Справа № 236/4818/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"06" грудня 2019 р. м. Лиман

Суддя Краснолиманського міського суду Донецької області, Саржевська І.В., перевіривши матеріали позовної заяви представника позивача адвоката Башкова Сергія Вікторовича, який діє в інтересах позивача ОСОБА_1 , до Лиманської міської ради Донецької області про встановлення права власності на земельну ділянку в порядку набувальної давності,

ВСТАНОВИЛА:

03 грудня 2019 року до Краснолиманського міського суду Донецької області надійшла позовна заява представника позивача адвоката Башкова Сергія Вікторовича, який діє в інтересах позивача ОСОБА_1 , до Лиманської міської ради Донецької області про встановлення права власності на земельну ділянку в порядку набувальної давності.

При вирішенні питання про прийняття позовної заяви та відкриття провадження у справі суддя перевіряє відповідності поданої заяви вимогам закону щодо форми та змісту.

Дана позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки подана з порушенням вимог ст. 175, 177 ЦПК України.

Частиною 7 статті 177 ЦПК України визначено, що до позовної заяви, підписаної представником позивача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача.

Позовна заява підписана представником позивача - адвокатом Башковим Сергієм Вікторовичем. До позовної заяви додані копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю адвоката Башкова ОСОБА_2 та ордер серії ДН № 101810, в якому міститься посилання на договір про надання правової допомоги б/н ві 03 березня 2018 року.

Згідно ч.1 ст. 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Відповідно до ч. 4 ст. 62 ЦПК повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

Згідно з ч. 1 ст. 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги, зокрема, складати заяви, скарги, клопотання, інші правові документи та подавати їх у встановленому законом порядку.

У відповідності до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Частиною 4 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що адвокат зобов`язаний діяти в межах повноважень, наданих йому клієнтом, у тому числі з урахуванням обмежень щодо вчинення окремих процесуальних дій.

Отже, повноваження представника сторони позивача, яким є адвокат, повинні бути підтверджені ордером, виданим на ведення справи в суді або довіреністю. Ордер на відміну від довіреності не вказує обсяг повноважень, наданих адвокату.

Зокрема, повноваження адвоката, щодо підписання позовної заяви, повинно підтверджуватись домовленістю сторін у договорі про надання правової допомоги, який засвідчує існування між клієнтом та адвокатом домовленості стосовно об`єму наданих йому повноважень, шляхом окремого визначення такої дії у договорі.

Оскільки до позовної заяви такий договір про надання правової допомоги не долучений, представнику позивача необхідно надати вказаний документ для підтвердження його повноважень на підписання позовної заяви.

Відповідно до позовних вимог, представник позивача просить суд визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом, але зі змісту позовної заяви та додатків до неї вбачається спірним право позивача на власність за набувальною давністю, а тому позивачу слід визначитися з позовними вимогами.

Крім того, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 176 ЦПК України, у позовах про визнання права власності на майно або його витребування ціна позову визначається вартістю цього майна.

Відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» на підтвердження оцінки майна складається звіт про оцінку майна (акт оцінки майна).

Проведення нормативної грошової оцінки земель населених пунктів регулюється Законом України "Про оцінку земель".

Згідно наказу Державного комітету України по земельних ресурсах" від 09.01.2003 N 2 "Про затвердження Порядку проведення експертної грошової оцінки земельних ділянок ", п 3.1. визначено, що результати роботи з оцінки оформляються у вигляді письмового документа - звіту про оцінку, що містить висновок про вартість об`єкта оцінки, розкриває зміст проведених процедур та використаної нормативно-правової бази з оцінки земельних ділянок.

Однак, до позовної заяви доданий лише висновок зі звіту про визначення експертної грошової оцінки земельної ділянки, самого звіту оцінки майна позивачем не надано.

Також, відповідно до висновку зі звіту про визначення експертної грошової оцінки земельної ділянки, долученого до матеріалів позову вбачається, що даний висновок дійсний рік від дати складання звіту. Оскільки грошова оцінка спірної земельної ділянки проводилася станом на 17 серпня 2018 року, отже, звіт про визначення експертної грошової оцінки спірної земельної ділянки на дату подання позову до суду є недійсним.

Ціна позову позивачем зазначена з урахуванням вартості спірної земельної ділянки, визначеної на підставі звіту про визначення експертної грошової оцінки земельної ділянки. Оскільки зазнчений звіт про оцінку майна є недійсним, неможливо встановити правильність визначення позивачем ціни позову та переконатися в правильності сплати судового збору.

Статтею 210 ЦК України визначено, що правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Перелік органів, які здійснюють державну реєстрацію, порядок реєстрації, а також порядок ведення відповідних реєстрів встановлюються законом.

Державна реєстрація правочинів проводиться нотаріусами відповідно до Тимчасового порядку державної реєстрації правочинів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.05.2004 № 671.

Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації.

Договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації.

Позивачем наданий договір дарування земельної ділянки від 14 серпня 2000 року, посвідчений приватним нотаріусом Краснолиманського міського нотаріального округу Донецької області, в якому зазначено, що цей договір підлягає реєстрації у відділі земельних ресурсів Краснолиманського міськвиконкому та Слов"янському інвентарбюро. Однак, відомості щодо реєстрації даного договору у зазначених органах відсутні.

Крім того до державного акту на право приватної власності на землю ІІІ-ДН № 143828, виданого Краснолиманською міською радою 14 серпня 2000 року не доданий Витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку.

Статтею 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 5 статті 177 ЦПК України визначено, що позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Згідно ст.ст. 76, 77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.ст. 79, 80 ЦПК України визначено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Частинами 1 та 2 статті 185 ЦПК України предбачено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

З огляду на викладене, вважаю, що позовна заява представника позивача адвоката Башкова Сергія Вікторовича, який діє в інтересах позивача ОСОБА_1 , до Лиманської міської ради Донецької області про встановлення права власності на земельну ділянку в порядку набувальної давності підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків.

Керуючись ст.ст.175, 177, 185 ЦПК України, суддя

У Х В А Л И Л А :

Позовну заяву представника позивача адвоката Башкова Сергія Вікторовича, який діє в інтересах позивача ОСОБА_1 , до Лиманської міської ради Донецької області про встановлення права власності на земельну ділянку в порядку набувальної давності - залишити без руху.

Надати можливість позивачу ОСОБА_1 та його представнику ОСОБА_3 у десятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали виправити вказані недоліки, інакше позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя-