Провадження №/п 2-о/317/2/2019
Справа № 317/1564/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2019 р. м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді - ГРОМОВОЇ І.Б.,

при секретарі - Коваль В.В.,

за участю:

заявника - ОСОБА_1,

представник заінтересованої особи - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження в залі суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області про встановлення факту постійного проживання на території України,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2018 р. заявник ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання на території України в період з 26.05.1990 р. по 15.01.1992 р., яка уточнювалась10.07.2018 р.

Заяву ОСОБА_1 мотивує тим, що згідно посвідки на постійне проживання іноземців та осіб без громадянства вона є особою без громадянства. Її мати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 є громадянкою України. Заявник переїхала на постійне місце проживання до України з Узбекистану разом з матірю та фактично з 1990 р. постійно проживала на території України. Однак, у вищезазначеній посвідці зазначено, що ОСОБА_1 лише з 16.01.1992 р. приїхала до України. Вважає, що є підстави для встановлення факту постійного проживання на території України в період з 26.05.1990 р. по 15.01.1992 р. без реєстрації місця проживання, оскільки встановлення даного факту дозволяє їй здійснити своє право на отримання громадянства України.

Позивачка зазначає, що: факт постійного проживання на території України в період з 26.05.1990 р. з 15.01.1992 р. без реєстрації місця проживання підтверджується: копією архівної довідки Комунального архівного підприємства «Трудові ї архів Приазовя» Приазовської районної ради Запорізької області згідно якої ОСОБА_3 працювала в колгоспі «Дружба» Ганнівські сільської ради Приазовського району Запорізької області з листопада 1990 р. - вересня 1991 р.; копією акту про проживання, засвідченого свідками ОСОБА_4 ОСОБА_5, ОСОБА_1 дійсно постійно мешкала на території Ганнівської сільської ради Приазовського району Запорізька області в с. Ганнівка Приазовського району без реєстрації з 26 травня 1990 р. по 15 січня 1992 р.; крім цього, Заявник у період з 01.11.1990 р. по 18.05.1995 рік дійсно навчалась в Приазовській дитячій музичній школі смт. Приазовське Запорізької області, що підтверджується копією довідки Відділу культури туризму та архівної роботі Приазовської районної державної адміністрації Запорізької області Комунального початкового спеціалізованого мистецького навчального закладу «Приазовська дитяча музична школа»; в 1990 році заявник вступила до дитячої музичної школи с. Приазовське Запорізької області і в 1995 році закінчила повний курс названої школі з фаху акордеон, що підтверджується копією свідоцтва № 111 та відомостями про успішність Заявника від 18 травня 1995 р.; водночас, згідно копії довідки від 06 квітня 2018 р. Ганнівського навчально- виховного комплексу «Загальноосвітній навчальний заклад І-ІІІ ступенів - дошкільний навчальний заклад» Приазовської районної ради Запорізької області.

Заявник ОСОБА_1 в судове засідання з'явилась, заяву підтримала в повному обсязі та просила її задовольнити.

Представник зацікавленої особи Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області - ОСОБА_2 з'явилася в судове засідання та не заперечувала проти задоволення заяви. Зазначила, що оскільки на даний час у особи відсутні докази постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 р або 13.11.1991 р, наявність судового рішення що вступило у законну силу надасть їй право на звернення до органів ДМС для встановлення належності до громадянства України.

Суд, вислухавши пояснення представника заявника, представника зацікавленої особи, вивчивши матеріали заяви, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, вважає заяву такою обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до посвідки на постійне проживання для іноземців та осіб без громадянства серії ЗП № 1185 ОСОБА_1 приїхала на територію України 16.01.1992 р. та є особою без громадянства.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 народилась 18.01.1980 р. у м. Ташкент Узбецької Радянської Соціалістичної республіки згідно свідоцтва про народження І-TN № 0672627 виданого 11.05.2016 р. та батьками ОСОБА_1 є ОСОБА_6 та ОСОБА_3.

Відповідно до акту про проживання складеного комісійно, ОСОБА_1 з 26.05.1990 р. по 15.01.1992 р. мешкала на території Ганнівської сільської ради Приазовського району Запорізької області в с. Ганнівка без реєстрації.

Відповідно довідки № 06/4 від 06.04.2018 р. виданої Ганнівським навчально-виховним комплексом загальноосвітній навчальний заклад І-ІІІ ступенів дошкільний навчальний заклад» Приазовської районної ради Запорізької області, ОСОБА_1 з 01.09.1990 по 30.08.1994 р. навчалась у зазначеному закладі.

Згідно довідки Комунального початкового спеціалізованого мистецького навчального закладу «Приазовська дитяча музична школа» ОСОБА_1 дійсно навчалась у зазначеному закладі в період 01.11.1990 по 18.05.1995 р.

Відповідно архівної довідки № 387 від 12.04.2018 р. виданої Комунальним архівним підприємством «Трудовий архів Приазов?я» Приазовської районної ради Запорізької області, ОСОБА_3 працювала в колгоспі «Дружба» з листопада 1990 р. до вересня 1991 р.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 суду зазначила, що вона є матірю заявниці ОСОБА_1 В 1990 році вона відправила свою доньку на літо до с. Ганнівка Приазовського району Запорізької області. Їй запропонували роботу, та вони вирішили затриматись на довше. Її донька ОСОБА_1 вступила до 5 класу місцевої школи, а також до музикальної школи. ОСОБА_3 декілька разів покидала територію України для вирішення питань з документами в Узбекистані. Її донька постійно проживала на території України, кордон з нею не перетинала, тобто фактично почала постійно проживати на території України з літа 1990 р.

Встановлення факту постійного проживання на території України має для заявника юридичне значення та необхідне йому для отримання громадянства України.

Згідно ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Наведений у ст.315 ЦПК України перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним.

Відповідно до ч 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Листом Верховного суду України від 01.01.2012 р. про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення роз'яснено, що суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України. Для встановлення факту належності до громадянства України та залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути зокрема, заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 р.

Отже, реалізація права на набуття громадянства України залежить від встановлення судом факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 р., який має юридичне значення.

Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов'язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час.

У пункті 44 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 р. №215, встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 р. на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про громадянство України» особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 р. на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу ІНФОРМАЦІЯ_2, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов'язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Іноземці, які є громадянами (підданими) кількох держав, подають зобов'язання припинити громадянство всіх цих держав. Підстави та порядок встановлення належності до громадянства, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади урегульовані Законом України "Про громадянство України" від 18.01.2001 р. № 2235-ПІ (далі закон), Порядком провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001 р. № 215 "Питання організації виконання Закону України "Про громадянство України" (із змінами).

За положеннями ч. 1 ст. 8 Закону та п. п. 25,44 Порядку для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, яка постійно проживала до 24 серпня 1991 р. на території, що стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або на інших територіях, що входили під час постійного проживання особи до складу ІНФОРМАЦІЯ_2, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УPCP) (частина перша статті 8 Закону, подає документи, передбачені підпунктами "а" - "в" пункту 24 цього Порядку, а також документ, що підтверджує факт постійного проживання особи на зазначених територіях. У разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24 серпня 1991 р. на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу ІНФОРМАЦІЯ_2, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Таким чином, надані заявником докази суд визнає належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета доказування, вони логічно пов'язані з тими обставинами, які підтверджують факт проживання заявника разом з батьком на території України.

Приймаючи до уваги те, що встановлення факту постійного проживання на території України разом із батьком має для заявника юридичне значення та необхідне йому для отримання паспорту громадянина України, враховуючи наявність доказів на підтвердження постійного проживання на території України до 24.08.1991, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 10,12-13, 81, 89, 293, 315, 319, 354, 355 ЦПК України, Листа Верховного суду України від 01.01.2012 р. про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 р. №215, суд,-

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа: Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області про встановлення факту постійного проживання на території України задовольнити у повному обсязі.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 на території України в період з 26.05.1990 р. по 15.01.1992 р. без реєстрації місця проживання

Відповідно до ч. 1 ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Згідно з ч. 1 ст. 355 ЦПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

У відповідності до п. п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя І.Б.ГРОМОВА