КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 756/9903/17
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/376/2019
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2019року м. Київ

колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ

Київського апеляційного суду в складі:

головуючого Болотова Є.В.,

суддів: Лапчевської О.Ф., Музичко С.Г.,

при секретарі Щербенко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні власністю та визнання права власності на майно, та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третя особа: ОСОБА_4, про визнання договору дарування квартири недійсним та скасування державної реєстрації права власності,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 24 травня 2018 року, ухваленого під головуванням судді Диби О.В., -

встановила:

У липні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом.

Просила усунути перешкоди у користуванні квартирою, шляхом виселення ОСОБА_2 із квартири АДРЕСА_1 без надання їй іншого житлового приміщення; усунути перешкоди у користуванні квартирою, шляхом заборони вчиняти ОСОБА_3 дії з розпорядження, володіння та користування квартирою АДРЕСА_1 визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1.

Вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до договору дарування від 04 травня 2017 року вона є власником квартири АДРЕСА_1.

Позивач зазначає, що у даній квартирі, без будь-яких законних підстав, проживає ОСОБА_2, чим порушує її права як власника квартири. Зі слів ОСОБА_2, остання винаймає дану квартиру за усним договором укладеним із ОСОБА_3

Крім цього, позивач зазначила що відповідачі не визнають її права власності на спірну квартиру.

ОСОБА_3 звернувся із зустрічним позовом, в якому просив визнати договір дарування квартири від 04 травня 2017 року, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 недійсним, та скасувати державну реєстрацію права власності на вказану квартиру.

В обґрунтування зустрічного позову ОСОБА_3 послався на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 05 червня 2015 року, яким визнано недійсним договір купівлі-продажу майнових прав на квартиру НОМЕР_1 від 07 серпня 2012 року, укладений між УСНРПБВК «Укрреставрація» та ОСОБА_4, та договір купівлі-продажу майнових прав № 29а-14 від 11 вересня 2012 року, укладений між ТОВ «ІБК «Інтербудінвест» та ОСОБА_3

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 24 травня 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено, у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду в частині відмови у задоволенні її позовних вимог скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що судом першої інстанції порушені норми матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник вимоги апеляційної скарги підтримали.

Представник ОСОБА_3 проти апеляційної скарги заперечив.

ОСОБА_4 апеляційну скаргу підтримав.

Інші учасники справи в судове засідання не з'явились, про його час і місце повідомлені належним чином.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив із того, що вона неправомірно набула право власності на квартиру, а тому не може ставити питання як власник про усунення перешкод у користуванні квартирою.

Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_3 не є власником спірної квартири, тому немає права вимагати визнання недійсним правочину, який не створює для нього жодних правових наслідків та не має на меті дійсного захисту його прав.

Проте повністю погодитися з такими висновками суду не можна.

Встановлено, що 07 серпня 2012 року між УСНРПБВК «Укрреставрація» та ОСОБА_4 укладено договір купівлі - продажу майнових прав на квартиру НОМЕР_1, за умовами якого останній набув право власності на квартиру АДРЕСА_1 та отримав відповідне свідоцтво від 04 липня 2014 року.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 05 червня 2015 року було визнано недійсним договір купівлі - продажу майнових прав на квартиру НОМЕР_1, укладений між УСНРПБВК «Укрреставрація» та ОСОБА_4

Цим же судовим рішенням визнано недійсним договір купівлі-продажу майнових прав № 29а-14 від 11 вересня 2012 року, укладений між ТОВ «ІБК «Інтербудінвест» та ОСОБА_3

04 травня 2017 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 укладено договір дарування квартири АДРЕСА_1, за умовами якого, право власності на спірну квартиру перейшло до позивача ОСОБА_1, яке зареєстроване в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім'ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_2 користується спірною квартирою без будь-яких правових підстав, чим створює власнику квартири ОСОБА_1 перешкоди, а тому підлягає виселенню.

Протилежний висновок суду першої інстанції є помилковим.

Разом з тим, не підлягають задоволенню інші вимоги ОСОБА_1, зокрема: визнання права власності на квартиру, оскільки остання вже є власником квартири на підставі договору дарування.

Вимоги про заборону вчиняти ОСОБА_3 дії з розпорядження, володіння та користування квартирою АДРЕСА_1, є видом забезпечення позову, і не вирішують спір по суті, а тому задоволенню не підлягають.

Рішення суду в частині відмови у задоволенні зустрічного позову не оскаржується.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин справи, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріальногоправа.

З урахуванням наведеного, рішення суду в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

В іншій частині рішення суду слід залишити без змін.

В порядку розподілу судових витрат з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір за подання позову та апеляційної скарги в розмірі 1 600 грн 00 коп.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів,-

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 24 травня 2018 року в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні власністю та визнання права власності на майно скасувати.

Ухвалити в цій частині нове рішення.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні власністю та визнання права власності на майно задовольнити частково.

Усунути ОСОБА_1 перешкоди у користуванні квартирою, шляхом виселення з квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_2 без надання їй іншого житлового приміщення.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1 600 грн 00 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 29 січня 2019 року.

Головуючий Є.В. Болотов

Судді: О.Ф. Лапчевська

С.Г. Музичко