Справа № 486/1252/19
Провадження № 2/486/535/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2019 року Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

у складі: головуючого - судді Савіна О.І.

при секретарі Архіповій К.В., Кучмар В.С.,

з участю: позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача Черненко Г.О.,

прокурора Ворушило О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Южноукраїнськ Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Южноукраїнського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області про зняття арешту з нерухомого майна,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Южноукраїнського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області про зняття арешту з нерухомого майна.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 04.11.2013 р. у цивільній справі за позовом прокурора м. Южноукраїнськ Миколаївської області в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про накладення заборони на відчуження майна, позовні вимоги задоволено. Даним рішенням накладено заборону на відчуження належної їй 1/3 частки квартири АДРЕСА_1 на підставі рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області про позбавлення батьківських прав відносно неповнолітньої ОСОБА_3 та стягнення аліментів на утримання останньої до її повноліття. На даний час ОСОБА_3 є повнолітньою, працює та не зверталася до суду з позовною заявою про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, тому вважає, що вже відпала потреба у арешті майна. Просить суд зняти арешт з 1/3 частки квартири АДРЕСА_1 , належної їй на праві власності, накладений Відділом державної виконавчої служби Южноукраїнського міського управління юстиції 25.12.2013 р.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали повністю та просили їх задовольнити.

Представник відповідача позовні вимоги визнала повністю.

Прокурор проти зняття арешту з 1/3 частки квартири АДРЕСА_1 , належної ОСОБА_1 , не заперечувала. Вважає, що необхідність у накладені заборони на відчуження даного майна відпала.

Вислухавши позивача, її представника, представника відповідача, з`ясувавши думку прокурора стосовно зняття арешту з вищевказаного майна, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню на підставі наступного.

Під час розгляду справи встановлено, що ОСОБА_5 є власником 1/3 частки квартири АДРЕСА_1 , форма власності приватна, що підтверджується копією копією свідоцтва про право власності та копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а. с. № 7, 10).

Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого 31 березня 2018 року Южноукраїнським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, позивач у зв`язку з реєстрацією шлюбу з ОСОБА_6 змінила прізвище з « ОСОБА_7 » на « ОСОБА_8 » (а. с. № 6).

04 листопада 2013 року Южноукраїнським міським судом Миколаївської області у цивільній справі за позовом прокурора м. Южноукраїнськ Миколаївської області в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про накладення заборони на відчуження майна, було ухвалено рішення, яким задоволено позовні вимоги. Даним рішенням накладено заборону на відчуження належного ОСОБА_9 нерухомого майна - 1/3 частки квартири АДРЕСА_1 . Рішення суду набрало законної сили 19.11.2013 р.. Підставою звернення прокурора в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 до суду з зазначеним позовом стало те, що рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 11.10.2011 р. ОСОБА_10 була позбавлена батьківських прав відносно неповнолітньої ОСОБА_3 , однак питання заборони на відчуження майна та житла дитини не було вирішено.

В ході виконання виконавчого листа № 486/2438/13-ц, виданого 19.12.2013 р. Южноукраїнським міським судом Миколаївської області, про накладення заборони на відчуження належного ОСОБА_11 нерухомого майна - 1/3 частки квартири АДРЕСА_1 , державним виконавцем Відділу ДВС Южноукраїнського міського управління юстиції було винесено постанову про арешт майна, якою накладено арешт на вищевказане майно, про що свідчить копія Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта (а. с. № 11-12).

Відповідно до ч. 4 ст. 7 Закону України «Про охорону дитинства» суд у разі позбавлення батьків батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав одночасно накладає заборону на відчуження майна та житла дітей, про що повідомляє нотаріуса за місцем знаходження майна та житла.

Згідно до ст. 1 Закону України «Про охорону дитинства» дитиною є особа віком до 18 років (повноліття), якщо згідно з законом, застосовуваним до неї, вона не набуває прав повнолітньої раніше.

На даний час ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є повнолітньою (а. с. № 5). Їй належить на праві приватної власності 1/3 частка квартири АДРЕСА_1 (а. с. № 7, 10).

Отже, обставини, які стали підставою накладення заборони на відчуження належного позивачу нерухомого майна - 1/3 частки квартири АДРЕСА_1 , відпали.

Відповідно до ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» також арешт може бути знятий за рішенням суду.

Згідно до ст. 43 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ст. 43 Конституції України, ч. 1 ст. 321 ЦК України).

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що вимоги ОСОБА_1 є законними та обґрунтованими.

Згідно ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання, в тому числі як розподілити між сторонами судові витрати.

У резолютивній частині рішення зазначаються, крім іншого розподіл судових витрат (ч. 5 ст. 265 ЦПК України).

Відповідно до ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір в розмірі 768,40 гривень, сплачений останньою при зверненні до суду з даним позовом (а. с. № 1).

Керуючись ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст. 4, 10-13, 76, 81, 83, 89, 141, 229, 258, 259, 263 -265, 273ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Южноукраїнського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області про зняття арешту з нерухомого майна, задовольнити в повному обсязі.

Зняти арешт з 1/3 частки квартири АДРЕСА_1 , належної на праві приватної власності ОСОБА_1 , накладений Відділом державної виконавчої служби Южноукраїнського міського управління юстиції 25.12.2013 р. (ВП 41352252).

Стягнути з Южноукраїнського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , судовий збір в розмірі 768,40 гривень (сімсот шістдесят вісім гривень сорок копійок).

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду через Южноукраїнський міський суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Южноукраїнського

міського суду Олександр Іванович Савін

Повне рішення складено 12 грудня 2019 року.