладів охорони здоров'я та установ соціального захисту населення, затверджених наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерством охорони здоров'я України від 06 квітня 2001 року № 161/137 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України від 11 квітня 2001 року за № 333/5524, який втратив чинність 05 жовтня 2005 року, пункт 7 був виключений.

Таким чином, Інструкцією № 229 були передбачені умови, при яких за фельдшерами (медичними сестрами) по прийманню викликів і передачі їх виїзним бригадам, за якими були збережені раніше отримувані надбавки, що нараховувались за тривалість безперервної роботи, попередній безперервний стаж зберігається у разі переходу на роботу у заклади (підрозділи), на посади, які перелічені у п.6.1. Втім. в Умовах оплати праці № 161/137 та діючих Умовах оплати праці, затверджених наказом МОЗ України № 308/519, даний пункт виключено.

На підставі викладеного, суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання незаконним наказу № 269-адм від 14 серпня 2018 року директора Комунальної лікувально-профілактичної установи «Обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» про зміну в оплаті праці та зупинення виплати надбавки за безперервний стаж роботи не можуть бути задоволені, оскільки стаж безперервної роботи ОСОБА_1 після її переведення 01 серпня 2013 року на посаду фельдшера виїзної бригади СШМД м. Слов'янськ, перервався. Відповідно до частині 6 пункту 4.1.1. пункту 4.1. розділу 4 Умов оплати праці № 308/519, стаж безперервної роботи ОСОБА_1 на посаді фельдшера виїзної бригади СШМД м. Слов'янськ за період з 01 серпня 2013 року по 05 травня 2015 року склав 1 рік та 9 місяців, а тому надбавка за тривалість безперервної роботи їй не повинна була нараховуватися та виплачуватися.

Тому, враховуючи вищенаведене, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 судом відмовлено.

При вирішенні справи суд посилався на ст. 43 Конституції України, ст.ст.1, 2 Закону України «Про оплату праці», ст.ст. 94, 97, 98 Кодексу Законів про працю України та на інші нормативно - правові акти МОЗ України.

Апеляційний суд вважає, що зазначені висновки суду першої інстанції відповідають встановленим обставинам справи.

Як вбачається з матеріалів справи, суд правильно встановив виниклі правовідносини, дав їм належну оцінку і обґрунтовано відмовив у задоволенні позову ОСОБА_1

Доводи апеляційної скарги позивача стосовно невідповідності висновків суду обставинам справи та порушенням судом норм матеріального права, апеляційний суд відхиляє та апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції, на підставі доказів сторін, які належним чином оцінені, врахувавши вищезазначені норми права, дійшов обґрунтованого висновку про те, що підстави для задоволення позову ОСОБА_1 відсутні.

З матеріалів справи вбачається, що 01 квітня 1992 року ОСОБА_1 була прийнята у Слов'янську центральну районну лікарню на посаду фельдшера з прийому викликів станції швидкої медичної допомоги.

30 січня 1998 року позивач була переведена фельдшером на 0,5 ставки з транспортування хворих та 0,5 ставки фельдшера з прийому викликів станції Швидкої медичної допомоги.

02 березня 1998 року вона переведена фельдшером з транспортування хворих станції Швидкої медичної допомоги, тимчасово, на час декретної відпустки іншого фельдшера, а з 06 грудня 2000 року була переведена фельдшером з транспортування хворих станції Швидкої медичної допомоги.

01 лютого 2006 року її звільнено згідно з п. 5 ст. 36 КЗпП України по переводу у штат станції Швидкої медичної допомоги Слов'янського району.

02 лютого 2006 року ОСОБА_1 прийнята на посаду фельдшера виїзної бригади станції Швидкої медичної допомоги Слов'янського району .

01 лютого 2011 року позивач ОСОБА_1 переведена фельдшером з прийому викликів комунального лікувально-профілактичного закладу «Станція Швидкої медичної допомоги Слов'янського району».

Тривалість безперервної роботи ОСОБА_1 в закладах (підрозділах) і на посадах, вказаних вище, за період з 30 січня 1998 року по 31 січня 2011 року складає 13 років.

З 01 лютого 2011 року, після переведення ОСОБА_1, за її власним бажанням, фельдшером з прийому викликів комунального лікувально - профілактичного закладу «Станція швидкої медичної допомоги Слов'янського району» стаж роботи, який давав ОСОБА_1 право на отримання надбавки за тривалість безперервної роботи, був перерваний.

Але, згідно з пунктом12 розділу 4 Умов оплати праці працівників закладів охорони здоров'я та установ соціального захисту населення, затверджених наказом МОЗ України № 308/519, у ОСОБА_1 правомірно зберіглася надбавка за тривалість безперервної роботи на посаді фельдшера з прийому викликів комунального лікувально-профілактичного закладу «Станція швидкої медичної допомоги Слов'янського району у розмірах, що відповідають стажу роботи у бригадах екстреної (швидкої) медичної допомоги до моменту її переведення на нову посаду - фельдшера бригади СШМД м. Слов'янськ.

01 серпня 2013 року ОСОБА_1 за власним бажанням була переведена на посаду фельдшера виїзної бригади станції Швидкої медичної допомоги міста Слов'янськ.

Тобто, саме з 01 серпня 2013 року надбавка за тривалість безперервної роботи у неї не зберіглася.

Після переведення ОСОБА_1 на посаду фельдшера виїзної бригади СШМД м. Слов'янськ, у зв'язку з тим, що стаж роботи, який складав з 30 січня 1998 року по 31 січня 2011 року, що давав право на отримання надбавки за тривалість безперервної роботи, був перерваний, ОСОБА_1 з 01 серпня 2013 року не мала права отримувати вказану надбавку.

У частині 6 пункту 4.1.1. пункту 4.1. розділу 4 Умов оплати праці працівників закладів охорони здоров'я та установ соціального захисту населення, затверджених наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерством охорони здоров'я України від 05жовтня 2005 року № 308/519 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України від 17 жовтня 2005 року за № 209/11489, вказано перелік закладів, посад, розмірів надбавок за тривалість безперервної роботи та порядок їх оплати.

Згідно з пунктом 12 розділу 4 умов оплати праці N 308/519, за лікарями бригад екстреної (швидкої) медичної допомоги центрів екстреної медичної допомоги та медицини катастроф, станцій екстреної (швидкої) медичної допомоги та відділень швидкої медичної допомоги у складі лікарень, які перейшли на посади головних лікарів, їх заступників з числа лікарів та керівників структурних підрозділів центрів екстреної медичної допомоги та медицини катастроф і станцій екстреної (швидкої) медичної допомоги, а також за працівниками з числа фахівців з базовою та неповною вищою медичною освітою бригад екстреної (швидкої) медичної допомоги, які перейшли на посади головного (старшого) фельдшера, фельдшера (медичної сестри) з інформування бригад екстреної (швидкої) медичної допомоги про виклик екстреної медичної допомоги, зберігається надбавка за тривалість безперервної роботи у розмірах, що відповідають стажу роботи у бригадах екстреної (швидкої) медичної допомоги.

До стажу роботи, який дає право на отримання надбавки за тривалість безперервної роботи, взаємно зараховується час роботи в закладах та на посадах, які перелічені в пункті 4.1.1.

Втім, з 01 лютого 2011 року, після переведення ОСОБА_1, за її власним бажанням, фельдшером з прийому викликів комунального лікувально - профілактичного закладу «Станція швидкої медичної допомоги Слов'янського району» стаж роботи, який давав ОСОБА_1 право на отримання надбавки за тривалість безперервної роботи, був перерваний.

Аргументи апеляційної скарги апеляційний суд відхиляє, оскільки вони не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині рішення, та зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника із висновками суду щодо їх оцінки.

Докази та обставини, на які посилаються заявник у апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції, їм надано належну оцінку в сукупності з іншими доказами у справі, а при їх дослідженні та встановленні судом дотримані норми матеріального і процесуального права.

За правилами статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги позивача ОСОБА_1 та залишення без змін рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 14 листопада 2018 року, оскільки судове рішення є законним та обґрунтованим.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 14 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді:

Повний текст постанови складений «29» січня 2019 року.

Суддя Донецького

апеляційного суду Будулуца М.С.