Постанова

Іменем України

17 липня 2019 року

м. Київ

справа № 296/8936/16-ц

провадження № 61-28027св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Ступак О. В. (суддя-доповідач),

суддів: Гулейкова І. Ю., Олійник А. С.,

Погрібного С. О., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - Житомирська міська рада,

відповідач - ОСОБА_1 ,

третя особа - ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 18 липня 2017 року у складі судді Сингаївського О. П. та ухвалу Апеляційного суду Житомирської області від 13 вересня 2017 року у складі колегії суддів: Галацевич О. М., Борисюка Р. М., Григорусь Н. Й.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів

У жовтні 2016 року Житомирська міська рада звернулася до суду із позовом до ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_2 , про витребування майна із чужого незаконного володіння.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що внаслідок незаконних дій припинено право комунальної власності територіальної громади м. Житомира на квартиру АДРЕСА_1 . 07 березня 2002 року ОСОБА_3 та ОСОБА_2 приватизована вказана квартира, видане свідоцтво про право власності на житло № НОМЕР_1 . Приватизація проведена на підставі підробленого доручення ОСОБА_2 на ім`я матері ОСОБА_4 , що встановлено під час розслідування кримінальної справи № 02/071985, порушеної за фактом шахрайства, що завдало значної шкоди ОСОБА_2 за ознаками злочину, передбаченого частиною другою статті 190 КК України. Ця квартира неодноразово перепродавалась і на сьогоднішній день перебуває у власності ОСОБА_1 відповідно до договору купівлі-продажу, укладеного 28 липня 2011 року із ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Посилаючись на викладене, позивач просив витребувати у ОСОБА_1 на користь територіальної громади м. Житомира в особі Житомирської міської ради квартиру АДРЕСА_1 .

Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 01 листопада 2016 року відкрито провадження у справі.

Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 07 червня 2017 року позовну заяву Житомирської міської ради залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, а саме: надати відповідні докази на підтвердження ціни позову, та оригінал документа, що підтверджує повну сплату судового збору за подання до суду позову, що має майновий характер.

Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 18 липня 2017 року позовну заяву Житомирської міської ради залишено без розгляду на підставі пункту 8 частини першої статті 207 ЦПК України 2004 року у зв`язку з тим, що 07 червня 2017 року у судовому засіданні встановлено, що позовну заяву Житомирської міської ради подано без додержання вимог викладених у статті 119 ЦПК України 2004 року, а саме: до заяви не додано відповідних доказів на підтвердження ціни позову і оригіналу документа, що підтверджує повну сплату судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру. У зв`язку з чим позов залишено без руху і надано строк для усунення недоліків. У визначений судом строк позивач не виконав вимоги ухвали. Від представника позивача надійшла заява щодо неможливості встановлення вартості спірної квартири, оскільки ОСОБА_1 не допустив представників позивача та суб`єкта оціночної діяльності до квартири для її оцінки. Разом із тим копії свідоцтва про право власності, витяги про реєстрацію права власності на нерухоме майно, про державну реєстрацію прав, довідки КП «ВЖРЕП № 9» Житомирської міської ради, договори купівлі-продажу, дарування, є достатніми для проведення суб`єктом оціночної діяльності оцінки спірного житлового приміщення, а отже, посилання на неможливість встановити вартість квартири у зв`язку з відсутністю доступу до неї, є безпідставними.

Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу.

Ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 13 вересня 2017 року ухвалу суду першої інстанції залишено без змін.

Залишаючи ухвалу суду першої інстанції без змін, суд апеляційної інстанції виходив із того, що залишаючи позовну заяву Житомирської міської ради без розгляду, суд не вирішував питання про права та обов`язки третьої особи у справі - ОСОБА_2 , оскільки не розглянув спір по суті. Крім того, відповідно до частини другої статті 207 ЦПК України Житомирська міська рада, заяву, якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутись до суду повторно.

Короткий зміст та узагальнюючі доводи касаційної скарги та позиції інших учасників справи

У жовтні 2017 року ОСОБА_2 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 18 липня 2017року та ухвалу Апеляційного суду Житомирської області від 13 вересня 2017 року, в якій просить скасувати оскаржувані судові рішення та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права. Вказує на те, що суд першої інстанції формально підійшовши до вирішення цього питання прийняв ухвалу про залишення позову без розгляду, чим порушив гарантоване Конституцією України право кожної особи на судовий захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, обмежив право на захист інтересів третьої особи - ОСОБА_2 , оскільки розгляд цього спору прямо вплине на його права на спірну квартиру. Суд першої інстанції мав визначити розмір судового збору для забезпечення справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду і вирішення справи. Він не має права звернутися до суду повторно з тим же позовом після усунення умов, що були підставою для залишення позову без розгляду. Позовні вимоги про витребування майна із чужого незаконного володіння має право заявити лише власник майна - Житомирська міська рада.

У січні 2018 року ОСОБА_1 подав до суду заперечення на касаційну скаргу, у яких зазначив, що він надав суду висновок Житомирського представництва ТОВ «ЗемЮрКонсалтинг» від 02 лютого 2017 року про ринкову вартість квартири, яка становить 815 674,00 грн, тобто позивачу необхідно було сплатити судовий збір у розмірі 12 235,11 грн. Крім того, ухвалою Верховного Суду України від 05 грудня 2007 року встановлено, що ОСОБА_2 не був власником квартири. Апеляційний суд Житомирської області в ухвалі від 08 грудня 2010 року встановив, що ОСОБА_2 власником цієї квартири не був, а тому відповідно до статті 145 ЦК УРСР він не має права пред`являти позов про витребування майна від добросовісного набувача.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 листопада 2017 року відкрито касаційне провадження у справі, витребувано цивільну справу та надано строк для подання заперечень на касаційну скаргу.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У травні 2018 року Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ передано указану справу до Верховного Суду.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400цього Кодексу.

За змістом частини першої статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.

Позиція Верховного Суду

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржувані судові рішення - скасуванню та направленню справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Судом установлено, що Житомирська міська рада, звертаючись у жовтні 2016 року із позовом про витребування від ОСОБА_1 на користь територіальної громади м. Житомира в особі Житомирської міської ради квартири АДРЕСА_1 , сплатив судовий збір у розмірі 1 378,00 грн.

Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 01 листопада 2016 року відкрито провадження у справі.

У березні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в якій просив залишити позовну заяву Житомирської міської ради у зв`язку із несплатою судового збору у розмірі визначеного Законом України «Про судовий збір».

До своєї заяви ОСОБА_1 додав висновок про вартість майна, згідно з яким вартість спірної квартири складає 815 674,00 грн.

Відповідно до підпункту 1) пункту першого частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання за подання до суду позовної заяви майнового характеру юридичною особою ставка судового збору складає 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати.

Таким чином, Житомирській міській раді при зверненні до суду із цим позовом необхідно було сплатити судовий збір у розмірі 12 235,11 грн, тоді як позивач сплатив лише 1 378,00 грн.

Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 07 червня 2017 року позовну заяву Житомирської міської ради залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, а саме: надати відповідні докази на підтвердження ціни позову, та оригінал документа, що підтверджує повну сплату судового збору за подання до суду позову, що має майновий характер.

Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 22 червня 2017 року позивачу наданий додатковий строк на усунення недоліків позовної заяви у зв`язку з перебуванням представника Житомирської міської ради у відпустці, а також у зв`язку із тривалою процедурою виділення бюджетних коштів для оплати послуг спеціаліста з оцінки спірного нерухомого майна.

У липні 2017 року Житомирська міська рада подала заяву про усунення недоліків у якій вказала, що остання відома вартість квартири складає 36 437,00 грн. Встановити вартість квартири станом на день звернення з позовом неможливо, оскільки відповідач не допустив суб`єкта оціночної діяльності до квартири, що у свою чергу позбавило Житомирську міську раду можливості належним чином виконати вимоги ухвал.

Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 18 липня 2017 року позовну заяву Житомирської міської ради залишено без розгляду на підставі пункту 8 частини першої статті 207 ЦПК України 2004 року

Нормативно-правове обґрунтування

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України і статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику ЄСПЛ як джерело права.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Так, згідно із вимогами ЦПК України, як у редакції станом на момент розгляду справи судами попередніх інстанцій, так і у чинній редакції, учасники справи мають передбачені процесуальним законом права і обов`язки.

Обов`язок, зокрема, щодо належного оформлення відповідних процесуальних документів лежить на стороні, яка подає до суду такі документи та посилається на них, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Позовна заява за формою і змістом повинна відповідати вимогам статті 119 ЦПК України 2004 року.

Відповідно до частини першої, другої статті 121 ЦПК України2004 року суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня отримання позивачем ухвали. Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 119 і 120 цього Кодексу, сплатить суму судового збору позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Відповідно до пункту 8 частини першої статті 207 ЦПК України2004 року суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо провадження у справі відкрито за заявою, поданою без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, та не було сплачено судовий збір і позивач не усунув цих недоліків у встановлений судом строк.

У справі «Bellet v. France» («Белле проти Франції», рішення від 04 грудня 1995 року), Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод містить гарантії справедливого судочинства, одним із аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві.

У пункті 55 рішення у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland») від 19 червня 2001 року ЄСПЛ підкреслив, що обмеження, накладене на доступ до суду, буде несумісним із пунктом 1 статті 6 Конвенції, якщо воно не переслідує законної мети або коли не існує розумної пропорційності між застосованими засобами та законністю цілі, якої прагнуть досягти.

У справі Perez de Rada Cavanilles v. Spain («Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії», рішення від 28 жовтня 1998 року) та у справі Miragall Escolano and others v. Spain («Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії», рішення від 13 січня 2000 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Судові процедури повинні бути справедливими.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

За таких обставин та з підстав, передбачених вказаними нормами процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку про порушення судом першої інстанції принципу справедливості судових процедур при залишенні 18 липня 2017 року позовної заяви Житомирської міської ради без розгляду на підставі пункту 8 частини першої статті 207 ЦПК України2004 року (несплата судового збору в повному обсязі), провадження за якою відкрито 01 листопада 2016 року. Суд у цій ситуації формально діяв відповідно до норм процесуального закону. Проте залишення позовної заяви без розгляду через 7 місяців після відкриття провадження у справі, за відсутності вимог суду про доплату судового збору при вирішенні питання про відкриття провадження, не дає підстави для висновку, що існує розумна пропорційність між застосованим процесуальним засобом та законністю, якої прагнули досягти.

Таким чином, суд першої інстанції з формальних процесуальних підстав дійшов висновку про залишення позовної заяви Житомирської міської ради без розгляду, оскільки суд у порядку статті 88 ЦПК України, що була чинною на день постановлення судом ухвали, мав право при ухваленні рішення розподілити судові витрати між сторонами, та у разі ухвалення судового рішення вирішити питання розподілу судових витрат.

Суд апеляційної інстанції, залишаючи без змін оскаржувану ухвалу суду першої інстанції, виходив із того, що суд цією ухвалою не вирішував питання про права та обов`язки третьої особи.

Із таким висновком суду апеляційної інстанції також не можна погодитись, оскільки ОСОБА_2 , є третьою особою у справі, отже, рішення суду у цій справі безпосередньо стосується суб`єктивних прав та обов`язків третьої особи, а тому заявник є юридично заінтересованою особою у тому, щоб справа була розглянута, судом по суті.

Відповідно до частин четвертої, шостої статті 411 ЦПК України справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції. Підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі.

Оскільки вищенаведені порушення норм процесуального права призвели до постановлення незаконних ухвал, що перешкоджають подальшому провадженню у справі, оскаржувані судові рішення слід скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 400, 406, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд ускладі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 18 липня 2017року та ухвалу Апеляційного суду Житомирської області від 13 вересня 2017 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий О. В. Ступак

Судді: І. Ю. Гулейков

А. С. Олійник

С. О. Погрібний

Г. І. Усик