н/п 2/490/2585/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2019 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

Головуючого судді - Мамаєвої О.В.

із секретарем - Малявіною Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Центрального районного суду м. Миколаєва цивільну справу за позовом ПАТ КБ «Приват банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, третя особа - ОСОБА_2 ,

ВСТАНОВИВ:

31 травня 2013 року позивач звернувся до Центрального районного суду м. Миколаєва до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки. В обґрунтування позовної заяви, позивач вказує, що між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 16.07.2007 року було укладено договір №64МФ/2007, відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 100 0000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 11.07.2017 року.

Позивач зазначив, що просить суд, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №64МФ/2007 року, в розмірі 241527,78 доларів США: що за курсом 7.99 відповідно до службового розпорядження НБУ від 01.04.2013 року складає 1929806.96 грн.:

- звернути стягнення на нежитлову будівлю загальною площею 612.50, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом продажу вказаного предмету іпотеки (на підставі договору іпотеки від 01.02.2008 р.) ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з проведенням дій щодо коригування технічної документації відповідно до поточного стану нерухомості, її перепланування та перебудови, з проведенням дій щодо оформлення та з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «Приватбанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки. Та стягнути з відповідача судові витрати.

В подальшому, позивачем позовні вимоги були збільшені.

Так, із заяви про збільшення позовних вимог від 15.04.2014 р., слідує що кредит надавався шляхом видачі трьох траншів згідно договорів про надання траншів:

- №1-64МФ/2007 р. - на суму 350000,00 доларів США;

- №2- 64МФ/2007 від 19.09.2007 р. - на суму 150000,00 доларів США;

- №3- 64МФ/2008 р. - 04.02.2008 р. - на суму 250000,00 доларів США.

Станом на 15.04.2014 р. загальна заборгованість відповідача - за трьома траншами - за кредитною угодою становить 857 387, 87 (доларів США), що за курсом 12.39 відповідно до службового розпорядження НБУ від 15.04.2014 року складає 10 623 035, 71 гривень.

Так, ПАТ КБ «Приватбанк» просить суд в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 64МФ/2007 від 16.07.2007 від 16.07.2007 року, в розмірі 857 387,87 доларів США, що за курсом курсом 12.39 відповідно до службового розпорядження НБУ від 15.04.2014 року складає 10 623 035, 71 гривень:

- звернути стягнення на нежитлову будівлю загальною площею 612,50 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом продажу вищевказаного предмету іпотеки (на підставі договору іпотеки від 01.02.2008 р.) ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з проведенням дій щодо коригування технічної документації відповідно до поточного стану нерухомості, її перепланування та перебудови, з проведенням дій щодо оформлення та з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки. Також, просить суд стягнути з відповідача судові витрати.

У судове засідання сторони, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи не з`явились.

Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, на задоволенні позовних вимог наполягає.

Також в матеріалах справи містяться заперечення проти позову, надані представником відповідача, згідно яких представник відповідача позов не визнав. Заявив про застосування строку позовної давності стосовно вимог про стягнення заборгованості, яка виникла до травня 2010 року. Вважає, що позивачем не надано доказів на підтвердження отримання відповідачем повідомлення від 12.02.2013 р. про необхідність дострокового виконання зобов`зання щодо повернення кредиту в повному обсязі та виконання інших зобов`язань за договором у якому зазначено, що таке виконання має бути здійснено в тридцятиденний строк з дня отримання повідомленні. Відповідач заперечує факт отримання вказаного повідомлення, та матеріали справи такого не містять, тому на думку представника відповідача, строк виплати кредиту у повному обсязі не настав.

Також заперечував проти задоволення позову з тих підстав, що відсутні оригінали заяв на видачу готівки, за якими ОСОБА_1 отримував кредитні кошти за черговим траншем, що викликає сумнів, на його думку, взагалі в отриманні кредитних коштів.

Крім того, відповідач в своїх запереченнях стверджував, що він не укладав з ПАТ КБ «Приватбанк» договір про відкриття поточного рахунку, йому були надані Банком не кредитні кошти, як це передбачено кредитним договором, а переказ у валюті. Також, ОСОБА_1 пояснив, що в порушення Постанови Правління НБУ від 17.06.2004 року №280 Про затвердження Плану рахунків бухгалтерського обліку бланків України та Інструкції про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку банків України (що діяла на час укладення спірного договору), а також Постанови НБУ №337, він не підписував та не погоджував із Банком перерахування валюти з позикового рахунку, отже рахунок за №2203 не може жодним чином бути відкритим йому позичковим рахунком, оскільки він є внутрішньобанківським рахунком для обліку виданих кредитів і своєї фінансової та бухгалтерської звітності.

Суд, дослідивши матеріали справи, оглянувши матеріали інвентарної справи №433 по вул АДРЕСА_1 18 в м. Миколаєві, встановив наступне.

16 липня 2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 була укладена кредитна угода №64 МФ/2007, відповідно до якої Банк в рамках програми мікрокредитування, надав кредит позичальнику. Надання коштів здійснювалося окремими частинами - траншами кредиту, сукупна величина сальдо по яким не буде перевищувати суму, обумовленої в п. 1.2 цієї Угоди. Загальна сума кредиту в рамках кредитної угоди: 500 000 доларів США. Строк повернення кредиту та окремих частин-траншей кредиту, встановлена договорами про видачу траншей кредиту, а також графіками погашення кредиту, процентів та винагороди, які є невід`ємними додатками до договорів про видачу траншей, але не пізніше 13.07.2017 року.

Відповідно до п. 1.1 вищевказаної Угоди, позичальник зобов`язується повернути отриманий кредит, сплатити відсотки та винагороду в терміни, встановлені цією Угодою та договорами про видачу траншей в повному обсязі.

Як слідує з п.6.1 Кредитної Угоди, при порушенні позичальником будь-якого із зобов`язань по сплаті процентів за користування кредитом, передбачених п..п.2.2.2., 2.3.1, 2.3.2, 2.4.1,4.1, 4.2, 4.3, 4.4 цієї Угоди, п.п. 4.1, 4.2, 4.3, 4.4 договорів про видачу траншей, а також графіком погашення (додаток 1 до до договорів про видачу траншей), строків повернення кредиту, передбачених п.п.1.3, 2.2.3, 2.3.3 цієї Угоди, п.п.1.3, 2.2.3 договорів про видачу траншів, а також графіком погашення (додаток 1 до договорів про видачу траншей), винагороди, передбаченої п.4.5., 4.6 цієї Угоди, а також п.п. 4.5, 4.6 договорів про видачу траншей, позичальник сплачує банку за кожний випадок порушення пеню в розмірі 0,2% від суми простроченого платежу за кожен день прострочки, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, діючої в період, за який виплачується пеня.

17 липня 2007 року між ОСОБА_1 та ЗАТ КБ «ПриватБанк» був укладений договір про видачу траншу №1-64 МФ/2007, відповідно до якого сума траншу становить 350 000 доларів США. Строк повернення траншу кредиту та процентів обумовлюються відповідно до графіку погашення кредиту, процентів та винагороди (Додаток №1 до цього договору).

19 вересня 2007 року між ОСОБА_1 та ЗАТ КБ «ПриватБанк» був укладений договір про видачу траншу №2-64 МФ/2007, відповідно до якого сума траншу становить 150 000 доларів США. Строк повернення траншу кредиту та процентів обумовлюються відповідно до графіку погашення кредиту, процентів та винагороди (Додаток №1 до цього договору).

04 лютого 2008 року між ОСОБА_1 та ЗАТ КБ «ПриватБанк» був укладений договір про видачу траншу №3-64 МФ/2007, відповідно до якого Банк надав Позичальнику кредитні кошти в частині загального ліміту, встановленого п.1.2 Кредитної угоди №64МФ/2007 від 16.07.2007 року. Сума траншу кредиту: 250 000,00 доларів США. Термін повернення Траншу кредиту та процентів визначаються відповідно Графіку погашення кредиту, процентів та винагороди (Додаток №1 до цього договору).

01 лютого 2008 року між позивачем та відповідачем був укладений Договір іпотеки, предметом якого є надання ОСОБА_1 в іпотеку нерухомого майна, зазначено в п.7 цього договору, в забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_1 перед ПАТ КБ «ПриватБанк», в силу чого останній має право в разі невиконання відповідачем зобов`язань, забезпечених іпотекою, одержати задоволення за рахунок переданого в іпотеку нерухомого майна переважно перед іншими кредиторами відповідача. За цим договором заставою забезпечується виконання зобов`язань Заставодавця, що випливають з кредитної угоди №64МФ/2007 від 16.07.2007 року з повернення кредиту у сумі 1 000 000 доларів США у термін до 13 липня 2017 року, сплати процентів тощо.

Відповідно до п.7 Договору іпотеки, в забезпечення виконання відповідачем зобов`язань за кредитним договором відповідач надав в іпотеку належне йому на праві власності нерухоме майно (предмет іпотеки), а саме: нежитлову будівлю, закусочну за літ.Б-3, загальною площею 612,50, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Право власності відповідача на цю нежитлову будівлю, закусочну за літ.Б-3, підтверджується рішенням суду м. Миколаєва / ц-2-7509/ від 16.11.2007, видане Центральним районним судом м. Миколаєва, зареєстрованим ММБТІ від 04.12.2007 року за реєстраційним номером 4560893 в реєстровій книзі №2, номер запису 219. Згідно витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно, виданого ММБТІ за номером 17450806 від 22.01.2008 року, вартість цієї нежитлової будівлі, складає 734 782 грн.

Відповідно до п.12 умов Договору іпотеки, сторони визначили, що вартість нежитлової будівлі, закусочної за літ. Б. розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , складає 4 545 000,00 грн.

Відповідно до п.18.8, 18.8.1 Договору іпотеку, позивач має право з метою задоволення своїх вимог звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку, якщо в момент настання термінів виконання якого-небудь із зобов`язань, передбачених кредитним договором, вони не будуть виконані.

31 січня 2008 року між сторонами був укладений договір про внесення змін до договору застави майна від 16.07.2007 року, відповідно до якого сторони виклали зміст п.2 договору застави майна від 16.07.2007 року у редакції, зазначеної в п.1 вказаного договору.

31 січня 2008 року між сторонами був укладений Договір про внесення змін до договору іпотеки, посвідченого ПН ММНО Нікітіним Р.В. від 16.07.2007 року за реєстровим номером 3978, відповідно до якого сторони виклали зміст п.2 договору іпотеки від 16.07.2007 року у редакції, зазначеної в п.1 цього договору.

31 січня 2008 року між ОСОБА_1 та ПАТ «ПриватБанк» був укладений договір про внесення змін до кредитної угоди №64МФ/2007, відповідно до якого внесені зміни до вищевказаної угоди в наступній редакції: 1.2. Загальна сума кредиту в рамках кредитної угоди: 1 000 000,00 доларів США.

На адресу відповідача 12 лютого 2013 року (а.с.7 Т.1) надсилалася вимога, відповідно до якої позивач вимагав від відповідача в тридцятиденний строк з дня отримання цієї вимоги повернення суми кредиту в повному обсязі, інакше - добровільно звільнити нерухоме майно: нежитлові приміщення загальною площею 612,50, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , разом з усіма членами сім`ї та іншими мешканцями.

Так, ОСОБА_1 не виконав визначені кредитним договором №64МФ/2007 від 16.07.2007 р. зобов`язання щодо сплати наданого кредиту.

Згідно наданого розрахунку банку станом на 15.04.2014 року загальна заборгованість відповідача за трьома траншами становить - 857387,87 доларів США, що за курсом 12.39 відповідно до службового розпорядження НБУ від 15.04.2014 року складає 10 623 035,71 грн. (а.с.18-29 Т.2).

На підтвердження наявності кредитної заборгованості, представником позивача надано висновок експерта №18-513/514 за результатами проведення додаткової судово-економічної експертизи від 30.10.2018 року.

Відповідно до висновку експерта встановлено наступне.

Розрахунок заборгованості по сплаті пені, процентів за кредит та погашення основної суми боргу позичальника за кредитним договором, укладеним між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 №64МФ/2007 не відповідає розрахунковим документам щодо видачі та погашення кредиту, первинним бухгалтерським документам та умовам кредитного договору.

Розрахунок заборгованості по кожній складовій заборгованості за кредитним договором №64МФ/2007 від 16.07.2007, укладеним між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 , станом на 25.09.2014 р., в загальній сумі складає 929 412,07 доларів США (що еквівалентно за курсом НБУ 12 036 417,93 грн.), в т.ч.:

- заборгованість за кредитом - в сумі 638 705,22 доларів США (в еквіваленті 8 271 597,94 грн.);

- заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами - в сумі 222 353,71 доларів США (в еквіваленті 2 879 607,73 грн.);

- заборгованість за пенею - в сумі 68 353,14 доларів США (в еквіваленті 885 212,26 грн.).

При застосуванні строку позовної давності в 1 рік, до заборгованості за пенею, загальна сума заборгованості за кредитним договором № 64 МФ/2007 від 16.07.2007 року станом на 25.09.2014 року складатиме 910132,22 доларів США (що еквівалентно за курсом НБУ 11 786 732,84 грн.), в тому числі:

- заборгованість за кредитом - в сумі 638 705,22 доларів США (в еквіваленті 8 271 597,94);

- заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами - в сумі 222 353,71 доларів США (в еквіваленті 2 879 607,73 грн.);

- заборгованість за пенею - в сумі 49 073,29 доларів США (в еквіваленті 635 527,18 грн.).

Згідно наявних матеріалів, на даний час справа про стягнення зазначеної заборгованості за кредитним договором знаходиться на розгляді Ленінського районного суду м.Миколаєва.

Згідно ст.ст. 526, 527, 530, 1050, 1054 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином, згідно умов договору, відмова від виконання зобов`язання не припускається. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Суд не бере до уваги заперечення представника відповідача, про те, що відсутні оригінали заяв на видачу готівки, за якими ОСОБА_1 отримував кредитні кошти за черговим траншем, що викликає сумнів, на його думку, взагалі в отриманні кредитних коштів, оскільки про підтвердження отримання грошових коштів за траншами свідчить і поведінка відповідача, який регулярно сплачував чергові платежі згідно графіку в перші роки, укладав численні договори про внесення змін до договору кредиту, уклав договір іпотеки.

Суд не може прийняти до уваги заперечення представника відповідача стосовно відсутності належних доказів як отримання ОСОБА_1 кредитних коштів у валюті, так і їх погашення - оскільки банком порушені вимоги Інструкції про касові операції в банках України, затв. Постановою НБУ № 337 - не відкривався окремий поточний валютний рахунок клієнта-позичальнику, з якого він і повинен був отримувати кредитні кошти. Так, в кожному з вищезазначених Договорів про видачу траншу - в рахунок загального ліміту за кредитною угодою № 64 МФ/2007 від 16.07.2007 р. - чітко зазначено, що для надання траншів відкриваються окремі рахунки: як позичковий, так і для зарахування коштів на погашення заборгованості та процентів.

Відповідно до ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Одним із видів застави нерухомого майна є іпотека. Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (ч. 1 ст. 575 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до ч.1.ст. 33 Закону України від 05.06.2003, № 898-IV "Про іпотеку", п.15.7 Іпотечного договору, у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до ч.3.ст. 33 Закону України "Про іпотеку", звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється в тому числі на підставі рішення суду.

Враховуючи вищевикладене, відповідно до ст.ст. 203,208,509, 525, 526, 527, 572,589, 611, 612, 615,1049, 1050, 1054 ЦК України, суд дійшов висновку, що відповідач станом на 25.09.2014 року не виконав зобов`язань за кредитним договором, - погашення заборгованості за кредитним договором №64 МФ/2007 від 16.07.2007 року, що підтверджується, зокрема висновком експерта № 18-513/514 від 30.10.2018 року (а.с. 8 Т.4).

Згідно договору іпотеки від 01 лютого 2008 року, на забезпечення зобов`язань, що випливають з кредитної угоди №64МФ/2007 від 16.07.2007 року, ОСОБА_1 надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: нежитлову будівлю, закусочну за літ.Б-3, загальною площею 612,50, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Право власності відповідача на цю нежитлову будівлю, закусочну за літ.Б-3, на час укладення договору підтверджувалось рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва /ц-2-7509/ від 16.11.2007 року, та було зареєстровано ММБТІ від 04.12.2007 року за реєстраційним номером 4560893 в реєстровій книзі №2, номер запису 219. Згідно витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно, виданого ММБТІ за номером 17450806 від 22.01.2008 року, вартість цієї нежитлової будівлі, складала 734 782 грн.

З досліджених судом матеріалів інвентарної справи БТІ №433 на будівлю, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , вбачається, що рішенням Апеляційного суду Миколаївської області від 19 березня 2012 року скасовано рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 16.11.2007 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 до Адміністрації Центрального району виконавчого комітету Миколаївської міської ради про визнання права власності на самочинно побудоване нерухоме майно, відмовлено.

В обґрунтування рішення, судом апеляційної інстанції вказано, що ОСОБА_1 без відповідного дозволу й належно затвердженого проекту було здійснено переобладнання належних йому на праві власності нежитлових приміщень по АДРЕСА_1 , в результаті чого приміщення закусочної, офісу та підвалу об`єднані в один нежитловий будинок літ. «Б-3», загальною площею 612,5 кв.м, основною площею 489,5 кв.м. Всупереч вказаним вище вимогам закону, позивач звернувся з усною заявою щодо оформлення самовільної прибудови та реконструкції нежитлового будинку по АДРЕСА_1 до Адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради та отримав відмову від 07.11.2007 р. за №3530/1. Крім того, станом на 2007 рік, Адміністрація Центрального району виконкому Миколаївської міської ради повноважень щодо введення в експлуатацію нежитлових приміщень не мала. За такого, в позові ОСОБА_1 було відмовлено.

Відомостей щодо оскарження вищенаведеного рішення в матеріалах справи не міститься.

Отже, аналізуючи вищевикладене, вбачається, що приміщення: нежитловий будинок літ. «Б-3», загальною площею 612,5 кв.м, основною площею 489,5 кв.м., розташований за адресою АДРЕСА_1 , фактично не існує, адже не має визначеного правового режиму, оскільки його не прийнято в експлуатацію та воно є незареєстрованим.

Крім того, з дослідженого витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, вбачається, що відомості про права власності, інші речові права на майно у вигляді нежитлової будівлі, розташованого за літ. Б-3 за адресою АДРЕСА_1 - відсутні.

Таким чином, оскільки на даний час не існує предмету іпотеки, приміщення: нежитловий будинок літ. «Б-3», загальною площею 612,5 кв.м, основною площею 489,5 кв.м., розташований за адресою АДРЕСА_1 , то неможливо звернути стягнення на це майно. За такого, заявлений позов не підлягає задоволенню.

Доводи зі сторони відповідача про пропуск позовної давності за даних обставин не мають значення для справи, оскільки у позові відмовлено по суті заявлених вимог.

Понесені позивачем судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст.4,5, 81,89, 133, 141, 263, 264,265,266, 268 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 - відмовити.

Судові витрати віднести на рахунок позивача.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Миколаївського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Мамаєва