П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді -Березовенко Р.В.,
суддів:Лівінського С.В., Суханової Є.М.,
з участю секретаряКлимчук Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 19 липня 2019 року про роз`яснення рішення суду у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Український зональний науково-дослідний і проектний інститут по цивільному будівництву» про визнання наказу про звільнення незаконним, поновлення на роботі, стягнення заборгованості по заробітній платі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Український зональний науково-дослідний і проектний інститут по цивільному будівництву» про визнання наказу про звільнення незаконним, поновлення на роботі, стягнення заборгованості по заробітній платі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 16 травня 2017 рокупозов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано наказ про звільнення незаконним та скасовано, поновлено позивача на роботі, стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу, стягнуто заборгованість по заробітній платі, вирішено питання судових витрат. В решті позову відмовлено. (т.1, а.с.233-237).

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 01.11.2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено. Апеляційну скаргу Григоренка Миколи Івановича в інтересах Публічного акціонерного товариства «Український зональний науково-дослідний і проектний інститут по цивільному будівництву» задоволено частково. Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 16 травня 2017 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Український зональний науково-дослідний і проектний інститут по цивільному будівництву» про визнання наказу про звільнення незаконним, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу скасовано та ухвалено в цій частині позовних вимог нове рішення про відмову в позові. В решті рішення залишено без змін (т.2, а.с.153-159).

Постановою Верховного Суду України від 08.04.2019 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Апеляційного суду міста Києва від 1 листопада 2017 року залишено без змін (т.2. а.с. 208-213).

У червні 2019 року ПАТ «Український зональний науково-дослідний і проектний інститут по цивільному будівництву - ПАТ «КиївЗНДІЕП» звернулося до Дніпровського районного суду м. Києва з заявою про роз`яснення рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 16 травня 2017 року, у якій просить роз`яснити, як суд визначив суму заробітної плати, що підлягає стягненню з урахуванням податків та зборів чи без утримання таких (т.2, а.с. 221-222).

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 19 липня 2019 рокуроз`яснено рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 16 травня 2017 року у справі № 755/16657/16-ц за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Український зональний науково-дослідний і проектний інститут по цивільному будівництву - ПАТ «КиївЗНДІЕП» про визнання наказу про звільненнянезаконним та поновлення на роботі, в частині стягнення з Публічного акціонерного товариства «Український зональний науково-дослідний і проектний інститут по цивільного будівництву - ПАТ «КиївЗНДІЕП» на користь ОСОБА_1 , заборгованість із заробітної плати за період з травня 2015 року по 26 вересня 2016 року в сумі 66 911,27 грн. таким чином, що стягненню підлягає заборгованість із заробітної плати за період з травня 2015 року по 26 вересня 2016 року в сумі 66 911,27 грн. з вирахуванням з цієї суми податків та інших обов`язкових платежів, встановлених станом на 2016 рік.

Не погоджуючись з вищевказаним судовим рішенням, 09 серпня 2019 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 19 липня 2019 року та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні заяви про роз`яснення рішення відмовити.

Апеляційна скарга мотивована, тим, що суд в резолютивній частині ухвали від 19.07.2019 року змінив зміст свого рішення від 16.05.2017 року, яке є зрозумілим. Внаслідок винесення ухвали про роз`яснення судового рішення створено суперечності з виданим виконавчим листом, що призвело до невмотивованого зупинення виконавчого провадження та неможливості його завершення. Крім того, зазначає, що позивач належним чином не був повідомлений про час та місце розгляду заяви, тому вважає, що було порушено його право як учасника судового процесу.

В ухвалі про відкриття апеляційного провадження учасникам справи було надано строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу.

25.10.2019 року до суду надійшов відзив ПАТ «Український зональний науково-дослідний і проектний інститут по цивільному будівництву - ПАТ «КиївЗНДІЕП», згідно якого вважає, що ухвалу суду першої інстанції винесено з дотриманням норм матеріального та процессуального права, а апеляційна скарга необгрунтовна, та така, що не підлягає задоволенню.

В судовому засіданні представник апелянта - ОСОБА_3, просила апеляційну скаргу задовольнити, ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 19 липня 2019 року скасувати, заяву про роз`яснення рішення залишити без задоволення.

Представник відповідача, ПАТ «Український зональний науково-дослідний і проектний інститут по цивільному будівництву - ПАТ «КиївЗНДІЕП», Григоренко М.І. в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, виходячи з наступного.

Задовольняючи заяву ПАТ «Український зональний науково-дослідний і проектний інститут по цивільному будівництву - ПАТ «КиївЗНДІЕП» про роз`яснення рішення суду, суд першої інстанції враховуючи, що при визначенні належних до стягнення на користь позивача коштів, виходив із сум, згідно довідок, без виключення сум податків та інших обов`язкових платежів, а стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума у вищевказаному розмірі з утриманням з неї передбачених законом податків та інших обов`язкових платежів при її виплаті, вважав можливим роз`яснити заявнику, що стягненню підлягає заборгованість із заробітної плати за період з травня 2015 року по 26 вересня 2016 року в сумі 66 911,27 грн. з вирахуванням з цієї суми податків та інших обов`язкових платежів, встановлених станом на 2016 рік.

Колегія суддів не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

За змістом частин 1-5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст. 271 ЦПК України за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення.Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання.

Тобто, роз`яснення рішення суду - це засіб виправлення недоліків судового акта, який полягає в усуненні неясності судового акта і викладенні рішення суду у більш ясній і зрозумілій формі.

Суть роз`яснення судового рішення полягає в тому, що суд не повинен давати відповідь на нові питання та вирішувати невирішені вимоги, він лише має роз`яснити положення ухваленого ним рішення, які нечітко ним сформульовані, що позбавляє можливості його реалізацію.

Якщо у заяві про роз`яснення рішення фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі й роз`яснення мотивів ухваленого рішення, суд ухвалою відмовляє в роз`ясненні рішення.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», роз`яснення рішення суду, можливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Зазначене питання розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 16 травня 2017 року визначено суму стягнення з Публічного акціонерного товариства «Український зональний науково-дослідний і проектний інститут по цивільного будівництву - ПАТ «КиївЗНДІЕП» на користь ОСОБА_1 заборгованості із заробітної плати в розмірі 66 911,27 грн.

Вказане судове рішення переглядалось в апеляційному та касаційному порядку.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів вважає, що ПАТ «Український зональний науково-дослідний і проектний інститут по цивільного будівництву - ПАТ «КиївЗНДІЕП» у заяві про роз`яснення рішення фактично порушено питання про внесення в нього нових даних, внаслідок чого зміниться розмір визначених стягнень, тобто, зміниться зміст судового рішення, на, що суд першої інстанції уваги не звернув, та дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення заяви.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала про роз`яснення рішення суду є необґрунтованою та незаконною, у зв`язку з чим підлягає скасуванню.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Враховуючи, що оскаржувану ухвалу не можна вважати законною та обґрунтованою, апеляційну скаргу слід задовольнити, ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва - скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні заяви про роз`яснення судового рішення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 19 липня 2019 року скасувати, та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Український зональний науково-дослідний і проектний інститут по цивільному будівництву» про роз`яснення рішення суду - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий: Р.В. Березовенко

Судді: С.В. Лівінський

Є.М. Суханова