печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2019 року Печерський районний суд м. Києва

в складі: головуючого судді Остапчук Т.В.

при секретарі Ткаченко Ю.М.

за участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Державна казначейська служба України про відшкодування моральної шкоди ,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення моральноъ шкоди , посилаючись на те що подана ним заява про притягнення судді Роменського міськрайонного суду Сумської області ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності залишена без розгляду . Вважає що порушений Закон України «Про звернення громадян», чим спричинена йому моральна шкода , яку просить стягнути в однократному розмірі мінімальної заробітної плати , що діятиме на час розгляду позову. В судовому засіданні позов підтримав, просив задовольнити.

Представник відповідача ВККСУ надав відзив , просив розглядати в відсутність.

Представник ДКСУ відзив не надав.

Ухвалою Печерського районного суду м.Києва від 5.11.2018р. відкрито провадження в порядку загального провадження.

Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до слідуючого.

Судом встановлено З0 березня 2016 року від ОСОБА_1 на адресу Вищої кваліфікаційної комісії суддів України надійшла заява про притягнення судді ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності.

На момент подання Позивачем скарги, порядок здійснення дисциплінарного провадження щодо суддів регулювався Законом України від 07 липня 2010 року № 2453-УІ «Про судоустрій і статус суддів» в редакції Закону України № 192-VIII від 12 лютого 2015 року «Про забезпечення права на справедливий суд» .

Статтею 93 Закону № 2453-УІ було встановлено, що дисциплінарне провадження - це процедура розгляду звернення з метою встановлення обставин, що можуть бути підставою дисциплінарної відповідальності судді.

Перевірка скарги (заяви) на прийнятність до розгляду здійснювалась визначеним за автоматизованим розподілом членом органу, що здійснює дисциплінарне провадження, або, за дорученням такого члена органу, інспектором органу, який здійснює дисциплінарне провадження, що узгоджується з приписами підпункту 14.2.2 пункту 14.2 розділу XIV «Дисциплінарне провадження щодо судді» Регламенту Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, затвердженого рішенням Комісії 08 червня 2011 року № 1802/зп-11

Відповідно до Положення про автоматизовану систему визначення членів Вищої кваліфікаційної комісії суддів України для підготовки до розгляду і

доповіді справ, затвердженого рішенням Ради суддів України від 16 квітня 2015 року № 39, скарга ОСОБА_1 . була зареєстрована секретаріатом Комісії 30 березня 2016 року за допомогою автоматизованої системи діловодства Комісії за вх. № 8вк-2990/16 та визначено члена Комісії для здійснення її перевірки на прийнятність до розгляду.

Згідно з пунктом 14.2.2 пункту 14.2 розділу XIV «Дисциплінарне провадження щодо судді» Регламенту перевірку скарги на прийнятність до розгляду здійснювала член Комісії ОСОБА_4 .

30 вересня 2016 року набрав чинності Закон № 1402-УІН, згідно з положеннями якого функція щодо здійснення дисциплінарного провадження стосовно суддів місцевих, апеляційних судів та відповідно розгляд скарг на дії суддів не віднесена до повноважень Комісії. Згідно з пунктом 31 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-УІІІ заяви (скарги) щодо поведінки суддів місцевих та апеляційних судів, отримані Комісією до набрання чинності цим Законом, передаються для розгляду Вищій раді правосуддя, якщо на день набрання чинності цим Законом Комісією не прийнято рішення про відкриття або відмову у відкритті дисциплінарної справи.

Статтею 108 Закону № 1402-УІІІ визначено, що дисциплінарне

провадження стосовно судді здійснюють дисциплінарні палати Вищої ради правосуддя у порядку, визначеному Законом України «Про Вищу раду правосуддя», з урахуванням вимог Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Таким чином, зазначену скаргу (заяву) 22 грудня 2016 року Комісією актом № 9 було передано до Вищої ради правосуддя для подальшого її розгляду.

Водночас частиною другою статті 12 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до частини третьої цієї статті кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до положень ст.ст. 23, 1167 ЦК України позивач має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення його прав. При цьому, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини душевних страждань, ступеня вини відповідача, який завдав моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до ч.1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч.1,2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Натомість, Позивач просить суд відшкодувати, нібито, завдану йому моральну шкоду у зв`язку з тим, що Комісією не було розглянуто його скаргу на дії судді.

Таким чином, Комісія діяла на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. Натомість, твердження Позивача про те, що Комісія допустила бездіяльність при розгляді його заяви є необгрунтованими та не відповідають дійсності.

Позивачем не надано належних та допустимих доказів спричинення йому моральної шкоди. Крім того, посилання на те, що при здійсненні розгляду його скарги Комісія порушила норми статті 20 Закону України «Про звернення громадян» є безпідставними, оскільки відповідно до статті 12 цього Закону його дія не поширюється на порядок розгляду заяв і скарг громадян, встановлений, Законом України «Про судоустрій і статус суддів».

При таких обставинах позов є безпідставним та задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 23, 1167 ЦК України, ст.ст. 12,141,81,263,264,273,280 ЦПК України , суд -

ВИРІШИВ:

Відмовити в позові ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Дата складання повного тексту рішення 9.12.2019р.

Суддя Остапчук Т.В.