КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
№22-ц-вп/824/67/2019
У Х В А Л А

29 січня 2019 року місто Київ

справа №201/12467/18

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Борисової О.В., вирішуючи питання визначення суду для забезпечення розгляду позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визначення частки в праві спільної сумісної власності,-

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 20 листопада 2018 року вказану цивільну справу передано до Київського апеляційного суду для визначення підсудності місцевому загальному суду міста Києва.

24 січня 2019 року до Київського апеляційного суду надійшла цивільна справа №201/12467/18 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визначення частки в праві спільної сумісної власності.

Відповідно до ч.1 ст.23 ЦПК України усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються місцевими загальними судами як судами першої інстанції, крім справ, визначених частинами другою та третьою цієї статті.

Статтею 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено зміну територіальної підсудності судових справ, підсудних розташованим на території АРК та міста Севастополя судам у зв'язку з неможливістю здійснювати правосуддя судами АРК та міста Севастополя на тимчасово окупованих територіях, та забезпечення розгляду цивільних справ, підсудних місцевим загальним судам, розташованим на території АРК та міста Севастополя, місцевими загальними судами міста Києва, що визначаються Апеляційним судом м. Києва.

Повноваження Київського апеляційного суду поширюються на територію міста Києва, а отже до компетенції вказаного суду належить і питання визначення підсудності справ, підсудних розташованим на території АРК та міста Севастополя.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 звертаючись до Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська з позовом до відповідача ОСОБА_3 просила:

визначити, що частка померлої ОСОБА_4 в праві спільної сумісної власності на будівлі, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 становила 2/3;

визначити, що частка померлої ОСОБА_4 в праві спільної сумісної власності на нерухоме майно, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 (нежитлове приміщення), становила 2/3;

визначити, що частка померлої ОСОБА_4 в праві спільної сумісної власності на нерухоме майно, що розташоване за адресою: АДРЕСА_3 становила 1/2.

При цьому, позивач посилалася на положення ч.1 ст.30 ЦПК України та вказувала, що вартість об'єкту нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 є найвищою, а тому позовну заяву подано до суду за його місцезнаходженням.

Також посилалася на те, що спірне майно належало її матері ОСОБА_4 на праві спільної сумісної власності з її батьком ОСОБА_3, так як було набуто у період їх шлюбу, який тривав з 17 листопада 1973 року по 06 жовтня 2004 року.

Зазначала, що вперіод шлюбу, 04 листопада 1991 року, подружжям було створене ПП «НВАЛ», яке є власником спірного нерухомого майна за адресами:

АДРЕСА_1, реєстраційний номер нерухомого майна 01 (будівлі);

АДРЕСА_2 (нежитлове приміщення), реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна 18497225.

Згідно з ч.1 ст.30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов'язані між собою позовні вимоги пред'явлені одночасно щодо декількох об'єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об'єкта, вартість якого є найвищою.

Направляючи справу до Київського апеляційного суду, суд першої інстанції посилався на те, що судом була оглянута інформація, що міститься в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, з якої вбачається, що нерухоме майна, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 з 08 грудня 2014 рокузареєстровано за юридичною особою, яка не є стороною у справі, а майно за адресою АДРЕСА_2 з 01 липня 2005року зареєстровано за фізичною особою, яка також не є стороною у справі та зазначав про те, що нерухоме майно, щодо якого виник спір, знаходиться на території АРК, а доказів того, що вартість нерухомого майна, що знаходиться на території Соборного району міста Дніпро перевищує вартість майна в іншому районі міста Дніпро та в АРК суду не надано.

Разом з тим вважаю, що вказана ухвала суду першої інстанції є передчасною, оскільки визначення питання щодо належності спірного майна іншим особам (фізичним чи юридичним), які не є стороною у справі та те, що відповідачу ОСОБА_3 на праві власності належить лише нерухоме майно, що розташоване за адресою: АДРЕСА_3 не є підставою для направлення справи до Київського апеляційного суду для визначення підсудності, оскільки питання щодо вступу у справу інших осіб, заміну неналежного відповідача, залучення співвідповідача можуть бути вирішені під час проведення підготовчого засідання.

Крім того, звертаю увагу, що недоліки позовної заяви щодо зазначення вартості спірного майна (для визначення майна, вартість якого є найвищою для вирішення питання щодо підсудності справи) можуть бути усунуті в порядку визначеному ст.185 ЦПК України.

Отже, зі змісту позовної заяви вбачається, що спір між сторонами виник з приводу об'єктів нерухомості, які знаходяться в місті Дніпро (АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2) та одного об'єкту, який знаходиться на території АДРЕСА_3).

За таких обставин, підстави для визначення підсудності позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визначення частки в праві спільної сумісної власності Київським апеляційним судом відсутні.

Керуючись ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», суд, -

У Х В А Л И В :

У визначенні суду для забезпечення розгляду позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визначення частки в праві спільної сумісної власності - відмовити.

Справу повернути до Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Борисова