Справа № 489/4621/18
Номер провадження 2/489/132/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2019 року м. Миколаїв,

вул. Космонавтів,81/16 (81/17),

зал судових засідань №11

Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого - судді Тихонової Н.С.,

секретар судового засідання Мазницька Н.Ю.,

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визначення часток у праві спільної сумісної власності,

ВСТАНОВИВ:

25 липня 2018 року ОСОБА_2 звернулась з позовом до ОСОБА_3 Вказувала, що їй, її сестрі відповідачці, та їх матері ОСОБА_4 на праві спільної сумісної власності належала квартира АДРЕСА_1 ( пр. Жовтневий) в м. Миколаєві. 02.01.2008 року померла мати сторін ОСОБА_4, після її смерті відкрилася спадщина у вигляді частки на вищевказану квартиру. Після смерті матері позивач звернулась до нотаріуса з метою оформлення спадкових прав на частку квартири, проте їй було відмовлено, оскільки частки майна у спільній сумісній власності співвласників не визначені, мати померла.

Посилаючись на вищевикладене, позивач просить суд визначити частки в спільній сумісній власності на квартиру АДРЕСА_1 ( пр. Жовтневий) в м. Миколаєві по 1/3 частині кожному із співвласників.

21 серпня 2018 року Ухвалою суду було залишено позовну заяву без руху та надано термін для усунення недоліків.

20 вересня 2018 року Ухвалою суду прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження.

26 листопада 2018 року Ухвалою суду було залучено до участі у справі в якості відповідача ОСОБА_3 та виключено її із складу третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору.

16.01.2019 року Ухвалою суду відкладено розгляд справи.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала.

Відповідач в судове засідання не з'явилася, про місце та час розгляду справи повідомлялася судом належним чином. Своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористалася.

Представник третьої особи Приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_5,в судове засідання не з'явився. Від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Проти позовних вимог не заперечував.

Згідно ухвали суду проводиться заочний розгляд справи.

Дослідивши надані докази, суд встановив наступне.

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_6 та ОСОБА_6 (після розірвання шлюбу змінила прізвище на ОСОБА_4) ОСОБА_7 є батьками ОСОБА_2.

3/6 частки трикімнатної квартири АДРЕСА_2, належала ОСОБА_8, ОСОБА_8 ОСОБА_9 ОСОБА_10, ОСОБА_4, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на підставі Свідоцтва про право власності на житло № 539-Б від 03.11.1999 року, зареєстрованого в Миколаївському Бюро технічної інвентаризації. 02 серпня 2001 року сторонами укладено угоду про визначення часток у квартирі, що є спільною сумісною власністю, згідно між сторонами визначено частки у зазначеному спільному майні визначаються рівними і становлять по 1/6 частці квартири.

Квартира АДРЕСА_1 (пр. Жовтневий) в м. Миколаєві належала ОСОБА_11 та ОСОБА_8 на підставі договору купівлі продажу за № 2-863 від 11.11.2000 року зареєстрованого в Миколаївському Бюро технічної інвентаризації

01 жовтня 2001 року на Товарній біржі «Корпорація Нерухомість» за № 35 був зареєстрований Договір міни, відповідно до якого ОСОБА_4, що діяла від свого імені та від імені свої неповнолітньої доньки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 передали 3/6 частини квартири АДРЕСА_2, а ОСОБА_11 та ОСОБА_8 передали їм у власність квартиру АДРЕСА_1 (пр. Жовтневий)

Право власності на квартиру АДРЕСА_3 (пр. Жовтневий) в м. Миколаєві було зареєстровано в Миколаївському міському бюро технічної інвентаризації за ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_2 та за реєстровим № 17596 від 11.10.2001 року.

24 січня 2006 р. Ленінським районним судом м. Миколаєва ухвалено рішення по справі за позовом ОСОБА_9, що діє в інтересах ОСОБА_12 до ОСОБА_4, ОСОБА_3 про визнання угоди дійсною, визначення ідеальних часток та визначення права власності в порядку спадкування, відповідно до якого позовні вимоги задоволено. А саме, визнано дійсним договір міни квартири АДРЕСА_1 (пр. Жовтневий) на квартиру АДРЕСА_2, укладений між ОСОБА_13 і ОСОБА_8, з однієї сторони, та ОСОБА_4, що діяла від свого імені та від імені своєї неповнолітньої доньки ОСОБА_2, і ОСОБА_3, зареєстрований 01 жовтня 2001 року на Товарній біржі «Корпорація-Нерухомість» за № 35.

02 січня 2008 року померла ОСОБА_4. Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді частки у праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 ( пр. Жовтневий) в м. Миколаєві.

У встановленому законом порядку позивач звернувся до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_5 із заявою про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_4.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Згідно зі ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, тобто з моменту смерті спадкодавця. Спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого для прийняття спадщини, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Проте відповідно до Постанови нотаріуса від 11.07.2018 року позивачу було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину, оскільки договір міни, який посвідчує право власності на квартиру не посвідчений нотаріально у встановленому законом порядку,та не вказана частка кожного з власників квартири за № 30 в будинку № 12 по пр. Богоявленському (пр. Жовтневий) в м. Миколаєві.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що спірна квартира належала їй, відповідачці та матері на праві спільної сумісної власності.

На теперішній час позивач має намір реалізувати своє право власності на її частку квартири, однак не має можливості розпоряджатись належним їй на праві власності нерухомим майном, оскільки частки співвласників в спірному майні не були визначені, а визначити їх на теперішній час в позасудовому порядку немає можливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 355 Цивільного кодексу України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

У відповідності до ст. 368 Цивільного кодексу України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно.

Згідно ст. 370 ЦК України у випадку виділення частки в праві спільної сумісної власності вважається, що частки кожного із співвласників в праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлене за домовленістю співвласників або законом, або рішенням суду.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна має право предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, що засвідчує його право власності.

Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що співвласники в рівних частках користувались, володіли спільним майном, іншим чином визначити частки сторін у спільному майні неможливо, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп.

Керуючись ст. ст. 4, 19, 141-142, 200, 263-265, 280-284 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визначення часток у праві спільної сумісної власності задовольнити.

Визначити, що частки ОСОБА_4, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_4 (пр. Жовтневий) в м. Миколаєві є рівними і складають по 1/3 частині (частка кожного).

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку відповідачем шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду або через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Позивач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, номер та серія паспорта ЕР 190240, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3.

Відповідач ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, номер та серія паспорта ЕР 486062, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3.

Третя особа Приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_5, місце знаходження: м. Миколаїв, вул. Московська, 13-а.

Повний текст рішення складено 30.01.2019 року.

Суддя Н.С. Тихонова