КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/824/1805/19 Доповідач у ІІ інст. Таргоній Д.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

29 січня 2019 року Київський апеляційний суду в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

судді-доповідача Таргоній Д.О.,

суддів: Олійника В.І., Приходька К.П.,

за участі секретаря Тимошевської С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 14 вересня 2018 року у справі за заявою ОСОБА_2, заінтересована особа: Російська Федерація в особі офіційного представництва - Посольства Російської Федерації в Україні, про встановлення факту, що має юридичне значення,

УСТАНОВИВ:

03 вересня 2018 року ОСОБА_2 звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа: Російська Федерація в особі офіційного представництва - Посольства Російської Федерації в Україні, в якій просив встановити факт спричинення йому майнової шкоди в розмірі 2 250 000 грн. та моральної шкоди в сумі 35 000 євро, тобто 1 155 000 грн., внаслідок вимушеного переїзду, пов'язаного із збройною агресією та окупацією Російською Федерацією частини Донецької області.

В обґрунтування заяви зазначив, що внаслідок збройної агресії Російської Федерації та окупації частини території Донецької області, він втратив можливість проживати у рідному місті, вимушений був покинути своє житло в м. Новогродовка, залишивши усі матеріальні цінності за місцем свого проживання та переїхати

З травня 2014 року він винаймав житло в Київській області, у зв'язку з чим ніс витрати на оренду житла, що за період з травня 2014 року по серпень 2018 року становить 2 250 000 грн.

Вважає, що через окупацію частини Донецької області Російською Федерацією він фактично позбавлений не лише рідного дому, матеріального забезпечення, а й звичайного середовища існування, вільного спілкування з рідними, друзями, що є порушенням його прав і обов'язків, які передбачені, Конституцією України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, у зв'язку з чим йому завдано також і моральної шкоди.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 14 вересня 2018 року відмовлено у відкритті провадження у даній справі відмовлено.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що законодавством України не встановлено обмежень щодо підтвердження юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Вказував на те, що встановлення юридичних фактів, що сталися внаслідок збройної агресії Російської Федерації та окупації Російською Федерацією частини Луганської та Донецької областей, можливе лише у судовому порядку, оскільки законодавець не визначив іншого, позасудового способу встановлення причинно-наслідкового зв'язку з нанесенням майнової і моральної шкоди внаслідок збройної агресії та окупації Російською Федерацією частини Донецької області.

Заявник в судове засідання по розгляду апеляційної скарги не зявився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причину своєї неявки суду не повідомив.

Посольство Російської Федерації в Україні в судове засідання свого представника не направило, про день та час слухання справи судом повідомлялося у встановленому законом порядку.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів вважає можливим розгляд справи у відсутності заявника та представника заінтересованої особи, які належним чином повідомлені.

Дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 03 вересня 2018 року ОСОБА_2 звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа: Російська Федерація в особі офіційного представництва - Посольства Російської Федерації в Україні, в якій просив встановити факт, що внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України та окупації Російською Федерацією частини території Донецької області, України, ОСОБА_2 завдано майнової шкоди в розмірі 2 250 000 грн. та моральної шкоди в сумі 35 000 євро, тобто 1 155 000 грн.

Відмовляючи у відкритті провадження у даній справі, суд першої інстанції виходив з того, що кожний громадянин має право на звернення до суду за захистом своїх прав, свобод та інтересів у зв'язку із збройною агресією Російської Федерації, збройним конфліктом, тимчасовою окупацією території України, в порядку цивільного судочинства у позовному провадження, у зв'язку з чим встановлення факту нанесення шкоди внаслідок збройної агресії та окупації частини території Донецької області та відшкодування завданої шкоди має встановлюватися у порядку саме позовного провадження.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції відповідає вимогам процесуального та матеріального права, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 та ч. 2 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту:1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім'ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Встановлення юридичного факту за рішенням суду безпосередньо породжує певні юридичні наслідки, тобто від встановлення факту залежить виникнення, зміна або припинення особистих прав громадян.

Відповідно до ч. 4 ст. 315 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи - залишає заяву без розгляду.

Оскільки заявник просив встановити факт спричинення йому шкоди з визначенням конкретного розміру, що свідчить про наявність спору про право, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги про неправильність висновків суду є безпідставними, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у відкритті провадження у справі окремого провадження.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що ухвала Дніпровського районного суду м. Києва від 14 вересня 2018 року постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_2

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 14 вересня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повий текст постанови складено 30січня 2019 року.

Суддя- доповідач ТаргонійД.О.

Судді Олійник В.І.

ПриходькоК.П.