Справа № 333/5319/18
Провадження № 2/333/307/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2019 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Кулик В.Б.Б.,

за участю секретаря судового засідання Носаченка О.С.,

представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя, у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) осіб, цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Водоканал» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення боргу по оплаті за централізоване водопостачання і водовідведення, -

В С Т А Н О В И В:

03.10.2018 року КП «Водоканал» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення боргу по оплаті за централізоване водопостачання і водовідведення.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідачі, які мешкають за адресою: АДРЕСА_1, вносять плату за водоспоживання та водовідведення не в повному обсязі. У звязку з чим, за період з 01.10.2009 року по 31.10.2015 року у них утворилася заборгованість у розмірі 16 883 грн. 78 коп., що підтверджується доданим розрахунком заборгованості.

Посилаючись на вищевказане, просить суд стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за водоспоживання та водовідведення у розмірі 16 883 грн. 78 коп., та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 762 грн. 00 коп.

Ухвалою від 11.10.2018 року суддя прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі, а також відповідно до ст. 274 ЦПК України вирішив розглядати дану справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 16).

12.11.2018 року відповідач ОСОБА_5 надав суду відзив на позовну заяву, в якому просить застосувати до позовних вимог позивача строк позовної давності, відмовити в задоволені позовних вимог у повному обсязі, з тих підстав, що позивач просить стягнути заборгованість яка утворилася у відповідачів за період з жовтня 2009 року по жовтень 2015 року. Відповідач вважає, що для позивача сплив трьохрічний строк позовної давності для звернення до суду з відповідним позовом. Також, відповідач вважає, що ще однією підставою для відмови в задоволенні позовних вимог позивача є не доведення позовних вимог по своїй суті, оскільки додані до позовної заяви документи не є такими, які підтверджують наявність у відповідачів відповідної заборгованості. Відповідач зазначає, що до позовної заяви доданий лише власний розрахунок самого позивача, який не є доказом, оскільки він не має змоги перевірити наведені позивачем цифрові показники і надати зі свого боку відповідних доказів щодо обсягу отриманих комунальних послуг, їх вартості та сплати. Відповідач також не згоден з тим, що в позовній заяві позивач зазначає, що рішення ЗМР № 546 від 28.10.1999 року «Про порядок оплати послуг за водоспоживання та водовідведення» є підставою для виникнення правовідносин між позивачем та споживачами по водопостачанню та водовідведенню, а відтак і по сплаті цих послуг. Відповідач вказує, що дане рішення не регулює ті правовідносини, на які посилається позивач в позовній заяві. Також, відповідач зазначає, що повноваження представника позивача не підтверджені належним чином, оскільки позовна заява підписна представником на підставі довіреності, яка видана генеральним директором ОСОБА_6, що діє на підставі Статуту. Однак, відповідно до доданого до позовної заяви Статуту, в ньому не зазначено про генерального директора ОСОБА_6 Таким чином, відсутність належного підтвердження представником своїх повноважень свідчить про те, що позовну заяву підписала особа, яка не мала на це відповідного права (а.с. 21-25).

Також 12.11.2018 року відповідач ОСОБА_5 надав суду заяву про застосування строку позовної давності та просить відмовити в задоволені позовних вимог позивача в повному обсязі (а.с. 29-30).

15.11.2018 року представник позивача за довіреністю надав суду відповідь на відзив відповідача, в якому заперечував проти обставин викладених у ньому та зазначила наступне. У червні 2016 року КП «Водоканал», згідно з положеннями ЦПК України звернулося до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з заявою видачу судового наказу про стягнення з відповідачів заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення. 08.08.2016 року судом було винесено судовий наказ, 26.09.2016 року на підставі заяви відповідачів, вище вказаний судовий наказ було скасовано та розяснено КП «Водоканал» його право на звернення з тією самою вимогою до суду у позовному порядку. 03.10.2018 року КП «Водоканал» звернулося до суду з позовною заявою (з тією самою вимогою, з якою звернувся в 2016 році, до тих же боржників), тому перебіг позовної давності було перервано. Відповідачі користувались послугами водопостачання та водовідведення. Відповідачі не зверталися до підприємства з проханням (заявою) не надавати послуги з водопостачання та водовідведення, тощо. Представник позивача також зазначив, що наданий ними розрахунок заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення підписаний уповноваженою особою, засвідчений печаткою КП «Водоканал» та відповідає фактичним обставинам справи. Крім того, зазначає, що відповідачем не спростовано належними та допустимими доказами наданий позивачем розрахунок. Доводи, викладені у відзиві відповідача від 12.11.2018 року, правильність розрахунку не спростовують. Щодо висловлення думки відповідача про неналежне підтвердження повноважень, представник позивача зазначає, що до матеріалів справи долучена довіреність № 18 від 11.01.2018 року юрисконсульта ОСОБА_1, з зазначенням повноважень. Довіреність видана генеральним директором КП «Водоканал» в особі генерального директора ОСОБА_6, що діє на підставі Статуту (копія виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб надана). Довіреність дійсна до 31.12.2018 року. Таким чином, надана довіреність відповідає всім вимогам чинного законодавства (ст. 246-247 ЦК України та ст. 62 ЦПК України) та підтверджує повноваження ОСОБА_1 (а.с. 32-33).

В судовому засідання представник позивача, з урахуванням заяви відповідача ОСОБА_7 про застосування строку позовної давності, враховуючи судовий наказ, винесений за заявою КП «Водоканал» про стягнення з вказаних відповідачів заборгованості за надані послуги, який в подальшому було скасовано, позовні вимоги уточнила та просила стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість за надані послуги водопостачання та водовідведення у розмірі 9 923 грн. 38 коп. та понесені судові витрати при подачі позову до суду.

Відповідач ОСОБА_5 у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений судом своєчасно та належним чином. Свої інтереси довірив представляти ОСОБА_2, який позовні вимоги не визнав, просить застосувати строк позовної давності та відмовити в задоволені позовних вимог позивача в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_8 у судове засідання не зявилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена судом своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомила, заяв, клопотань про відкладення слухання справи суду не надано.

Суд, вислухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, приходить до наступних висновків.

За вимогами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. ст. 76, 77 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Правовідносини з приводу водопостачання та водовідведення регулюються нормами Законів України «Про житлово-комунальні послуги», «Про питну воду та питне водопостачання», Житловим кодексом УРСР.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», комунальні послуги це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо - та електропостачанням, опаленням. Споживачем за цим Законом є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення для обєктів усіх форм власності є субєкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водопостачання та водовідведення.

З копії Витягу статуту Комунального підприємства «Водоканал» (а.с. 11) вбачається, що основним видом діяльності КП «Водоканал» є забезпечення безперебійного постачання населенню, підприємствам, організаціям м. Запоріжжя й області питної води та відведення, отже позивач є виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води та її водовідведення в м. Запоріжжі.

Рішенням Запорізької міської ради № 546 від 28.10.1999 року визначено, що збирання абонентської плати з населення за водокористування та водовідведення проводиться окремо від інших комунально-побутових послуг, а функції зі збору платежів з населення передано КП «Водоканал».

Відповідач ОСОБА_5 зареєстрований у квартирі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, з 17.05.2001 року по теперішній час, що підтверджується інформаційним листом Департаменту реєстраційних послуг ЗМР від 10.10.2018 року (а.с. 14).

Відповідач ОСОБА_8 зареєстрована у квартирі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, з 19.03.2018 року по теперішній час, що підтверджується інформаційним листом Департаменту реєстраційних послуг ЗМР від 10.10.2018 року (а.с. 15).

Однак, як вбачається з матеріалів судового наказу № 333/3044/16-ц (пр. № 2-н/333/198/16), а саме з ксерокопії паспорту громадянина України, серії СВ № 415710, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, з 22.11.2005 року (а.с. № 333/3044/16-ц 25). Також, відповідно до довідки Відділу адресно-довідкової роботи УДМС України в Запорізькій області від 06.07.2016 року, ОСОБА_8 зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, з 2005 року (а.с. № 333/3044/16-ц 16).

З чого можна зробити висновок, що ОСОБА_8 була зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, з 22.11.2005 року, а з 19.03.2018 року вже зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4. Тобто, з червня 2013 року по червень 2016 року, як це зазначає представник позивача, після уточнення позовних вимог, відповідачам ОСОБА_3 та ОСОБА_4 надавалися послуги з водопостачання та водовідведення за адресою: АДРЕСА_1. Таким чином, відповідачі користувались послугами у вигляді централізованого холодного водопостачання та водовідведення, які були надані КП «Водоканал» в період з 01.06.2013 року по 01.06.2016 року.

З розрахунку заборгованості та довідки КП «Водоканал» (а.с. 4-5, 6) вбачається, що відповідачі не здійснили оплату за використані в період з жовтня 2009 року по жовтень 2015 року вищезазначені послуги внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 16 883 грн. 78 коп. (а.с. 4-5, 6).

По вказаній квартирі відкритий лише один особовий рахунок по оплаті послуг позивача № НОМЕР_1 на імя ОСОБА_9, а проживають та користуються наданими позивачем послуги всі зазначені в позові відповідачі, отже є підстави для солідарного стягнення заборгованості. Відповідачі не зверталися до позивача з питання переоформлення особистого рахунку.

Доводи відповідача ОСОБА_3 зазначені у відзиві та підтримані у судовому засіданні його представником про те, що розрахунок представника позивача не відповідає вимогам закону, не є письмовим доказом, даний розрахунок подав лише сам позивач і відповідач обєктивно не має змоги перевірити наведені позивачем цифрові показники і надати зі свого боку відповідних доказів щодо обсягу отриманих комунальних послуг, їх вартості та сплати, суд не бере до уваги, оскільки відповідач ОСОБА_5 та його представник не спростували наданий КП «Водоканал» розрахунок заборгованості, хоча такий процесуальній обовязок передбачений ст. ст. 12, 13 ЦПК України.

Згідно з ч. 1ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Крім того, правильність нарахування суми боргу підтверджується детальним розрахунком нарахувань за постачання послуг у квартиру АДРЕСА_3, довідкою, розрахунком заборгованості з урахуванням строку позовної давності (а.с. 40-41).

Доводи відповідача ОСОБА_3 про неналежне підтвердження представником своїх повноважень, и те, що позовну заяву підписала особа, яка не мала на це відповідного права, суд не бере до уваги, оскільки до матеріалів справи долучена довіреність № 18 від 11.01.2018 року юрисконсульта ОСОБА_1, з зазначенням повноважень. Довіреність видана генеральним директором КП «Водоканал» в особі генерального директора ОСОБА_6, що діє на підставі Статуту. Таким чином, надана довіреність відповідає всім вимогам чинного законодавства (ст. ст. 246-247 ЦК України, ст. 62 ЦПК України) та підтверджує повноваження ОСОБА_1

Доводи відповідача про відсутність правовідносин на які посилається позивач у позовній заяві, які регулюються рішенням ЗМР № 546 від 28.10.1999 року «Про Порядок оплати послуг за водоспоживання та водовідведення», суд не бере до уваги, оскільки даним рішенням визначено, що збирання абонентської плати з населення за водокористування та водовідведення проводиться окремо від інших комунально-побутових послуг, а функції зі збору платежів з населення передано КП «Водоканал».

Доводи відповідача про застосування строку позовної давності та відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі, оскільки для позивача сплив трирічний строк позовної давності для звернення до суду з відповідним позовом про стягнення боргу по оплаті за централізоване водопостачання і водовідведення, а також те, що судовий наказ не перериває строку позовної давності, оскільки це окрема форма судового рішення, а не рішення суду, суд не бере до уваги, оскільки відповідно до ст. 264 ЦК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, діями позивача та відповідачів, перебіг позовної давності було перервано.

Згідно зі ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Стаття 257 ЦК України зазначає, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Перебіг позовної давності переривається вчинення особою дії, що свідчать про визнання нею свого боргу і позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимог, право на яку має позивач (ч. ч. 1, 2 ст. 264 ЦК України).

З матеріалів справи вбачається, що позивач 14.06.2016 року звертався до Комунарського районного суду м. Запоріжжя із заявою про видачу судового наказу щодо стягнення солідарно з відповідачів заборгованості по оплаті за воду і послуги каналізації за період з 01.10.2014 року по 31.10.2015 року у розмірі 16 883 грн. 78 коп. (а.с. 51).

08.08.2016 року було видано судовий наказ про стягнення вище вказаної заборгованості (а.с. 63-64), який ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 26 вересня 2016 року скасовано (а.с. 73).

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23.12.2011 року № 14 «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» - наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що строк позовної давності переривався подією зверненням КП «Водоканал» із заявою про видачу судового наказу та видачею судового наказу від 14.06.2016 року, тому суд дійшов висновку, що заборгованість за період з жовтня 2009 по травень 2013 року виходить за межі строків позовної давності та не підлягає стягненню, в той же час суд приходить до висновку про можливість стягнення заборгованості за період, починаючи з червня 2013 року по червень 2016 року, у розмірі 9 923 грн. 38 коп., виходячи з того, що позивач вперше звернувся з вимогою про стягнення заборгованості у червня 2016 року, шляхом подачі заяви про видачу судового наказу та дивлячись на те, що позивач у своїх уточнених позовних вимогах просить стягнути заборгованість солідарно з відповідачів з урахуванням строку позовної давності.

В силу вимог ст. ст. 67, 68 ЖК України, наймачі (власники) квартир зобов'язані своєчасно вносити плату за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інше) за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Згідно із ст. 64 ЖК України, члени сімї наймача, які проживають з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть обовязки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сімї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобовязаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо вказані особи перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї.

Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Статтями 525, 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк згідно з вказівками закону та договору.

В силу вимог ст. 541 ЦК України, солідарний обовязок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобовязання.

Враховуючи вищезазначені обставини, суд приходить до висновку, що уточнені позовні вимоги законні, обґрунтовані, в звязку з чим підлягають задоволенню.

На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідачів також необхідно стягнути на користь позивача судові витрати у вигляді судового збору в загальній сумі 1 762 грн., тобто по 881 грн. 00 коп. з кожного.

Керуючись ст. ст. 12, 81, 141, 263-265, 268, 280-284 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов Комунального підприємства «Водоканал» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення боргу по оплаті за централізоване водопостачання і водовідведення у розмірі 9 923 грн. 38 коп. задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, ідентифікаційний номер: НОМЕР_2, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_3, на користь Комунального підприємства «Водоканал» (ОКПО 03327121 р/р № 0001, р/р 0004 в АКБ «Індустріалбанк» МФО 313849) заборгованість по оплаті за надані послуги у вигляді водопостачання та водовідведення за період з 01.06.2013 року по 01.06.2016 року в розмірі 9 923 (девять тисяч девятсот двадцять три) грн. 38 коп.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, ідентифікаційний номер: НОМЕР_2, на користь Комунального підприємства «Водоканал» (ОКПО 03327121 р/р № 0001, р/р 0004 в АКБ «Індустріалбанк» МФО 313849) витрати на оплату судового збору у розмірі 881 (вісімсот вісімдесят одна) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_3, на користь Комунального підприємства «Водоканал» (ОКПО 03327121 р/р № 0001, р/р 0004 в АКБ «Індустріалбанк» МФО 313849) витрати на оплату судового збору у розмірі 881 (вісімсот вісімдесят одна) грн. 00 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Запорізької області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Перехідних положень ЦПК України в редакції від 03 жовтня 2017 року, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

У виняткових випадках залежно від складності справи складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження не більш як п'ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Повний текст рішення складено 22 січня 2019 року.

Суддя: В.Б. Кулик