Провадження № 2/201/3452/2019
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне )

09 грудня 2019 року

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі головуючого - судді Наумової О.С.,

за участю секретаря судового засідання Кисельової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом зняття з реєстраційного обліку,

ВСТАНОВИВ:

09.10.2019р. ОСОБА_1 звернулася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2 і ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом зняття з реєстраційного обліку (а.с. 1-4).

Ухвалою судді Наумової О.С. від 10.10.2019р. позовну заяву залишено без руху і позивачці наданий строк для усунення її недоліків (а.с. 13).

Після усунення позивачкою недоліків і подання 17.10.2019р. уточненої позовної заяви (а.с. 17-22) ухвалою судді від 18.10.2019р. відповідно до положень ч.2,3 ст. 274, ч.5 ст. 279 ЦПК України відкрито провадження по справі, призначено розгляд справи у спрощеному провадженні з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 23-24).

В обґрунтування позовних вимог позивачка посилався на те, що їй на праві власності належить 12/100 домоволодіння АДРЕСА_1 .

У домоволодінні зареєстровані її син ОСОБА_2 і онук ОСОБА_3 , але вони там не проживають з 2001 року, їх особисті речі у житловому приміщенні відсутні. Відповідачі участі в утриманні будинку та сплаті комунальних послуг не приймають. Разом із тим, їх реєстрація у будинку порушує право власності позивачки, створюючи перепони у користуванні майном, зокрема, в необхідності сплачувати комунальні послуги за всіх зареєстрованих осіб. Тому позивачка має на меті зняти їх з реєстрації.

На підставі викладеного, посилаючись на норми ст.ст. 16, 405 ЦК України, Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», просила позовні вимоги задовольнити, компенсувати за рахунок відповідачів судові витрати.

Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала і просила їх задовольнити.

Відповідачі в судові засідання по справі, призначені на 12.11.2019р. і на 09.12.2019р. неодноразово не з`явилися, про дати судових засідань були повідомлені належним чином, за адресою, наданою ВОМІ ГУ ДМС України в Дніпропетровській області, а також за адресою фактичного мешкання, вказаною позивакою у позові (а.с. 26-27, 34), між тим суду повернувся конверт з позначкою «за закінченням терміну зберігання», за даним відстеження з офіційного сайта «Укрпошта» відправлення не були вручені (а.с. 37 - 40).

З огляду на приписи ч. 9 ст. 130 ЦПК України, відповідачі вважаються такими, що повідомлені про розгляд справи належним чином.

Враховуючи, що відповідачі, виходячи з положень та п. 4 ч. 8, ч. 11 ст.128 ЦПК України вважається належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання неодноразово не з`явився, відповідно до положень ст. 280 ЦПК України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази у відповідності до вимог ст. 89 ЦПК України, вважає за можливе задовольнити позовні вимоги з наступних підстав.

Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст.4 ЦПК України).

Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1. ст.13 ЦПК України).

Як свідчать матеріали справи, рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19.05.2008р. по справі № 2-1546/08 за ОСОБА_1 визнано право власності на 12/100 часток домоволодіння АДРЕСА_1 , у порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 (а.с. 22).

На підставі цього рішення за позивачкою ОСОБА_1 зареєстроване право власності на 12/100 домоволодіння АДРЕСА_1 , що підтверджується відповідним витягом КП «Дніпропетровське МБТІ» від 07.07.2008р. (а.с. 6).

Як пояснила позивачка у позові і під час розгляду справи у домоволодінні зареєстровані син позивачки - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і її онук ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Проте у домоволодіння відповідачі не вселялися, витрати по утриманню будинку не сплачують з 2001 року, їх особисті речі у будинку відсутні. Зокрема, ОСОБА_2 , який був зареєстрований у будинку після народження, у 2000 році одружився, виїхав на інше місце мешкання і не повертався з того часу, наразі мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , а онук ОСОБА_3 ніколи не проживав у будинку, а був лише зареєстрований, наразі мешкає окремо за адресою: АДРЕСА_3 . Позивачка самостійно утримує будинок і тривалий час сплачує комунальні послуги в подвійному розмірі.

Також обставини тривалої відсутності відповідачів ОСОБА_2 і ОСОБА_3 без поважних причин за місцем реєстрації підтверджений наявним в матеріалах справи актом Квартального комітету №3 Соборного району м. Дніпра від 25.09.2019р., який підписаний головою квартального комітету ОСОБА_5 , ОСОБА_6 (мешкає за адресою: АДРЕСА_4 ) та ОСОБА_7 (мешкає за адресою: АДРЕСА_5 ) (а.с. 7).

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 підтвердили, що ОСОБА_2 не мешкає у будинку з 2000-2001 року, а ОСОБА_3 ніколи не мешкав у будинку позивачки.

Позивачка вказує, що вона неодноразово зверталася до відповідачів із проханням знятися з реєстраційного обліку у домоволодінні, але на її прохання вони не реагують.

Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, яким відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Аналіз вищевказаних статей дає можливим зробити висновок, що член сім`ї втрачає право користування житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає за можливе задовольнити вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 і ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом зняття з реєстраційного обліку

Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України з урахуванням задоволення позову суд вважає за можливе стягнути з відповідачів на користь позивачки судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 768,40 грн., по 384,20 грн. з кожного (а.с. 9).

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 16, 317, 319, 391, 405 ЦК України, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст.ст. 4, 10, 12, 13, 15, 19, 76-81, 82, 89, 128-131, 141, ч.1 ст. 142, ч. 3 ст. 200, ст. 223, ч. 2 ст. 247, ст.ст. 259, 263-265 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 і ОСОБА_3 такими, що втратили право користування житловим приміщенням домоволодінням АДРЕСА_1 , шляхом зняття їх з реєстраційного обліку.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 384 грн. 20 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 384 грн. 20 коп.

Рішення суду відповідно до положень ст. 289 ЦПК України набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня проголошення заочного рішення.

Заочне рішення суду може бути оскаржено позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Повний текст рішення складено 10 грудня 2019 року.

Суддя О.С. Наумова