02.01.2019 Єдиний унікальний номер 205/9647/18
Єдиний унікальний номер 205/9647/18
Провадження № 2-з/205/9/19
УХВАЛА

02 січня 2019 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Приходченко О.С.

при секретарі Король Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подачі позовної заяви шляхом накладення арешту на квартиру,

ВСТАНОВИВ:

27 грудня 2018 року ОСОБА_1 звернулась до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська із заявою про накладення арешту на квартиру до подачі позовної заяви.

Матеріали заяви у провадження судді канцелярією суду було передано 28 грудня 2018 року.

Заявник у заяві про забезпечення позову, зазначила, що вона має намір звернутися до суду із позовом до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, витребування майна з чужого незаконного володіння та скасування записів про реєстрацію права власності на майно. Посилалася на те, що на підставі свідоцтва про право на спадщину вона є власником квартири АДРЕСА_1. Наприкінці листопада 2017 року вона передала квартиру у заставу за фінансовими зобовязаннями третьої особи. У грудні 2018 року до квартири зявилася невідома їй особа і повідомила, що він є власником зазначеної квартири і її виставлено на продаж. Наполягала на тому, що право власності поза її волею було відчужене на користь третіх осіб та у неї є обґрунтовані підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до відчуження квартири, тому просила суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 та до набрання чинності рішенням суду заборонити будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти реєстраційні дії щодо зазначеної квартири.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

На підставі п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується шляхом накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Згідно з ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Перевіривши матеріали справи та заяву про забезпечення позову, суд вважає за необхідне позивачу відмовити у її задоволенні за наступних підстав.

Забезпечення позову є цивільно-процесуальним заходом, що вживається судом та направлений на захист матеріально-правових інтересів позивача, що гарантують реальне виконання судового рішення. Він застосовується лише до позовів про визнання і про присудження. Вирішуючи питання про забезпечення позову та приймаючи за ним рішення, суд зобовязаний враховувати обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, та зазначені ним докази, що підтверджують кожну обставину.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності звязку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.

Разом з тим, слід зазначити, що арешт є крайнім заходом забезпечення позову та полягає у проведенні його опису, оголошенні заборони розпоряджатися ним, а в разі потреби - обмеженні права користування майном або його вилученні у власника.

Згідно із п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

ОСОБА_1 у своїй заяві сама зазначає, що вона добровільно передала свою квартиру у якості застави як забезпечення виконання фінансових зобовязань ОСОБА_3 перед кредиторами.

За таких обставин, суд не вбачає, чи дійсно виник спір та необхідність у застосуванні заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1, право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_2

Крім того, у заяві про забезпечення позову не зазначено, яким чином може сприяти виконанню рішення суду вказані заходи забезпечення позову, також не було вказано пропозиції щодо зустрічного забезпечення. Крім того, не зазначено обставини та не надано документи, які б свідчили про те, що дійсно існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову у разі невжиття цих заходів забезпечення позову.

На підставі викладеного, керуючись ч.ч. 1, 2 ст. 149, ч. 1, 6, 10 ст. 153, ч. 1 ст. 260 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У задоволені заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська протягом пятнадцяти днів з дня її підписання.

Суддя: