гСправа № 358/525/19 Провадження № 2/358/376/19
23 липня 2019 року м. Богуслав
Богуславський районний суд Київської області в складі :
головуючого судді Тітова М.Б.,
секретаря судового засідання Зеленько О.Д,
представника позивача ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Богуславі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -
Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з даним позовом, в якому просить визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме житловою квартирою АДРЕСА_1 , та зняти відповідача з реєстраційного обліку за вказаною адресою.
В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 02 грудня 2013 року він отримав свідоцтво про право власності на житло № НОМЕР_1 видане виконавчим комітетом Богуславської міської ради, про те, що квартира АДРЕСА_1 дійсно належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_2 та членам його сім`ї.
Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 17.07.2014 року номер 24397154 у ОСОБА_2 у спільній сумісній власності перебуває квартира в АДРЕСА_2 .
Відповідно до довідки про склад сім`ї №1095 від 09.04.2019 року до складу сім`ї ОСОБА_2 в АДРЕСА_2 входять ОСОБА_4 - дружина, ОСОБА_5 - дочка, ОСОБА_6 - онук, ОСОБА_3 - син. Усього - 5 осіб.
З акту обстеження житлово-побутових умов від 08.04.2019 року складеного Богуславською міською радою Київської області видно, що син позивача - ОСОБА_3 зареєстрований в АДРЕСА_2 , але не проживає протягом трьох років.
Позивач зазначає, що приводом для звернення до суду є необхідність зняття з реєстрації особи, яка зареєстрована в даній квартирі, але фактично там тривалий час, а саме з 2015 року не проживає, участі в утриманні житла та оплаті комунальних послуг приймає, особисті речі в будинку відсутні, хоча комунальні послуги на нього нараховуються як на зареєстровану особу за даною адресою. Дана реєстрація впливає на позивача, як на співвласника житла при нарахуванні та оформленні субсидії.
Посилаючись на положення ст. 405 Цивільного кодексу України позивач просить задовольнити позовні вимоги.
В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позов підтримав, обгрунтувавши позовні вимоги вищенаведеними фактами та доказами.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання повторно не з`явився і не повідомив суд про причини неявки, хоч належним чином був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, про що є відомості в матеріалах справи.
Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Суд, заслухавши представника позивача та дослідивши письмові докази по справі, вважає за необхідне позов залишити без задоволення, виходячи із наступних підстав.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Позивач ОСОБА_2 , відповідач ОСОБА_3 , а також ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 являються співвласниками житлової квартири АДРЕСА_1 .
Вказаний факт підтверджується свідоцтвом про право власності на житло № НОМЕР_1 виданим 02 грудня 2013 року виконавчим комітетом Богуславської міської ради та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 17.07.2014 року номер 24397154.
За змістом ст.ст. 316, 317, 319 ЦК України, право власності це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. Власник володіє, користується, розпоряджається майном на власний розсуд.
У відповідності до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Права власника житлового будинку (квартири) визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.
Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України, ст. 48 Закону України "Про власність", який втратив чинність з 20 червня 2007 року на підставі Закону України від 27 квітня 2007 року № 997-V "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Цивільного кодексу України").
Оскільки відповідач ОСОБА_3 являється співвласником квартири АДРЕСА_1 , то як наслідок вимоги іншого співвласника ОСОБА_2 про визнання відповідача таким, що втратив право на користування вказаною квартирою, не обґрунтоване на вимогах чинного законодавства, а тому позов не підлягає задоволенню.
З урахуванням викладеного та керуючись ст.ст. 4, 5, 10, 11, 259, 263, 264, 265, 280, 282 ЦПК України, ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України, суд
Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, залишити без задоволення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем до Київського апеляційного суду в загальному порядку.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повне рішення суду виготовлене 05 серпня 2019 року.
Головуючий: суддя М. Б. Тітов