ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8005/19 Справа № 188/134/19 Суддя у 1-й інстанції - Місюра К. В. Доповідач - Макаров М. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Макарова М.О.

суддів - Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.

при секретарі - Керімовій-Бандюковій Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 10 червня 2019 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення інфляційних сум, 3% річних, 10% від прострочених суми за кожен день затримки повернення позики, -

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2019 року ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення інфляційних сум, 3% річних, 10% від прострочених суми за кожен день затримки повернення позики.

Позовні вимоги ОСОБА_3 мотивовані тим, що 6 липня 2013 року він надав в борг 3 500 доларів США ОСОБА_1 і на підтвердження вказаного був складений Договір позики від 16 липня 2013 року та підписаний сторонами. Рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 26 травня 2016 року стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 борг в сумі 87885 грн.. Протягом тривало часу судове рішення не виконувалося, за цей час, кошти стягнуті за рішенням суду знецінились і в зв`язку з цим позивач просить суд стягнути нараховані інфляційні втрати, 3% річних, 10% від простроченої суми за кожен день затримки повернення позики.

Рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 10 червня 2019 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_3 , стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 250000,00 грн.. та судові витрати в розмірі 5 187,22 грн..

Задовольняючи в повному обсязі позовні вимоги ОСОБА_3 , суд першої інстанції виходив з їх доведеності та обґрунтованості.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просили вказане рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що позивачем пропущено строк позовної давності, а також зазначають, що позивачеві сплачено грошові кошти в сумі 3782,67 грн, однак ця сума не була врахована ні позивачем, а ні судом. Крім того, суд безпідставно застосував положення ст 625 ЦК України, оскільки одночасно стягувати індекс інфляції, 3 % річних, відсотки за ставкою НБУ та 10 % за кожен день прострочки виконання зобов`язання суд не мав права. Так апелянти вказують, що індекс інфляції до спірних правовідносин не застосовується, так як індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, а не іноземна валюта, а також за вказаними правовідносинами не підлягають стягненню відсотки, оскільки позивач змінив терміни повернення кредиту, які були передбачені кредитним договором.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, а рішення суду скасувати, з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості та доведеності.

Колегія суддів в повній мірі не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Так, матеріалами справи та судом першої інстанції встановлено, що рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 26 травня 2016 року солідарно стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 борг в сумі 87 885,00 грн..

З метою виконання вказаного судового рішення Петропавлівським районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області відкрите виконавче провадження № ВП №53418403.

Встановлено, що на користь ОСОБА_3 стягнуто грошові кошти в розмірі 3969,43 грн, однак ці кошти у зведеному виконавчому провадженні АСВП №53925776, до складу якого крім виконавчого провадження № 53418403, входить ще виконавче провадження № 48412719 з примусового виконання виконавчого листа №188/1/15-ц від 07 серпня 2015 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 боргу в розмірі 3500 доларів США, що відповідно до курсу НБУ станом на 16 лютого 2015 року еквівалентністю 91174,63 грн., та 550,00 грн. судового збору. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 275 грн..

Так, згідно ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямованих на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Згідно ч.ч. 1, 4 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

За змістом ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Статтею 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до положень ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до п.5 укладеного сторонами договору позики від 16 липня 2013 року також передбачено вказану у ч. 2 ст. 625 ЦК України відповідальність боржника за порушення грошового зобов`язання про сплату боржником боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення, а також 10 процентів від простроченої суми.

Тобто, виходячи із системного аналізу ст.ст. 525, 526, 599, 611 ЦК України, змісту договору позики слід дійти висновку про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін такого договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України.

Встановивши вказані обставини справи, зокрема, факт того, що зобов`язання в повному обсязі не було виконане, кошти позивачу не повернуті, а відповідачі несуть відповідальність відповідно умов договору позики в зв`язку з несвоєчасним поверненням отриманих коштів, - колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_3 підлягають частковому задоволенню, а саме, з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 необхідно стягнути солідарно суму інфляційних втрат в розмірі 31 773,32 грн. та 3 % річних в сумі 7 997,19 грн..

При цьому, відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 щодо стягнення 10 % від простроченої суми за кожен день затримки повернення позики та відсотків за позикою, - колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Колегія суддів вважає, що наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування вказаних процентів за вказаним договором.

На вказане суд першої інстанції уваги не звернув, в зв`язку із чим дійшов помилкового висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_3 в повному обсязі.

Оскаржуване рішення як таке, що суперечить нормам матеріального та процесуального права підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення вимог, а саме, стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 суму інфляційних втрат в розмірі 31 773,32 грн. та 3 % річних в сумі 7 997,19 грн.. В задоволенні іншої частини позовних вимог необхідно відмовити.

В зв`язку із частковим задоволенням позовної заяви, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 підлягає стягненню судовий збір по 198,85 грн. з кожного.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 10 червня 2019 року - скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_1 ОСОБА_2 про стягнення інфляційних сум, 3% річних, 10% від прострочених суми за кожен день затримки повернення позики - задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 суму інфляційних втрат в розмірі 31 773,32 грн. та 3 % річних в сумі 7 997,19 грн..

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судовий збір по 198,85 грн. з кожного.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Е.Л. Демченко

Т.Р. Куценко