ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2019 року

м. Харків

справа № 640/22702/18

провадження № 22-ц/818/5167/19

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Тичкової О.Ю.,

суддів Котелевець А.В., Піддубного Р.М.,

сторони справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Туроператор Товариство з обмеженою відповідальністю «Оазис Тревел Україна»,

інші учасники справи:

третя особа Турагент «Парадиз-Тур Люкс» фізична особа-підприємець ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 20 серпня 2019 року, ухвалене 14 годині 2 хвилини у складі судді Бородіної Н.М. (повний текст судового рішення складений 27 серпня 2019 року),

у с т а н о в и в:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом про розірвання договору про надання туристичних послуг від 26.01.2018 № 26/01-4 та стягнення з відповідача вартості оплачених та не отриманих послуг в розмірі 22 150 грн, пені в розмірі 96 352,50 грн та відшкодування моральної шкоди в розмірі 5 000 грн.

В обґрунтування позову посилався на те, що у відповідності до Договору про надання туристичних послуг від 26.01.2018 №26/01-4, укладеного між позивачем та турагентом «Парадиз-Тур Люкс» ФОП ОСОБА_2 , яка діяла на підставі Агентського договору №2017/389 від 27.02.2017, під контролем та за дорученням туроператора TOB «Оазис Тревел Україна», ОСОБА_1 придбав тур до Тунісу (Туніс м. Хаммамет) з 05.07.2018 по 12.07.2018 з вильотом з м. Харків з наданням відповідних послуг (передбачених п.2.6.1 Договору), а саме: бронювання авіаквитків на літак з маршрутом Харків - Монастир - Харків, розміщення в готелі Mirage Beach Club (ex. Club Med), екскурсійна програма, медичне страхування тощо. На виконання умов п.2.1.1 Договору, позивачем було сплачено вартість туру у розмірі 22 150 грн у відповідності до розрахункової квитанції від 12.06.2018 №26/01-18, дані грошові кошти третьою особу були перераховані відповідачу. Проте туристичний продукт (тур до Тунісу), в порушення вимог п.1.1 Договору йому надано не було, про причини ненадання туристичних послуг повідомлено не було, про дату перенесення туру позивача також не повідомляли, іншого туристичного продукту не запропонували. Внаслідок таких дій позивачу було завдано збитків у вигляді вартості сплачених коштів та ненаданих послуг у розмірі 22 150 грн, пені в сумі 96 352,50 грн. Крім цього діями відповідача йому завдано моральну шкоди, що полягає у психологічних стражданнях, душевних хвилюваннях з приводу втрати можливості відпочити, необхідністю докладання додаткових зусиль для вирішення ситуації, пов`язаної з поверненням сплачених за відпочинок грошей.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 20 серпня 2019 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що позивачем не надано доказів, що ФОП ОСОБА_2 діяла від імені і як посередник між ТОВ «Оазис Тревел Україна» та позивачем, що саме вказане товариство порушило умови договору та законодавство в галузі туристичної діяльності і не надало туристичні послуги позивачу. Позивач не довів наявність підстав для розірвання договору, відшкодування матеріальних збитків, моральної шкоди та стягнення пені, передбаченої ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів».

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції неправильно застосовані норми матеріального права та грубо порушені норми процесуального права.

Зокрема, зазначав, що суд у своєму рішенні від 20.08.2019 посилається на той факт, що позивачем не надано до суду жодних доказів порушення відповідачем умов договору про надання туристичних послуг від 26.01.2018 № 26/01-4 крім повідомлення про скасування вильотів.

Дане посилання суду спростовується тим, що відповідно до статті 651 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Туроператори здійснюють підприємницьку діяльність, тому вони несуть підвищену відповідальність за порушення зобов`язань за договором про надання туристичних послуг. Зокрема, допущених тими особами, з якими туроператор сам уклав договори на обслуговування їх замовника (туриста). Така відповідальність настає незалежно від вини самої особи, яка здійснює туристичну діяльність. Доказами, що були дослідженні судом, підтверджується той факт, що відповідач порушив умови договору, що призвело до неможливості отримання позивачем туристичного продукту та, як наслідок, неможливості відпочинку у літній період у спосіб, який ним був обраний заздалегідь. З приводу невиконання умов договору позивачем 18.10.2018 було надіслано на адресу туроператора ТОВ «Оазіс Тревел Україна» та турагента ФОП ОСОБА_2 письмову вимогу про повідомлення причин ненадання туристичного продукту та відшкодування збитків. Але таку вимогу відповідач та третя особа залишили без відповіді. Крім того, відповідачем взагалі не здійснювалося жодного повідомлення про скасування туру, повідомлення було надано лише третьою особою по телефону. ОСОБА_1 в повному обсязі виконав зобов`язання за договором в частині сплати вартості туру, сплачені ним грошові кошти були отримані третьою особою, що підтверджується квитанцією на 22 150 грн. Ні відповідач, ні третя особа жодних претензій щодо оплати туру до нього не пред`являли.

Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд керується статтею 367 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.п. 3,4 ч.1, ч.2 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Судом установлено, що 26.01.2018 між ФОП ОСОБА_2 , яка діяла від імені, під контролем та за дорученням ТОВ «Оазіс Тревел Україна» на підставі ліцензії Державного агентства України з туризму та курортів на туроператорську діяльність Серія АЕ № 185717 від 15.03.2013, та ОСОБА_1 , що діє від свого імені та від імені і на користь осіб, які уповноважили його на укладання даного договору, а саме ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , був укладений Договір про надання туристичних послуг № 26/01-4 (надалі Договір) (а.с.11-19)).

Згідно із пунктом 1.1. Договору Туроператор зобов`язується забезпечити надання Туристу туристичного продукту (туру), на умовах, визначених Договором, а Турист зобов`язується прийняти і своєчасно, в повному обсязі оплатити вартість туру, згідно цього Договору. В цілях виконання даного Договору Туроператор надає туристичний продукт, що відповідає вказаним в Договорі вимогам Туриста.

Відповідно до пункту 2.1.1. Договору турист зобов`язується своєчасно, у повному обсязі відповідно до умов цього Договору та калькуляції оплатити вартість туристичних послуг, що надаються оператором, але в будь-якому разі не пізніше, ніж 20.06.2018. Форма розрахунку готівкова чи безготівкова, за вибором Туриста. Вартість послуг за цим Договором становить 22 150 грн, що є еквівалентом 814 доларів США. Вартість послуг, визначена даним договором в еквіваленті в іноземній валюті, сплачується у гривнях за фіксованим курсом, по відношенню до євро (долару США) на день здійснення оплати. Зазначена вартість послуг автоматично змінюється в разі збільшення фіксованого курсу гривні по відношенню до євро (долару США), встановленого Туроператором пропорційно зміни курсу на день здійснення повної оплати туру.

Згідно із пунктом 2.6.1. Договору Туроператор зобов`язувався організувати тур для Туриста (на 2 осіб) в Туніс з 05.07.2018 по 12.07.2018, який включає в себе комплекс туристичних послуг: бронювання авіаквитків на літак; розміщення в готелі; харчування; трансфер; екскурсійну програму; медичне страхування; оформлення в`їзної візи до Туніс; інші послуги.

На виконання своїх обов`язків за цим Договором, позивачем 12.06.2018 було сплачено 22 150 грн, що підтверджується розрахунковою квитанцією № 26/01-18 (а.с. 7).

ТОВ «Оазіс Тревел Україна» свого обов`язку щодо організації туру у вищезазначені строки не виконала.

18.10.2018 позивачем на адресу ТОВ «Оазіс Тревел Україна» та Турагента «Парадиз-Тур Люкс» ФОП ОСОБА_2 подано заяву щодо відшкодування завданих збитків, завданих невиконанням умов Договору, в розмірі вартості туристичного продукту 22 150 грн (а.с. 6).

Згідно зі статтею 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За умовами частини третьої статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У частині першій статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 20 Закону України № 324/95-ВР від 15.09.1995 «Про туризм» за договором на туристичне обслуговування одна сторона (туроператор, турагент) за встановлену договором плату зобов`язується забезпечити надання за замовленням іншої сторони (туриста) комплексу туристичних послуг (туристичний продукт).

Згідно з частиною 2 статті 20 Закону України «Про туризм» до договору на туристичне обслуговування застосовуються загальні положення договору про надання послуг, якщо інше не передбачено законом та не суперечить суті зобов`язання.

Відповідно до частини 15 статті 20 Закону України «Про туризм» якість туристичних послуг має відповідати умовам договору на туристичне обслуговування, порядок і способи захисту порушених прав туристів визначаються Законом України «Про захист прав споживачів».

Статтею 1 Закону України «Про туризм» визначено, що туристичний продукт - це попередньо розроблений комплекс туристичних послуг, який поєднує не менше ніж дві такі послуги, що реалізується або пропонується для реалізації за визначеною ціною, до складу якого входять послуги перевезення, послуги розміщення та інші туристичні послуги, не пов`язані з перевезенням і розміщенням (послуги з організації відвідувань об`єктів культури, відпочинку та розваг, реалізації сувенірної продукції тощо).

Відповідно до частини 3 статті 19-1 Закону України «Про туризм» туроператор (турагент) зобов`язаний додержуватися умов надання комплексу туристичних послуг, про які був поінформований споживач до укладення договору на туристичне обслуговування, крім випадків, коли про зміну таких умов повідомлено споживача до укладення договору або якщо зміни внесено на підставі угоди, укладеної між сторонами договору.

Згідно із частиною 7 статті 20 Закону України «Про туризм» кожна із сторін договору на туристичне обслуговування до початку туристичної подорожі може вимагати внесення змін до цього договору або його розірвання у зв`язку із зміною істотних умов договору та обставин, якими вони керувалися під час укладення договору, зокрема у разі, погіршення умов туристичної подорожі, зміни її строків.

За змістом частини 8 статті 20 Закону України «Про туризм» туроператор (турагент) зобов`язаний не пізніш як через один день з дня, коли йому стало відомо про зміну обставин, якими сторони керувалися під час укладення договору на туристичне обслуговування, та не пізніш як за три дні до початку туристичної подорожі повідомити туриста про таку зміну обставин з метою надання йому можливості відмовитися від виконання договору без відшкодування шкоди туроператору (турагенту) або внести зміни до договору, змінивши ціну туристичного обслуговування.

Відповідно до частини 11 статті 20 Закону України «Про туризм» якщо під час виконання договору на туристичне обслуговування туроператор не в змозі надати значну частину туристичного продукту, щодо якого відповідно до договору на туристичне обслуговування сторони досягли згоди, туроператор повинен з метою продовження туристичного обслуговування вжити альтернативних заходів без покладення додаткових витрат на туриста, а в разі потреби відшкодувати йому різницю між запропонованими послугами і тими, які були надані. У разі неможливості здійснення таких заходів або відмови туриста від них туроператор зобов`язаний надати йому без додаткової оплати еквівалентний транспорт для повернення до місця відправлення або іншого місця, на яке погодився турист, а також відшкодувати вартість ненаданих туроператором туристичних послуг і виплатити компенсацію у розмірі, визначеному в договорі за домовленістю сторін.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно зі статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно із частинами 1 та 2 статті 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Згідно з частинами 1 та 3 статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до частини 12 статті 20 Закону України «Про туризм» туроператор несе перед туристом відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування, крім випадків, якщо: невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування сталося з вини третіх осіб, не пов`язаних з наданням послуг, зазначених у цьому договорі, та жодна із сторін про їх настання не знала і не могла знати заздалегідь.

Статтею 33 Закону України «Про туризм» передбачено, що суб`єкт туристичної діяльності, який порушив законодавство в галузі туристичної діяльності при наданні туристичної послуги, що завдало шкоду, зобов`язаний відшкодувати туристу збитки у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до частини 1 статті 906 ЦК України збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із частинами 1, 2 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Відповідно до частини 1 статті 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Відповідно до частини 3 цієї статті збитки визначаються з урахуванням ринкових цін, що існували на день добровільного задоволення боржником вимоги кредитора у місці, де зобов`язання має бути виконане, а якщо вимога не була задоволена добровільно, - у день пред`явлення позову, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом частин 1, 4, 5 статті 10 Закону України № 1023-XII від 12.05.1991 «Про захист прав споживачів» споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. За наявності у роботі (послузі) істотних недоліків споживач має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків.

У разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення.

Отже, відповідно до вищезазначених норм Закону України «Про туризм», Закону України «Про захист прав споживачів», ЦК України майнову відповідальність несе суб`єкт туристичної діяльності, який порушив законодавство в галузі туристичної діяльності при наданні туристичної послуги, порушив умови договору між туристом і суб`єктом туристичної діяльності з надання туристичних послуг, та за вини якого замовнику (туристу) завдано збитків.

Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові № 6-42цс13 від 03.07.2013.

Тому колегія суддів не може погодитися з висновком суду про відсутність вини відповідача у не виконані умов Договору.

При перегляді справи в суді апеляційної інстанції встановлено, що відповідно до умов Договору, саме туроператор - ТОВ «Оазіс Тревел Україна» мав надавати позивачу послуги з організації перевезення і відпочинку у Тунісі з 05.07.2018 по 12.07.2018.

Проте тур, погоджений у Договорі та оплачений позивачем, не розпочався з вини туроператора.

Абзацем 1 підпункту 2.6.1 пункту 2.6 Договору встановлено, що саме Туроператор зобов`язаний повідомити Туриста про зміну у розкладі рейсу протягом 2-х годин з моменту отримання відповідної інформації.

Туроператор ТОВ «Оазіс Тревел України» належних та допустимих доказів виконання зазначеного обов`язку суду не надав. Свою вину у невиконанні умов Договору щодо організації туру не спростував.

Судова колегія вважає помилковим висновок суду про те, що до спірних правовідносин підлягає застосуванню умови п. 3.5 Договору , що звільняють відповідача від відповідальності за зміну, затримку, скасування відправлення рейсу з боку Авіокомпанії Bravo Airways тому, що докази здійснення останнім запланованого рейсу після зміни, затримки або скасування відправлення в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до частини другої статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Доказування не може гуртуватися на припущеннях (частина 6 статті 81 Цпк України).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги. Тому рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням у справі нового судового рішення про стягнення з відповідача на користь позивача 22 150 грн (в межах заявлених позовних вимог) неповернутих коштів, сплачених в рахунок вартості туру за Договором, та пені, передбаченої положенням частини 5 статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів».

Оскільки, наданий позивачем розрахунок суми пені стороною відповідача не спростовано, з ТОВ «Оазіс Тревел Україна» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню пеня за прострочення виконання зобов`язання в розмірі 96 352 грн 50 коп.

Щодо заявлених позовних вимог про стягнення моральної шкоди судова колегія приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову у цій частини, виходячи з такого.

Позивач зазначає, що протиправними діями відповідача йому була спричинена моральна шкода, яка полягала у психологічних стражданнях, душевних хвилюваннях, які позивач відчув через неможливість відпочинку, необхідність докладання ним додаткових зусиль, пов`язаних із поверненням сплачених грошових коштів за договором про надання туристичних послуг, зверненням за правовою допомогою до юриста та зіпсований настрій і відпустку.

Частиною другою статті 33 Закону України «Про туризм» передбачено, що заподіяна туристу моральна шкода, якою порушені його законні права, відшкодовується суб`єктом туристичної діяльності в порядку встановленому законом.

Відповідно до частини 2 статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Згідно зі статтею 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

При визначенні розміру моральної шкоди колегія суддів враховує характер та обсяг страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характер немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та інші обставини.

З огляду на вказане, суд приходить до висновку про доцільність часткового задоволення вимоги позивача про стягнення моральної шкоди, а тому її слід стягнути у розмірі 2500 грн, що є достатнім, розумним і справедливим з огляду на встановлені у справі обставини.

Судові витрати апеляційний суд розподіляє у відповідності до вимог статей 141, 382 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 382 - 384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 20 серпня 2019 року скасувати і ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Оазис Тревел України» (, м. Київ, вул. Почайнинська, 25/49) на користь ОСОБА_1 вартість сплачених туристичних послуг у розмірі 22 150 (двадцять дві тисячі сто п`ятдесят) гривень, пеню в розмірі 96 352 (дев`яносто шість тисяч триста п`ятдесят дві) гривні 50 копійок, моральну шкоду в розмірі 2 500 (дві тисячі п`ятсот) гривень.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Оазис Тревел України» (, м. Київ, вул. Почайнинська, 25/49) в дохід держави судовий збір у розмірі 4 724 (чотири тисячі сімсот двадцять чотири) гривні 55 (п`ятдесят п`ять) копійок.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку тільки в випадках передбачених частиною 3 статті 389 ЦПК України безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 13 грудня 2019 року.

Головуючий О.Ю. Тичкова

Судді А.В. Котелевець

Р.М. Піддубний