Номер провадження: 22-ц/813/4841/19
Номер справи місцевого суду: 517/680/18
Головуючий у першій інстанції Тростенюк В.А.
Доповідач Вадовська Л. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.11.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого (судді-доповідача) - Вадовської Л.М.,

суддів - Ващенко Л.Г., Колеснікова Г.Я.,

при секретарі - Сороколет Ю.С.,

за участю сторін, інших учасників справи, представників учасників справи:

позивача товариства з обмеженою відповідальністю «Укрфінанс» в особі представника Кулик А.О.,

від відповідача ОСОБА_1 не з`явились,

переглянувши справу №517/680/18 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Укрфінанс» до ОСОБА_1 про стягнення коштів за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Укрфінанс» на рішення Фрунзівського районного суду Одеської області від 31 січня 2019 року у складі судді Тростенюка В.А., -

в с т а н о в и в :

Позивач ТОВ «Укрфінанс», звернувшись 5 грудня 2018 року до суду з вищеназваним позовом, вказав, що між ТОВ «Укрфінанс» та ОСОБА_1 укладено 7 березня 2018 року Договір позики №2018-02-00741 на суму 5000,00 грн. під 2% за кожен день користування коштами, всього 732% річних. Посилаючись на невиконання зобов`язань за договором, позивач ТОВ «Укрфінанс» просив стягнути з відповідача ОСОБА_1 борг за договором позики в сумі 5000,00 грн., проценти за користування коштами за 269 днів в сумі 26900,00 грн., штраф за прострочення сплати відсотків в сумі 250,00 грн., пеню за 249 днів в сумі 26536,00 грн., а всього стягнути грошові кошти в сумі 58686,00 грн. та судові витрати (а.с.2-4).

Ухвалою судді Фрунзівського районного суду Одеської області від 12 грудня 2018 року позовну заяву прийнято та відкрито провадження у справі (а.с.26).

Відповідач ОСОБА_1 пояснень, заперечень суду першої інстанції по суті позовних вимог не надав.

Рішенням Фрунзівського районного суду Одеської області від 31 січня 2019 року позов задоволено частково; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Укрфінанс» заборгованість за договором позики в сумі 6400,00 грн., стягнуто судові витрати в сумі 192,16 грн. (а.с.42-44).

Висновок суду мотивовано тим, що між сторонами виникли правовідносини на підставі договору позики грошових коштів строком на 20 днів зі сплатою відсотків за користування коштами, зобов`язання за яким позичальник ОСОБА_1 не виконав. При стягненні суми боргу та частковому стягненні процентів за користування коштами, суд застосував до ОСОБА_1 . Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», який надавав ОСОБА_1 як військовослужбовцю право на незастосування штрафних санкцій (пені) за невиконання зобов`язань за кредитними договорами та на не нарахування процентів за користування кредитом, починаючи з 21 березня 2018 року, тобто у період з 21 березня 2018 року по 3 квітня 2018 року проходження військової підготовки, та у період з 4 квітня 2018 року відбуття на службу.

В апеляційній скарзі ТОВ «Укрфінанс» просить рішення суду першої інстанції змінити, ухвалити рішення про задоволення позову в повному обсязі (а.с.52-60).

За змістом вимог апеляційної скарги незаконність і необґрунтованість рішення з підстав неправильного застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права полягає у тому, що суд не розмежував поняття позики та кредиту, розглянув договір позики з позиції кредиту, що не є правильним, так як позивач є юридичною особою, але не фінансовою установою, відповідачу було надано відсоткову грошову позику за рахунок власних коштів, що врегульовано параграфом 1 глави 71 ЦК України, операція з надання відсоткової грошової позики за рахунок власних коштів не вважається кредитом. На правовідносини позики, що виникли на підставі укладеного 7 березня 2018 року договору позики, не поширюється дія частини 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», роз`яснення Національного банку України від 2 вересня 2014 року №18-112/48620 щодо звільнення від нарахування штрафів, пені за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами, у тому числі банками, а також процентів за користування кредитом військовослужбовцями з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістами та військовозобов`язаними з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду. 2 травня 2018 року на подану відповідачем заяву було призупинено нарахування відсотків, відповідач визнав суму заборгованості, що станом на 2 травня 2018 року склала 17536,00 грн., та підписав графік погашення такої.

В апеляційній скарзі не зазначено нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, зміну рішення суду з огляду на наступне.

Учасниками справи в порядку доведення обставин, на які посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, надано докази, що містять наступні дані.

Між товариством з обмеженою відповідальністю «Укрфінанс» в особі директора (позикодавець) та ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) укладено Договір позики №2018-02-00741 від 7 березня 2018 року, за яким надано позику в розмірі 5000,00 грн. з нарахуванням відсотків у розмірі 2% за кожен день користування грошовими коштами (732% річних) без забезпечення на 20 днів під зобов`язання повернути отриману позику та сплатити відсотки за користування позикою в сумі 7000,00 грн. (а.с.11-12).

Грошові кошти в сумі 5000,00 грн. ОСОБА_1 отримано 7 березня 2018 року (а.с.13).

Згідно розрахунку за Договором позики №2018-02-00741 від 7 березня 2018 року заборгованість за період з 7 березня 2018 року по 30 листопада 2018 року визначена рівною в загальній сумі 58686,00 грн., з них основний борг в сумі 5000,00 грн., відсотки за користування коштами за період у 269 днів в сумі 26900,00 грн., пеня за прострочення виконання зобов`язання за період у 249 днів в сумі 26536,00 грн., штраф за прострочення сплати процентів в сумі 250,00 грн. (а.с.5-10).

2 травня 2018 року ОСОБА_1 подано ТОВ «Укрфінанс» заяву про призупинення нарахування відсотків за користування коштами та реструктуризацію за Договором позики №2018-02-00741 від 7 березня 2018 року заборгованості в сумі 17536,00 грн. (а.с.16).

Згідно розрахунку за Договором позики №2018-02-00741 від 7 березня 2018 року заборгованість за період з 7 березня 2018 року по 2 травня 2018 року визначена рівною в загальній сумі 17536,00 грн., з них основний борг в сумі 5000,00 грн., відсотки за користування коштами за період у 57 днів в сумі 5700,00 грн., пеня за прострочення виконання зобов`язання за період у 37 днів в сумі 6586,00 грн., штраф за прострочення сплати грошових зобов`язань в сумі 250,00 грн. (а.с.17-18).

2 травня 2018 року ОСОБА_1 підписано Графік погашення-реструктуризації заборгованості по Договору позики №2018-02-00741 від 7 березня 2018 року (а.с.19).

ОСОБА_1 як старшина на підставі наказу начальника Головного центру від 3 квітня 2018 року №86 пройшов спеціальну підготовку особового складу у період з 21 березня по 3 квітня 2018 року в Державній прикордонній службі України. У період з 4 травня 2018 року старшина ОСОБА_1 у складі військової частини НОМЕР_2 брав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та в період здійснення зазначених заходів на території Луганської області (а.с.37-39).

Відповідно до встановлених обставин між сторонами виникли правовідносини позики, врегульовані параграфом 1 глави 71 ЦК України.

За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики); договір позики є укладеним з моменту передання грошей (ст.1046 ЦК України).

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором; якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України (ч.1 ст.1048 ЦК України).

Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором (ч.1 ст.1049 ЦК України).

Договір позики №2018-02-00741 від 7 березня 2018 року укладено у письмовій формі, грошові кошти в сумі 5000,00 грн. за договором позики передано ОСОБА_1 7 березня 2018 року, відтак, договір позики є укладеним.

Право позикодавця на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір і порядок одержання процентів встановлено договором (2% за кожен день користування грошовими коштами).

Обов`язок повернути позикодавцеві позику (гроші в сумі 5000,00 грн.) у строк та порядку, що встановлені договором, (через 20 днів, тобто 27 березня 2018 року) позичальником не виконано.

Договір позики позичальником не оспорено.

Нарахування відсотків за користування коштами позикодавцем припинено 2 травня 2018 року на підставі заяви позичальника.

Таким чином, позовні вимог підлягають задоволенню частково, з позичальника ОСОБА_1 на користь позикодавця ТОВ «Укрфінанс» за Договором позики №2018-02-00741 від 7 березня 2018 року підлягає стягненню позика (грошові кошти) в сумі 5000,00 грн., відсотки за користування грошовими коштами за період з 7 березня 2018 року по 2 травня 2018 року за 57 днів в сумі 5700 грн. 00 коп., штраф в сумі 250 грн. 00 коп., а всього в загальній сумі 10950,00 грн.

В порядку статті 141 ЦПК України на відповідача покладаються понесені позивачем витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви в сумі 1762,00 грн., за подання апеляційної скарги в сумі 1921,00 грн. а всього витрати в загальній сумі 3683,00 грн.

Зміна мотивувальної частини та суми стягнення є підставою для зміни рішення суду.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.2 ч.1 ст.374, ст.ст.376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Укрфінанс» задовольнити частково.

Рішення Фрунзівського районного суду Одеської області від 31 січня 2019 року змінити.

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Укрфінанс» до ОСОБА_1 про стягнення коштів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Укрфінанс» (ідентифікаційний код 39762554) за Договором позики №2018-02-00741 від 7 березня 2018 року борг в сумі 5000 грн. 00 коп., відсотки за користування грошовими коштами в сумі 5700 грн. 00 коп., штраф в сумі 250 грн. 00 коп., а всього в загальній сумі 10950 грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Укрфінанс» (ідентифікаційний код 39762554) витрати на сплату за подання позовної заяви судового збору в сумі 1762 грн. 00 коп., за подання апеляційної скарги в сумі 1921 грн. 00 коп., а всього витрати в загальній сумі 3683 грн. 00 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 4 грудня 2019 року.

Головуючий Л.М.Вадовська

Судді Л.Г.Ващенко

Г.Я.Колесніков