ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

10 грудня 2019 року

м. Харків

справа № 641/4425/18

провадження №22-ц/818/5705/19

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.

суддів: Кругової С.С., Пилипчук Н.П.,

за участю секретаря: Сізонової О.О.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Акціонерне товариство «Харківобленерго»

третя особа - Холодногірське районне відділення енергозбуту АТ «Харківобленерго»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Харківобленерго», третя особа - Холодногірське районне відділення енергозбуту АТ «Харківобленерго» про скасування акту про порушення та протоколуза апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 11 жовтня 2019року, постановлену під головуванням судді Боговського Д.Є. в залі суду в м. Харкові (повний текст судового рішення складено 15 жовтня 2019 року), -

в с т а н о в и в :

У липні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Харківобленерго», третя особа - Холодногірське районне відділення енергозбуту АТ «Харківобленерго» про скасування акту про порушення та протоколу.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 11 жовтня 2019року провадження у справі за позовом ОСОБА_1 закрито.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги апелянта в повному обсязі.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм процесуального права; зазначає, що суд дійшов помилкового висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі. Вважає, що між сторонами виник спір щодо правил користування електричною енергією, тому позивач звернувся до суду за захистом своїх прав. Крім того судом порушено строки та порядок розгляду справи по суті, оскільки після видалення суду до нарадчої кімнати, судовий розгляд справи було відновлено.

Акціонерне товариство «Харківобленерго» подало відзив на апеляційну скаргу, просило апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходи з того, що заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги про скасування акту про порушення та протоколу комісії АТ «Харківобленерго» не підлягають судовому розгляду, обраний позивачем спосіб захисту прав шляхом сам по собі не сприяє ефективному відновленню порушеного права.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Згідно з ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У п. 24 рішення від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що фраза «судом встановленим законом» поширюється не лише на правову основу самого існування суду, але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Крім того, ЄСПЛ у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі «Занд проти Австрії» зазначив, що поняття «суд, встановлений законом» у ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів». З огляду на це, не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, здійснює судовий розгляд на підставі практики, яка не передбачена законом.

Відповідно до ст.ст.1, 3 ЦК України, ст.ст. 2, 4-5, 12-13, 19 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом.

При цьому, в порядку цивільного судочинства, виходячи із його загальних засад про неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність, перш за все регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.

Кожна особа, а у випадках, встановлених законом, органи та особи, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси, мають право в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів; або прав, свобод та інтересів інших осіб, інтереси яких вони захищають, державних чи суспільних інтересів.

Частина 1 ст.15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Вирішуючи питання про підвідомчість спору, суд повинен виходити з того, що згідно зі ст.124 Конституції України юрисдикція загальних судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, а відповідно до ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до АТ «Харківобленерго», третя особа - Холодногірське районне відділення енергозбуту АТ «Харківобленерго» про скасування акту про порушення та протоколу, в якому після уточнення вимог просив суд визнати такими, що порушують його права, та скасувати акт про порушення ПКЕЕн № 211559, складений 15.01.2018 року АТ «Харківобленерго», а також протокол № 211559, складений 06.02.2018 року АТ «Харківобленерго».

Як на підставу позовних вимог ОСОБА_1 посилався на те, що 15.01.2018 року електромонтерами Холодногірського районного відділення енергозбуту АТ «Харківобленерго» було проведено огляд його домоволодіння по АДРЕСА_1 . За результатами огляду складено акт про порушення ПКЕЕн № 211559 від 15.01.2018 року. В подальшому акт розглядався на засіданні комісії АТ «Харківобленерго», за участі ОСОБА_1 , та складено протокол №211559 від 06.02.2018 року, з якого позивач дізнався, що йому встановлена дозволена потужність на споживання електричної енергії до 1,3 кВт, що порушує його права як споживача на отримання електричної енергії належної якості.

Відповідно до змісту статей 11, 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Способи захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в статті 16 ЦК України.

Як правило, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом і регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Складений працівниками електропостачальної організації акт про порушення ПКЕЕ є лише фіксацією такого порушення, що було виявлено під час проведення перевірки дотримання цих Правил, тому оскарження лише факту складення такого акта, який не встановлює для споживача будь-яких обов`язків і є різновидом претензії, не передбачено чинним законодавством як спосіб захисту прав.

Зазначений акт може бути визнаний як доказ (із наданням йому відповідної оцінки судом під час вирішення іншого спору), зокрема щодо відшкодування матеріальних збитків, при вирішенні якого суд зобов`язаний дати оцінку щодо дійсності цього акта.

Відсутність спору, у свою чергу, виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту.

При цьому поняття «спір, який не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства» слід тлумачити в більш широкому значенні, тобто як поняття, що стосується тих спорів, які не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, так і тих, які взагалі не підлягають судовому розгляду.

З матеріалів справи убачається, що ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до АТ «Харківобленерго» за захистом, на його думку, порушених цивільних прав, в якому просив суд скасувати акт про порушення ПКЕЕн № 211559 від 15.01.2018 року та протокол № 211559 від 06.02.2018 року.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають судовому розгляду. Обраний позивачем спосіб захисту прав шляхом подання позову про скасування акту про порушення ПКЕЕн та протоколу комісії щодо розгляду акта про порушення ПКЕЕн, сам по собі не сприяє ефективному відновленню порушеного права.

Аналогічна правова позиція висловлена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 22 березня 2018 року у справі №800/559/17, від 03 квітня 2018 року у справі № 9901/152/18 року, від 30 травня 2018 року у праві №9901/497/18, та від 06 лютого 2019 року у справі №522/12901/17-ц.

Висновок суду першої інстанції про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 про скасування акту про порушення та протоколу комісії АТ «Харківобленерго» не підлягають судовому розгляду, обраний позивачем спосіб захисту прав, сам по собі не сприяє ефективному відновленню порушеного права, - відповідає вимогам закону, та фактичним обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 375, 381, 382, 383, 384, ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 11 жовтня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: С.С. Кругова

Н.П. Пилипчук

Повне судове рішення виготовлено 13.12.2019 року.