КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
===================================================================
Провадження №22-ц/824/1876/2019 Головуючий у 2 інстанції Таргоній Д.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

29 січня 2019 рокуколегія суддів судової палати в цивільних справах Київського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача Таргоній Д.О.,

суддів: Приходька К.П., Олійника В.І.,

за участі секретаря Тимошевської С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 25 вересня 2018 року про забезпечення позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення майнової шкоди вналідок дорожньо-транспортної пригоди,

УС Т А Н О В И В :

у вересні 2018 року позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення у якості відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, на свою користь грошових коштів в розмірі 332 445,87 гривень.

Одночасно з поданням позовної заяви представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 звернувся до суду із заявою про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на все рухоме та не рухоме майно, що належить ОСОБА_2, в обґрунтування якої зазначив, що між сторонами існує спір, предметом позову є заподіяна позивачу матеріальна шкода, а невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 25 вересня 2018 рокузаяву задоволено частково. В порядку забезпечення позову накладено арешт на рухоме та не рухоме майно ОСОБА_2 в межах ціни позову - 332 445,87 грн.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Зокрема, в доводах апеляційної скарги зазначає, що 07 вересня 2018 року ПрАТ СК «ВУСО», у якої було застраховано відповідальність власника автомобіля «Тойота», виплатила позивачу 100 000 гривень відповідно до договору страхування відповідача. Відповідно до Договору добровільного страхування відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного між відповідачем та ПрАТ СК «ВУСО», відповідальність відповідача була додатково застрахована в розмірі 100 000 гривен. Вказану суму страхова компанія також повинна виплатити позивачу, що зменшить розмір його збитків ще на 100 000 гривень та відповідно і ціну позову. Суд першої інстанції при вирішенні питання про забезпечення позову цих обставин не врахував. Крім того, районний суд не дав належної оцінки тому, що відповідач не здійснювала відчуження належного їй на праві власності автомобіля «Тойота» і не мала наміру цього робити до вирішення питання про відшкодування збитків, завданих внаслідок ДТП. Позивачем не надано суду доказів, які б підтверджували намір відповідача реалізувати належне їй на праві власності майно, що могло б ускладнити чи зробити неможливим в подальшому виконання рішення суду.

20 грудня 2018 року на адресу апеляційного суду від представника позивача - адвоката ОСОБА_4 надійшли заперечення на апеляційну скаргу. В них представник позивача звертає увагу суду на те, що розмір матеріальної шкоди, завданої позивачу в результаті ДТП становить 432 445,87 гривень. Звертаючись до суду із позовом, ОСОБА_3 врахував здійснену ПрАТ СК «ВУСО» виплату страхового відшкодування в розмірі 100 000 гривень. Посилається на сумнівність доводів апеляційної скарги щодо відсутності намірів у відповідача продати належний їй на праві власності автомобіль, адже він перебуває в заставі ЗАТ «Альфа-Банк» та не може бути реалізованим. Про існування реальної загрози невиконання рішення суду, на його думку, може свідчити наявність невиконаних судових рішень про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості по кредитним договорам, які ухвалені по іншим цивільним справам.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги. Просив суд також прийняти доповнення до апеляційної скарги, подані ОСОБА_2 10 грудня 2018 року.

Керуючись положеннями ч. 2 ст. 126, ч. 1 ст. 364 ЦПК України, колегія суддів ухвалила залишити доповнення до апеляційної скарги без розгляду, як такі, що подані поза межами строку на апеляційне оскарження.

Представник позивача в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечував, просив залишити її без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін. Підтримав подані раніше заперечення на апеляційну скаргу.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, які з`явилися в судове засідання, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Постановляючи ухвалу про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що невжиття даного способу забезпечення може утруднити або зробити неможливим виконання в подальшому рішення суду, а також ефективний захист прав або інтересів позивача.

Колегія суддів погоджується із такими висновками, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову

Статтею 150 ЦПК України визначено перелік видів забезпечення позову, у пункті 3 якої передбачено, що позов може забезпечуватись встановленням обов'язку вчиняти певні дії.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов'язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з даним позовом про стягнення майнової шкоди вналідок дорожньо-транспортної пригодив розмірі 332 445,87 грн.

Згідно з висновком № 82/06/18 від 20.08.2018 року суб'єкта оціночної діяльності ФОП ОСОБА_5 вартість відновлювального ремонту автомобіля з врахуванням фізичного зносу (вартість матеріального збитку) становить 432 445,87 гривень.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що загальну вартість матеріального збитку визначено було в розмірі 332 445, 87 гривень з врахуванням виплати позивачу ПрАТ СК «ВУСО» страхового відшкодування в розмірі 100 000 гривень.

На час вирішення судом першої інстанції питання щодо забезпечення позову доказів, підтверджуючих виплату страховою компанією на користь позивача інших коштів, відповідачем подано не було.

Цивільний процесуальний закон не зобов'язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

Враховуючи обставини справи, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що між сторонами дійсно існує спір, та з урахуванням розміру заявлених позовних вимог вирішив питання про забезпечення позову у спосіб, передбачений нормами процесуального законодавства, який є співмірним заявленим позовним вимогам.

Доводи апеляційної скарги про невідповідність висновків суду та порушення судом норм процесуального права є необґрунтованими, висновків суду про загрозу невиконання чи утруднення виконання можливого рішення про задоволення позову не спростовують.

Як вбачається з матеріалів справи, судом першої інстанції було дотримано вимоги процесуального законодавства при вирішенні питання щодо вжиття заходів забезпечення позову, а тому доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, що викладені в оскаржуваній ухвалі суду.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Враховуючи викладене колегія суддів доходить висновку, що доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм процесуального права не підтверджуються матеріалами справи, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374, 375, 382-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 25 вересня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 30 січня 2019 року.

Суддя - доповідач Таргоній Д.О.

Судді: Приходько К.П.

Олійник В.І.