ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/9518/19 Справа № 205/7242/17 Суддя у 1-й інстанції - Приходченко О. С. Суддя у 2-й інстанції - Свистунова О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Свистунової О.В.,

суддів Красвітної Т.П., Єлізаренко І.А.,

за участю секретаря Гулієва М.І.о.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 вересня 2019 року

по цивільній справі за поданням державного виконавця Новокодацького відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Орлової Вікторії Валеріївни, заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами,

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2017 року державний виконавець Новокодацького відділу держаної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Орлова В.В. звернулася до суду з поданням про визначення частки майна боржника ОСОБА_2 у майні, яким він володіє спільно з ОСОБА_1 .

Подання мотивовано тим, що на виконанні Новокодацького ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області знаходиться виконавчий лист від 22.08.2017 року № 205/7786/16-ц, виданий Ленінським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 166 102,71 грн. та 1 661,02 грн. на відшкодування судових витрат. Боржник вказане рішення суду не виконує, володіє на праві спільної сумісної власності житловим будинком та земельною ділянкою по АДРЕСА_1 , де проживає разом з матір`ю. Також ОСОБА_2 є співвласником квартири АДРЕСА_2 , яка була придбана за час шлюбу із ОСОБА_1 і в силу статей 60-63 СК України є спільною сумісно власністю подружжя.

Ураховуючи викладене, державний виконавець просив суд: визначити частку майна ОСОБА_2 у квартирі АДРЕСА_2 , якою він володіє спільно з ОСОБА_1 , визнавши за ОСОБА_2 право власності на Ѕ частину вказаної квартири; зобов`язати ОСОБА_2 здійснити державну реєстрацію права власності на Ѕ частину вказаної квартири.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19.09.2019 року подання задоволено частково.

Визначено, що частина у праві спільної сумісної власності ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_2 , якою він володіє спільно з ОСОБА_1 , становить Ѕ частину квартири АДРЕСА_2 та визнано за ОСОБА_2 право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_2 .

В іншій частині вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, ставить питання про скасування вказаної ухвали та ухвалення нового судового рішення, яким відмовити в задоволенні подання.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи та висновки суду не відповідають встановленим обставинам.

Відзив на апеляційну скаргу учасниками справи подано не було.

Згідно з частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини 2 статті 374 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції установлено, що рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 02.03.2016 року шлюб між ОСОБА_2 і ОСОБА_1 було розірвано (а.с.14-15).

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 03.10.2016 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 було стягнуто аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/6 частини всіх видів його доходу (заробітку) щомісячно, починаючи з 29.12.2015 року і до закінчення нею навчання, але не більше ніж до досягнення нею 23 років; стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі ј частини всіх видів його доходу (заробітку) щомісячно, але не менше ніж тридцять відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 29.12.2015 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.16-20).

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 10.05.2017 року по справі № 205/7786/16-ц з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуті додаткові витрати на утримання сина в розмірі 166 102,71 грн., а також судовий збір в розмірі 1 661,02 грн., з метою виконання якого Ленінським районним судом м. Дніпропетровська були видані виконавчі листи.

На примусовому виконанні в Новокодацькому ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області перебувають виконавчі листи № 205/7786/16-ц, видані Ленінським районним судом м. Дніпропетровська 22.08.2017 року (а.с.7,9).

Постановами державного виконавця від 05.09.2017 року були відкриті виконавчі провадження ВП № 54639044 та ВП № 54639244 (а.с.6 оборот, 8 оборот).

На підставі договору дарування домоволодіння від 03.06.2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Поповою І.В. і зареєстрованого у реєстрі за № 1-1665, ОСОБА_2 є співвласником у праві спільної сумісної власності домоволодіння АДРЕСА_1 (а.с.10), право власності на яке у встановленому законом порядку зареєстровано у КП ДМБТІ.

Згідно з державним актом на право власності на земельну ділянку, виданим відповідно до рішення Дніпропетровської міської ради № 61/24 від 30.05.2012 року, ОСОБА_2 є співвласником у праві спільної сумісної власності земельної ділянки, площею 0,0795 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.11-12).

04 липня 2013 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 було укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 , згідно з умовами якого ОСОБА_1 набула право власності на вказану квартиру (а.с.145-147).

04 липня 2013 року ОСОБА_2 у заяві, посвідченій приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Панченко О.В. та зареєстрованій у реєстрі за № 985, надав згоду своїй дружині ОСОБА_1 на придбання квартири АДРЕСА_2 за спільні кошти подружжя (а.с.167).

Постановою старшого державного виконавця Новокодацького ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області від 29.05.2019 року виконавчий лист № 205/7786/16-ц передано на виконання за належністю до Індустріального ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області (а.с.140).

Задовольняючи частково подання державного виконавця Новокодацького ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області Орлової В.В. про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, суд першої інстанції виходив з того, що спірну квартиру, титульним власником якої є ОСОБА_1 , придбано подружжям ОСОБА_2 і ОСОБА_1 у період перебування у зареєстрованому шлюбі за спільні кошти подружжя, про що зазначає боржник власноруч у посвідченій нотаріально заяві, на вказане майно поширюється правовий режим ст. 60, ч.1 ст. 71 СК України, прийшовши до висновку, що частина майна ОСОБА_2 у праві спільної сумісної власності подружжя становить Ѕ частину.

Проте, колегія суддів з такими висновками суду погодитися не може, зважаючи на наступне.

Частиною 1 статті 443 ЦПК України встановлено, що питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом за поданням державного чи приватного виконавця.

Згідно з частиною 2 вказаної статті, суд у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з повідомленням сторін та заінтересованих осіб. Неявка сторін та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами.

Відповідно до частин 3, 4 статті 128 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями.

Частинами 5 та 7 даної статті передбачено, що судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення завчасно.

У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: 1) юридичним особам та фізичним особам-підприємцям за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань; 2) фізичним особам, які не мають статусу підприємців, за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.

Проте, суд першої інстанції розглянув це питання та постановив ухвалу за відсутності ОСОБА_1 , яка не була повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи у відповідності до статті 128 ЦПК України, дані про належне отримання нею повідомлення про слухання справи матеріали справи не містять.

Крім того, суд не витребував та не дослідив матеріалів виконавчого провадження.

Оскільки, належне повідомлення осіб, які беруть участь у справі, є обов`язковим (ч.2 ст. 211 ЦПК України), участь у справі є процесуальним правом таких осіб (ст. 43 ЦПК України), а згідно зі ст. 129 Конституції України, до основних засад судочинства належить змагальність сторін та доведення суду переконливості своїх доводів (повідомлення про судове засідання є елементом змагальності та обов`язком суду), то неповідомлення про дату судового засідання є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод.

Елементом належної судової процедури, виходячи з прецедентної практики Європейського суду з прав людини, є принцип "рівності вихідних умов" [27] або як його ще називають принцип "рівності сторін" [25, с.59] і принцип змагальності [13, с. 176]. Принцип "рівності вихідних умов" (рівності сторін) вимагає надати кожній стороні можливість представити свою справу в умовах, які не дають їй значних переваг перед її опонентом, а принцип змагальності означає, що сторони мають право знайомитися зі всіма доказами або запереченнями, що залучені до справи, висловлювати свою думку про їх наявність, зміст і достовірність у відповідній формі та у відповідний час, у разі необхідності - у письмовій формі та заздалегідь.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції були допущені порушення норм процесуального права, які визначають порядок розгляду даного питання.

Відповідно до частини 2 статті 376 ЦПК України, порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала місцевого суду підлягає скасуванню, а справа направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 259,268,374,376,381,382,383,384 ЦПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 вересня 2019 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Головуючий О.В. Свистунова

Судді: Т.П. Красвітна

І.А. Єлізаренко