ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді -Березовенко Р.В.,
суддів:Лівінського С.В., Суханової Є.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», поданою представником - Дубовим Олександром Сергійовичем на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 04 вересня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», ОСОБА_2 про відшкодування збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

У травні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», ОСОБА_2 про відшкодування збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та відшкодування моральної шкоди.

Свої вимоги мотивувало тим, що 10 липня 2018 року в м.Бровари по вул. Гагаріна в напрямку вул. О.Оникієнка, відбулась ДТП, за участю автомобіля «VolkswagenSharan», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням сина ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , та автомобіля «HondaAccord», реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_2 . Вказана пригода відбулася з вини ОСОБА_2 .. Внаслідок ДТП автомобіль «VolkswagenSharan», реєстраційний номер НОМЕР_1 , отримав механічні пошкодження, вартість матеріального збитку становить 27 757 грн. 48 коп. Разом з тим, цивільно-правова відповідальність винуватця ДТП на момент настання пригоди була застрахована в Приватному акціонерномуо товаристві «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп». Враховуючи, що позивачу матеріальна шкода, завдана внаслідок ДТП, страховою компанією відшкодована частково у розмірі 7 999 грн. 33 коп., останній звернувся до суду із відповідним позовом і просив стягнути солідарно з відповідачів 27 757 грн. 48 коп. матеріальної шкоди, 5 000 грн. моральної шкоди та судові витрати по справі.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 04 вересня 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», ОСОБА_2 про відшкодування збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та відшкодування моральної шкоди - задоволено частково. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», ОСОБА_2 солідарно на користь ОСОБА_1 завдану матеріальну шкоду у розмірі 27 757,48 грн., витрати на проведення експертизи у розмірі 2 650 грн., а всього - 30 407,48 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» подало апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі апелянт, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права та невідповідність висновків суду обставинам справи, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, просив рішення суду першої інстанції в частині позовних вимог до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким позовні вимоги залишити без задоволення.

При цьому зазначає, що розмір страхового відшкодування, ОСОБА_1 , з урахуванням звіту від 24.09.2018 року складає 7 999, 33 грн.. Оскаржуване рішення не містить правової оцінки заперечень страховика проти позову, таким чином суд першої інстанції порушив процесуальне право і можливість кожної сторони бути почутою судом. Матеріали цивільної справи не містять належних та допустимих доказів, що розмір страхового відшкодування визначений страховиком неправильно. Предмет спору є подільним, тому невірним є висновок про часткове задоволення позову шляхом солідарного стягнення коштів з відповідачів.

В ухвалі про відкриття апеляційного провадження сторонам було надано строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу.

04 листопада 2019 року до суду надійшов відзив ОСОБА_1 , поданий представником - ОСОБА_7 . , згідно якого позивач просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін. Зазначає, що з вини ОСОБА_2 позивачу завдано шкоду на загальну суму 35 756,81 грн., цивільно-правова відповідальність останнього на момент ДТП була застрахована у апелянта, а страхове відшкодування було сплачено лише частково, тому вважає, що з відповідачів солідарно на користь позивача підлягає стягненню вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу автомобіля у розмірі 27 757, 48 грн.. Відомості викладені апелянтом не спростовують законних вимог позивача, а також факт завдання шкоди та необхідність її відшкодування. Висновки Верховного Суду, на які посилається апелянт, стосуються предмету доказування, що не є ідентичним даному випадку, тому посилання на них вважає безпідставними.

15 листопада 2019 року до суду надійшли заперечення Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», згідно яких повідомляє, що судом першої інстанції не була визнана явка представника страховика в судове засідання обов`язковою. Позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що документ, який був основою для визначення розміру страхового відшкодування є неналежним та/або неспроможний. Звіт про оцінку автомобіля № 0284 від 22.10.2018 р. проведений за відсутності набуття права на самостійне обрання експерта для визначення розміру збитку, виключно за власним волевиявленням ОСОБА_3 .. Вказує, що страховик та завдавач шкоди не може нести однаковий, солідарний розмір майнової відповідальності.

Згідно ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Оскільки, в даній справі ціна позову становить 35 407, 48 грн., що менше ста розмірів прожиткового мінімуму, і дана справа не відноситься до тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст. 263 ЦПК Українирішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що з вини ОСОБА_2 позивачеві завдано матеріальної шкоди на загальну суму 35 756, 81 грн., цивільно-правова відповідальність останнього на момент ДТП була застрахована в Приватному акціонерному товаристві «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», страховою компанією виплачено страхове відшкодування лише частково, тому з відповідачів солідарно на користь позивача підлягає стягненню вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу автомобіля у розмірі 27 757 грн. 48 коп.

Колегія суддів не погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 10 липня 2018 року в м.Бровари по вул. Гагаріна в напрямку вул. О.Оникієнка, відбулась ДТП, за участю автомобіля «VolkswagenSharan», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням сина ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , та автомобіля «HondaAccord», реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_2 .

Дорожньо-транспортна пригода відбулась в результаті порушення ОСОБА_2 . Правил дорожнього руху, що підтверджується постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 02 серпня 2018 року, відповідно до якої ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу (а.с.40-41).

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553 / 99 «Совтрансавто - Холдинг» проти України», а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою № 28342 / 95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Як передбачено п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку із пошкодженням або знищенням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України визначено, що шкода, завдана внаслідок кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 на час скоєння ДТП була застрахована у Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», ліміт відповідальності становить 100 000 грн., франшиза 1 000 грн. (а.с. 50, 58).

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Положення статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно ст. 9 Закону страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

За ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений в договорі.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

За умовами ч. 1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом № 1961-IV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. Обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Таким чином, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої шкоди, суди на підставі статті 1194 ЦК України постановляють стягнути з винної особи, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, на користь потерпілої особи різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). При вирішенні спорів щодо відшкодування шкоди, заподіяної у результаті пошкодження транспортного засобу, у більшості випадків ця різниця утворюється внаслідок того, що страхові компанії вартість відновлювального ремонту обраховують з урахуванням коефіцієнту зносу транспортного засобу, тоді як фактичні витрати на ремонт здебільшого перевищують зазначену суму.

Згідно ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до п 36.2. ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обгрунтованими прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

Відповідно до ст. 1190 ЦК України особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. За заявою потерпілого суд може визначити відповідальність осіб, які спільно завдали шкоди, у частці відповідно до ступеня їхньої вини.

З матеріалів справи вбачається, що будь-яких спільних дій відповідачів, якими завдано позивачу шкоду, місцевим судом не встановлено, та доказів позивачем на підтвердження цього не надано.

А отже, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для солідарного стягнення шкоди з відповідачів.

Статтями 28, 29 Закону № 1961-ІV передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відновлювальний ремонт (або ремонт) - комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності колісного транспортного засобу чи його складника та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин (пункт 1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092).

Позивач звернувся до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» з повідомленням про настання страхового випадку, внаслідок чого страхова компанія залучила експерта, який оцінив завдані збитки в розмірі 8 999 грн. 33 коп. за виключенням франшизи у розмірі 1000 грн.

Таким чином, Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» відшкодувала позивачу 7 999 грн. 33 коп. (а.с. 21-22, 80, 92).

Не погоджуючись з даною оцінкою завданої шкоди, позивач уклала договір № 0284 К-18 з СПД ОСОБА_6 про проведення товарознавчого дослідження, вартість якого становила 2 650 грн. (а.с. 19).

Згідно зі звітом № 0284 від 22.10.2018 року про оцінку автомобіля «VolksvagenSharan», державний номерний знак НОМЕР_1 , матеріальний збиток завданий внаслідок пошкодження при ДТП складає 35 756 грн. 81 коп. (а.с.7-17).

Колегія суддів, критично оцінює висновки суду першої інстанції щодо встановленого розміру збитків - 35 756 грн. 81 коп., оскільки, під час розгляду справи місцевим судом, позивач не надала суду жодного належного та допустимого доказу на підтвердження того, що нею було виконано відновлювальний ремонт пошкодженого автомобіля саме на заявлену суму. А відтак, висновки суду першої інстанції щодо визначення розміру збитків завданих позивачу є не обґрунтованими та не відповідають матеріалам справи.

За правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 4 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц, покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

З матеріалів справи видно, що ліміт відповідальності ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» становить 100 000 грн., тоді як виплату, яку просить стягнути позивач становила лише 35 407 ,48 грн. Таким чином позивач має на меті покласти на відповідача, ОСОБА_2 , (страхувальника) обов`язок відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування, що суперечить нормам діючого законодавства, а тому рішення суду в цій частині є необгрунтованим та безпідставним.

За умовами ч. 3 ст. 12, ч.1 ст. 13 ЦПК України обов`язок доказування покладається на сторони у справі.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч.2 ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.2 ст.43 ЦПК України обов`язок надання усіх наявних доказів до початку розгляду справи по суті покладається саме на осіб, які беруть участь у справі.

Відсутність будь-яких заперечень з боку відповідача щодо заявлених позовних вимог, не є підставою для звільнення від доказування у відповідності до вимог ст. 82 ЦПК України саме позивача.

За вимогами ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч.4 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги і скасування рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині.

Крім того, колегія суддів враховуючи, що рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_2 , також, не ґрунтується на вимогах закону, а висновки суду не відповідають обставинам справи та зроблені із порушенням норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, вважає за можливе вийти за межі апеляційної скарги і скасувати рішення суду першої інстанції вцілому, з ухваленням нового судового рішення про відмову у позові.

При цьому, апеляційний суд виходить з того, що позов було пред`явлено позивачем, відповідно до ст. 22 ЦК України про стягнення збитків з відповідачів солідарно, що на думку колегії суддів свідчить про обрання неналежного способу захисту позивачем.

Згідно п. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а в задоволенні позову суд відмовляє, з позивача на користь ПАТ Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1152,60 грн.(а.с.127).

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», подану представником - Дубовим Олександром Сергійовичем задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 04 вересня 2019 року скасувати, та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» судовий збір в розмірі 1152 (одна тисяча сто п`ятдесят дві) грн. 60 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий: Р.В. Березовенко

Судді: Є.М. Суханова

С.В. Лівінський