ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2019 року

м. Харків

Справа № 01/28/10/2015

Провадження № 22-ц/818/2384/19

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: судді Тичкової О.Ю.,

суддів: Піддубного Р.М., Котелевець А.В.

за участю секретаря судового засідання: Сидорчук М.О.,

сторони справи:

стягувач - ОСОБА_1 ,

боржник ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_3 , на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова, постановлену 18 березня 2019 року у складі судді Подус Г.С., -

УСТАНОВИВ:

У січні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, у якій просив видати виконавчий лист на примусове виконання рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації «Захисту прав приватних інвестицій» від 30.11.2015 про стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 солідарно суми боргу за договором позики в розмірі 41 668 885 грн 73 коп., реєстраційного збору у розмірі 100 грн і третейського збору в розмірі 1218 грн витрат пов`язаних з вирішенням спору третейським судом.

Заяву обгрунтовано тим, що рішенням Постійно діючого третейського суду при Асоціації «Захисту прав приватних інвестицій» від 30.11.2015 по справі №01/28/10/2015, яке набрало чинності з дати винесення, задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в повному обсязі і стягнуто заборгованість за договором позики. Третейська угода укладена сторонами шляхом внесення третейського застереження до договору позики. Районний суд уповноважений розглядати подібні заяви, обставини, які є підставою для відмови у видачі виконавчого листа, відсутні.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 18 березня 2019 року заяву ОСОБА_1 задоволено. Видано виконавчий лист на примусове виконання рішення постійно діючого третейського суду при Асоціації «Захисту прав приватних інвестицій» від 30.11.2015 про стягнення боргу за договором позики у сумі 41 668 885 грн 73 коп., витрат пов`язаних з вирішенням спору третейським судом: реєстраційного збору у розмірі 100 грн, третейського збору в розмірі 1218 грн солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Стягнуто в дольовому порядку з ОСОБА_2 і ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 275 грн 61 коп.

Ухвала суду мотивована тим, що на час розгляду заяви ОСОБА_1 про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення постійно діючого третейського суду рішення суду від 30.11.2015 є чинним і не скасоване. Посилання представника ОСОБА_3 на необхідність передачі справи на розгляд суду апеляційної інстанції відповідно до діючої редакції Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) не враховані судом, оскільки на час подачі заяви про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду та відкриття провадження районний суд був уповноважений розглядати такі заяви.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_3 , просить скасувати ухвалу суду, закрити провадження у справі. Посилається на порушення судом норм процесуального права. А саме, 15 грудня 2017 року набули чинності зміни до ЦПК України, згідно яких заяви про видачу виконавчого листа про примусове виконання рішення третейського суду розглядаються апеляційними судами як судами першої інстанції. Хоча провадження за заявою ОСОБА_1 й було відкрите в січні 2016 року, після набрання чинності новою редакцією ЦПК України заява мала бути передана на розгляд до суду апеляційної інстанції. Розглянувши заяву по суті, суддя Дзержинського районного суду м. Харкова порушила ЦПК України, тому ухвала суду підлягає скасуванню як постановлена неповноважним складом суду.

ОСОБА_1 у відзиві проти задоволення апеляційної скарги заперечує. Посилається на те, закони України та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії у часі. Провадження за його заявою про видачу виконавчого листа про примусове виконання рішення третейського суду було відкрито Дзержинським районним судом м. Харкова 25 січня 2016 року. Тому відповідно до ч.2 ст. 31 ЦПК України мала бути розглянута тим же судом по суті.

ОСОБА_5 , який діяє в інтересах ОСОБА_2 , в письмових поясненнях підтримав доводи апеляційної скарги ОСОБА_4 та просив її задовольнити.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч.1 ст.367 ЦПК України).

Як установлено судом і вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова із заявою про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації «Захисту прав приватних інвестицій» від 30.11.2015 про стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 солідарно суми боргу за договором позики в розмірі суми 41 668 885 грн 73 коп., реєстраційного збору у розмірі 100 грн і третейського збору в розмірі 1218 грн витрат пов`язаних з вирішенням спору третейським судом 22.01.2016 (т.1 а.с.2-3).

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст.3897 ЦПК України, у редакції станом на 01.01.2016, питання видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду розглядається судом за заявою особи, на користь якої прийнято рішення третейського суду. Заява про видачу виконавчого листа про примусове виконання рішення третейського суду подається до суду за місцем проведення третейського розгляду протягом трьох років з дня прийняття рішення третейським судом.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 25.01.2016 було відкрито провадження по справі за заявою ОСОБА_1 (т.1 а.с. 10).

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 13.07.2016 провадження по справі було зупинено до розгляду Дзержинським районним судом м. Харкова справи №638/6545/16-ц про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації «Захисту прав приватних інвестицій» від 30.11.2015 про стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 солідарно суми боргу за договором позики (т.1 а.с. 255).

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 29.05.2018 провадження по справі № 01/28/10/2015 було відновлено (т.2 а.с. 26).

З 15 грудня 2017 року набув чинності Цивільний процесуальний кодекс України в редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року.

Частиною другою статті 23 ЦПК України в редакції з 15.12.2017 встановлено, що справи щодо оскарження рішень третейських судів, оспорювання рішень міжнародних комерційних арбітражів, про видачу виконавчих листів на примусове виконання рішень третейських судів розглядаються апеляційними судами як судами першої інстанції за місцем розгляду справи третейським судом (за місцезнаходженням арбітражу).

Згідно з частиною другою статті 483 ЦПК України в редакції з 15.12.2017 заява про видачу виконавчого листа про примусове виконання рішення третейського суду подається до апеляційного суду за місцем проведення третейського розгляду протягом трьох років з дня прийняття рішення третейським судом.

Пунктом 9 частини першої Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України встановлено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У пункті 11 частини першої Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України зазначено, що заяви і скарги, подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, провадження за якими не відкрито на момент набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цієї редакції Кодексу. Такі заяви чи скарги не можуть бути залишені без руху, повернуті або передані за підсудністю, щодо них не може бути прийнято рішення про відмову у прийнятті чи відмову у відкритті провадження за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу, якщо вони подані з додержанням відповідних вимог процесуального закону, які діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Частиною першою статті 58 Конституції України передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Перехідними положеннями ЦПК України не передбачено процедури передачі справ за інстанційною юрисдикцією, які надійшли до судів першої інстанції до набрання чинності цих змін. Отже, ураховуючи частину третю статті 3 ЦПК України, справа має розглядатися судом, який прийняв її до свого провадження, за правилами, що діють після набрання чинності новою редакцією Кодексу.

Зазначений висновок узгоджується із позицією Верховного Суду, викладеною в постановах від 31 жовтня 2018 року у справі № 761/8926/17 та від 13 лютого 2019 року у справі № 127/25797/17.

Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, № 19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про видачу виконавчого листа про примусове виконання рішення третейського суду 22.01.2016, провадження у справі судом першої інстанції відкрито 25.01.2016, тобто до набрання чинності змінами до ЦПК України, що віднесли розгляд заяви про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду до компетенції апеляційних судів як судів першої інстанції. Отже, заява підлягала розгляду судом першої інстанції, який прийняв її до свого провадження, тобто Дзержинським районним судом м. Харкова.

Зазначене спростовує доводи апеляційної скарги ОСОБА_4 . Тому подану ним апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_3 , залишити без задоволення.

Ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 18 березня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 1 серпня 2019 року.

Головуючий О.Ю. Тичкова

Судді А.В. Котелевець

Р.М. Піддубний