Справа №636/5312/19
Провадження №2/636/2333/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2019 року м. Чугуїв

Суддя Чугуївського міського суду Харківської області Дьоміна О.П., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_1 звернувся до Чугуївського міського суду Харківської області з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Вивчивши матеріали позовної заяви, судом встановлено, що позовна заява, яка надійшла, не може бути прийнята судом, оскільки не в повному обсязі відповідає вимогам закону.

Зі змісту позовної заяви та доданих до неї документів вбачається, що відповідач є громадянином Російської Федерації та має зареєстроване місце проживання на території вказаної держави.

Питання, що виникають у сфері приватноправових відносин з іноземним елементом (хоча б один учасник правовідносин є іноземцем, особою без громадянства або іноземною особою; об`єкт правовідносин знаходиться на території іноземної держави; юридичний факт, який створює, змінює або припиняє правовідносини, мав чи має місце на території іноземної держави), у тому числі й питання підсудності судам України справ з іноземним елементом, вирішуються згідно із Законом України «Про міжнародне приватне право».

Справи за участю іноземців, зокрема відповідачів, які проживають поза межами України, мають свої особливості.

Так, відповідно до вимог ст.ст. 190, 498 та 499 ЦПК України, вручення відповідачеві ухвали про відкриття провадження, копії позовної заяви та доданих до неї документів здійснюється шляхом звернення суду України з відповідним судовим дорученням до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Частиною 2 ст. 3 ЦПК України визначено, що правила міжнародного договору України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, застосовуються, якщо цим договором передбачено інші правила, ніж встановлені цим Кодексом.

Міжнародним договором, чинним для України та Російською Федерацією щодо даних правовідносин, є Конвенція про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах, підписана в м. Гаага 15 листопада 1965 року, згода на обов`язковість якої надана згідно з Законом України від 19.10.2000 року №2052-ІІІ.

Частиною 2 ст. 3 Конвенції визначено, що до прохання (у даному випадку судового доручення) додається документ, який підлягає врученню, або його копія. Прохання і документ надаються в двох примірниках.

Таким чином, до позовної заяви має бути додано по дві копії позовної заяви та доданих до неї документів.

Також необхідно зважати на те, що частиною 3 ст. 5 Конвенції передбачене право Центрального Органу запитуваної Держави вимагати складення або перекладу документу офіційною мовою або однією з офіційних мов запитуваної Держави.

За таких обставин доцільним є надання копій позовної заяви з додатками у перекладі на російську мову, яка є офіційною мовою Російської Федерації, з завіренням перекладу перекладачем (печаткою бюро перекладу), для запобігання повернення судового доручення без вручення відповідачеві через відсутність перекладу на офіційну мову, тим більше, що в позовній заяві не зазначено про володіння відповідачем українською мовою.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

На підставі викладеного, приходжу до висновку, що дану заяву слід залишити без руху, а позивачу надати строк, протягом якого вона повинна усунути вказані недоліки та подати заяву із врахуванням зазначених в ухвалі недоліків.

Суддя, також, звертає увагу, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини її основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

На підставі вищевикладеного, позовна заява в порядку ст. 185 ЦПК України підлягає залишенню без руху з наданням строку для виправлення недоліків.

Керуючись ст. ст. 175-176, 185 ЦПК України, суддя,

у х в а л и л а:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням залишити без руху.

Надати позивачу для усунення зазначених в цій ухвалі суду недоліків строк тривалістю десять днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Роз`яснити позивачу, що у випадку неусунення зазначених недоліків у встановлений строк, позовна заява буде повернута.

Копію ухвали надіслати позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання.

Суддя О.П. Дьоміна