Справа№ 324/345/19
Провадження № 2/324/316/2019

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.12.2019 Пологівський районний суд

Запорізької області

в складі: головуючого судді Іванченка М.В.

при секретарі Кувіка О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Пологи справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Пологівський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Запорізькій області, про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до відповідача ОСОБА_2 , в якому зазначила, що між нею та відповідачем 26.10.2002 було укладено шлюб. Наразі шлюбні відносини між подружжям фактично припинені та триває судове провадження у справі №324/2228/18 про розірвання шлюбу. Від шлюбу сторони мають двох доньок ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Пологівським районним судом Запорізької області 26.09.2016 видано ОСОБА_1 виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_2 на її користь аліментів у розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно на утримання доньок ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до їх повноліття, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на одну дитину. Наразі виконавчий лист перебуває на примусовому виконанні, проте за період з вересня 2016 року по серпень 2018 року відповідач, ані у добровільному, ані у примусовому порядку аліментів на утримання дітей не сплачував, у зв`язку з чим, у нього утворилась заборгованість зі сплати аліментів. Згідно з розрахунком заборгованості Пологівського ВДВС від 13.08.2018, станом на 31.07.2018 включно загальна сума заборгованості відповідача за аліментами складала 87302,05грн. 10.08.2018 відповідачем було погашено 47050грн. заборгованості за аліментами, а 15.08.2018 ним погашено залишок заборгованості за аліментами у розмірі 40252,05грн. Отже, датою повного погашення відповідачем заборгованості зі сплати аліментів є 15.08.2018, яка й має бути кінцевою датою при розрахунку пені за несвоєчасну сплату заборгованості за аліментами. Неустойка (пеня) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення у період часу з вересня 2016 року по липень 2018 року становила 304776,18грн., проте, стягненню підлягає сума не більше 100% заборгованості, тобто 87302,05грн. У зв`язку з вищевикладеним, позивач ОСОБА_1 просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_2 на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період часу з вересня 2016 року по 15.08.2018 в сумі 87302,05грн. і всі документально підтверджені судові витрати.

01.04.2019 від третьої особи Пологівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Запорізькій області до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому третя особа просила справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів розглянути без участі їх представника та зокрема зазначили, що у відділі на виконанні перебуває ВП №56883957 з примусового виконання виконавчого листа у справі №324/1480/16-ц-2/324/690/2016 від 26.09.2016 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів. Постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання вищевказаного виконавчого документа винесено 31.07.2018 та цього ж дня складено розрахунок заборгованості зі сплати аліментів. За відсутності відомостей щодо працевлаштування боржника, заборгованість була нарахована з 09.09.2016 по 31.07.2018 у відповідності до вимог ст. ст. 194, 195 СК України за даними середньомісячної заробітної плати по території Пологівського району Запорізької області. 02.08.2019 з урахуванням наявної заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищував суму відповідних платежів за шість місяців, до боржника застосовано заходи примусового виконання. З питання підтвердження інформації, щодо працевлаштування боржника 02.08.2018 до Підприємства з іноземною інвестицією «Імперіал Тобако Юкрейн», за адресою: АДРЕСА_1 , було направлено запит щодо видачі довідки про нараховану та виплачену заробітну плату на боржника ОСОБА_5 , за період з 09.09.2016 по дату проведення останніх виплат. 10.08.2018 надійшла заява боржника про долучення до матеріалів справи квитанції про сплату боргу по аліментам на користь ОСОБА_1 в сумі 47050,00грн. 10.08.2018 до відділу надійшла довідка Підприємства з іноземною інвестицією «Імперіал Тобако Юкрейн» про нараховану та виплачену заробітну плату боржнику ОСОБА_2 за період з 01.09.2016 по 31.07.2018. 13.08.2018 складено розрахунок заборгованості зі сплати аліментів на підставі довідки про доходи боржника, отримані з 09.09.2016 року по 31.07.2018. З урахуванням сплаченої суми в розмірі 47050,00грн., заборгованість ОСОБА_2 станом на 31.07.2018 склала 40252,05грн. 15.08.2018 боржником надано для долучення до матеріалів справи квитанції про сплату боргу по аліментам на користь ОСОБА_1 в сумі 40252,05грн. Згідно розрахунку заборгованості по виплаті аліментів від 15.08.2018 заборгованість ОСОБА_2 сплачено в повному обсязі на користь ОСОБА_1 в загальній сумі 87302,05грн. В порядку встановленому законом заходи примусового виконання, які були застосовано до боржника, скасовано у зв`язку із сплатою боргу в повному обсязі. Починаючи з 01.08.2018 по теперішній час стягнення аліментів проводиться із заробітної плати боржника Підприємством з іноземною інвестицією «Імперіал Тобако Юкрейн», що знаходиться за адресою: м.Київ, вул. Академіка Заболотного, буд.35. Кошти, стягнені з боржника, перераховуються стягувачу.

16.04.2019 від представника відповідача адвоката Гришка Р.В. надійшов відзив на позов, в якому представник, зокрема, просив відмовити ОСОБА_1 у задоволенні її вимог. В обґрунтування відзиву, зокрема, зазначив, що шлюбні стосунки і спільне господарство сторони перестали вести з вересня 2018 року. Рішенням Пологівського районного суду від 31 січня 2019 року шлюб між ними було розірвано. Зараз проживають окремо та відповідач сплачує аліменти на двох неповнолітніх дітей. Отже, відповідач проживав разом з дружиною та доньками до вересня 2018 року однією сім`єю, вели спільне господарство, тому діти були на спільному утриманні батьків, внаслідок чого, у відповідача був відсутній обов`язок сплачувати аліменти на утримання дітей з 09.09.2016 по 31.07.2018 включно. Обставини проживання однією сім`єю з дітьми підтверджуються діями самого позивача, яка пред`явила виконавчий лист до виконання лише 31.07.2018, а до цього виконавчий лист не пред`являла, так як не було потреби в отриманні аліментів, внаслідок спільного з відповідачем проживання. Тому до відповідача не може бути застосована неустойка. Окрім того позивач не надала суду будь-яких доказів, що заборгованість виникла з вини відповідача, та що він ухилявся від сплати такої заборгованості, що є обов`язковою умовою при застосуванні неустойки відповідно до ст.196 СК України. Не вчинення позивачем будь-яких заходів щодо одержання аліментів з відповідача з 09.09.2016 по 31.07.2018 свідчить про відсутність потреби позивача в аліментах та відсутність порушення її прав.

07.05.2019 від представника позивача адвоката Щасливого О.Г. надійшла відповідь на відзив, в якій представник на задоволенні позовних вимог наполягає та, зокрема, зазначив, що заперечення відповідача, які стосуються того, що оскільки він до вересня 2018 року прожив разом з позивачкою та виконавче провадження було відкрито лише 31.07.2018, цей факт, начебто, звільняє його від обов`язку сплачувати аліменти, не ґрунтуються на законі, оскільки згідно ч.1 ст.18 ЦПК України судові рішення, які набрали законної сили, обов`язкові для всіх … громадян і підлягають виконанню на всій території України. Те, що відповідач неналежно утримував дітей, змусило позивача звернутись до суду з позовом, щоб в подальшому отримати виконавчий документ про стягнення аліментів. Зауваження відповідача про те, що виконавче провадження із примусового виконання виконавчого листа про стягнення з нього аліментів було відкрито лише 31.07.2018, що на його думку підтверджує те, що сторони проживали разом та стягувачу не була необхідна матеріальна допомога у вигляді аліментів, не відповідають дійсності. Даний виконавчий документ було пред`явлено до виконання ще 25.10.2016 до Пологівського РВ ДВС ГТУЮ у Запорізькій області, провадженню було присвоєно номер в АСВП №52715897. В подальшому виконавче провадження було завершено, але 31.07.2018 було відкрито нове виконавче провадження №56883957.

В судове засідання позивач та її представник не з`явились. Представник позивача адвокат Щасливий О.Р. надав письмову заяву, в якій просив справу розглянути за відсутності позивача та її представника, на задоволенні позовних вимог наполягає.

В судове засідання відповідач та його представник не з`явились. Представник відповідача адвокат Гришко Р.В. надав письмову заяву, в якій зазначив, що проти позову заперечує у повному обсязі. Розгляд справи просив провести за відсутності відповідача та його представника.

Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Таким чином, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у справі матеріалів.

На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України справа розглядається за відсутності учасників справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно усі обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємозв`язку, виходячи з вищевикладених вимог діючого законодавства, суд знаходить позов таким, що не підлягає задоволенню із наступних підстав.

За змістом ст. ст. 12, 81, 89 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Відповідно до ч.2 ст.141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Таким чином, можна зробити висновок, що обсяг відповідальності батьків не залежить від проживання їх разом чи окремо від дитини, і цей факт не звільняє від обов`язку забезпечувати такі умови життя дитини, які є достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку.

Відповідно до ч.1 ст.196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

При цьому за змістом ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки.

При цьому, стягнення неустойки (пені) прямо пов`язано з виникненням заборгованості саме з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду.

Відповідно до п.22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачена ст.196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення аліментів.

Судом з матеріалів справи встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 26.10.2002 року, який розірвано на підставі рішення Пологівського районного суду Запорізької області від 31.01.2019.

Від шлюбу сторони мають двох доньок ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується відповідними копіями свідоцтв про народження, які після припинення подружніх відносин сторін залишилися проживати з позивачкою.

Рішенням Пологівського районного суду Запорізької області від 23.09.2016 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти у розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно на утримання доньок ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 до їх повноліття, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на одну дитину. Присуджено аліменти стягувати з 09.09.2016.

На підставі вказаного рішення Пологівським районним судом Запорізької області 26.09.2016 видано виконавчий лист №324/1480/16-ц, який на даний час перебуває на примусовому виконанні в Пологівському РВ ДВС ГТУЮ у Запорізькій області.

30.07.2018 позивач ОСОБА_1 звернулась до Пологівського РВ ДВС ГТУЮ у Запорізькій області з заявою про прийняття до примусового виконання виконавчого листа №324/1480/16-ц, виданого 26.09.2016 Пологівським районним судом Запорізької області, про стягнення з ОСОБА_2 на її користь аліментів у розмірі 1/3 частини з 09.09.2016.

31.07.2018 заступником начальника Пологівського РВ ДВС ГТУЮ у Запорізькій області Жук О.М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №56883957 за виконавчим листом №324/1480/16-ц, виданого 26.09.2016 Пологівським районним судом Запорізької області, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів у розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно на утримання доньок ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 та Бєатріс ІНФОРМАЦІЯ_2 до їх повноліття, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на одну дитину.

Цього ж дня 31.07.2018 було складено розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, що виникла у ОСОБА_2 за минулий період на суму 87302,05грн.

10.08.2018 до Пологівського РВ ДВС ГТУЮ у Запорізькій області надійшла довідка Підприємства з іноземною інвестицією «Імперіал Тобако Юкрейн» про нараховану та виплачену заробітну плату боржнику ОСОБА_2 за період з 01.09.2016 по 31.07.2018. Також відповідно до копії квитанції, що є у матеріалах справи, боржник ОСОБА_2 10.08.2018 сплатив частину заборгованості по аліментам в розмірі 47050,00грн., у зв`язку з чим уповноваженою особою Пологівського РВ ДВС ГТУЮ у Запорізькій області було складено новий розрахунок заборгованості зі сплати аліментів станом на 31.07.2018, у якому зазначено борг у розмірі 40252,05грн.

Окрім того відповідно до копії квитанції від 15.08.2018, що є у матеріалах справи, боржник ОСОБА_2 сплатив залишок заборгованості по аліментам в розмірі 40252,05грн., в результаті чого відповідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів станом на 31.07.2018 із врахуванням квитанції від 10.08.2018. та 15.08.2018 заборгованість складає 0,00грн.

15.08.2018 заступником начальника Пологівського РВ ДВС ГТУЮ у Запорізькій області Жук О.М. винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату відповідача ОСОБА_2 та з супровідним листом від 15.08.2018 направлено для виконання до Підприємства з іноземною інвестицією «Імперіал Тобако Юкрейн», де працює боржник.

Також у матеріалах справи міститься лист Підприємства з іноземною інвестицією «Імперіал Тобако Юкрейн» від 12.09.2018, в якому зазначено, що з зарплати ОСОБА_2 аліменти за серпень 2018 перераховувались на картковий рахунок ОСОБА_1 в ПАТ Райффайзен банк Аваль, в подальшому аліменти будуть перераховуватись на рахунок Пологівського РВ ДВС ГТУЮ у Запорізькій області

Матеріали справи не містять інформації стосовно наявності заборгованості зі сплати аліментів у ОСОБА_2 з серпня 2018 року по теперішній час.

Отже, матеріалами справи підтверджено, що постанови про відкриття виконавчого провадження та про звернення стягнення на заробітну плату відповідача винесені державним виконавцем тільки відповідно 31.07.2018 та 15.08.2018. Зважаючи на викладене, тільки з 01.08.2018 з відповідача проводяться стягнення за виконавчим листом у ВП №56883957, що свідчить про те, що заборгованість із сплати аліментних платежів за період з 09.09.2016 по 31.07.2018 утворилась не з вини боржника ОСОБА_2 , а у зв`язку з бездіяльністю самого стягувача ОСОБА_1 , яка лише 30.07.2018 звернулась до Пологівського РВ ДВС ГТУЮ у Запорізькій області з заявою про прийняття до примусового виконання виконавчого листа №324/1480/16-ц.

Представник позивача у відповіді на відзив посилався на те, що ОСОБА_1 пред`являла виконавчий лист до виконання ще 25.10.2016, проте виконавче провадження було завершено, коли саме і з яких причин ним не вказано, як і не зазначено чому позивач до 30.07.2018 не зверталася повторно із заявою про відкриття виконавчого провадження. Про будь-які поважні причини неможливості повторного пред`явлення виконавчого листа до виконання стягувач не вказала.

Стосовно звернення позивача 25.10.2016 з виконавчим листом до Пологівського РВ ДВС ГТУЮ у Запорізькій області третьою особою інформації до суду також не надано.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ст. ст. 1, 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Враховуючи вище зазначені встановлені фактичні обставини по справі та норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойки за прострочення сплати аліментів, оскільки вона виникла не з вини відповідача ОСОБА_2 .

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 49, 549 ЦК України, ст. ст. 180, 196 СК України, ст. ст. 11, 12, 13, 81, 89, 133, 141, 223, 259, 263, 265 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Пологівський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Запорізькій області, про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до пп.15.5 п.1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Пологівський районний суд Запорізької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: М.В. Іванченко