Дата документу 11.12.2019 Справа № 333/105/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 333/105/19 Головуючий у 1 інстанції: Дмитрієва М.М.
провадження № 22-ц/807/2559/19 Суддя-доповідач: Маловічко С.В.

П О С Т А Н О В А
11 грудня 2019 року м. Запоріжжя
Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого: Маловічко С.В., суддів Гончар М.С., Онищенка Е.А.
при секретарі: Путій Д.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 03 червня 2019 року у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Комунарський районний у м. Запоріжжі Відділ державної реєстрації актів цивільного стану, про встановлення факту сумісного проживання,-
У січні 2019 ОСОБА_1 звернулася до Комунарського районного суду м. Запоріжжя із заявою про встановлення факту сумісного проживання.
В обґрунтування заяви зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , у свідоцтві про смерть якого допущена описка в частині зазначення по-батькові померлого як « ОСОБА_3 » замість вірного « ОСОБА_4 ». У прийнятті заяви про виправлення описки в актовому записі про смерть ОСОБА_2 . Комунарським районним у м. Запоріжжі ВДРАЦС їй було відмовлено через відсутність документів, які б підтверджували право на спадкування, у зв`язку із чим у неї виникла необхідність у встановленні факту спільного проживання з померлім протягом останніх п`яти років. Зазначила, що у вересня 2012 року ОСОБА_5 просив її його доглядати, оскільки після смерті дружини у 2008 році залишився один. Протягом тривалого часу вони проживали разом та вели спільне господарство за її кошти, робили ремонт у квартирі. Посилаючись на вказані обставини, просила встановити факт її постійного проживання з ОСОБА_5 понад п`ять років, з вересня 2012 року по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .
Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 03 червня 2019 року заяву залишено без задоволення.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, надання судом невірної оцінки доказам у справі, зокрема, акту балансоутримувача будинку про її проживання з ОСОБА_5 у його квартирі, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити її заяву.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення апелянта ОСОБА_1 , яка підтримала апеляційну скаргу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 7 ст. 19 ЦПК України окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

За приписами п. 5 ч. 1 статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення, зокрема, факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Заявник у заяві, поданій в порядку окремого провадження, просила встановити факт її постійного проживання з ОСОБА_5 понад п`ять років з вересня 2012р. по день смерті останнього ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_1 не надано належних та допустимих доказів її спільного проживання з померлим спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

В скарзі ОСОБА_1 зазначає, що нею були долучені до матеріалів справи переконливі докази її спільного проживання з померлим ОСОБА_5 , але суд безпідставно не прийняв їх до уваги, і тому необґрунтовано відмовив в задоволенні її заяви.

Відповідно до положень частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Проте згідно з приписами ч. 5 вказаної процесуальної нори, якщо поза увагою доводів апеляційної скарги залишилася очевидна незаконність або необґрунтованість рішення суду першої інстанції у справах окремого провадження , суд апеляційної інстанції переглядає справу у повному обсязі.

З аналізу зазначених норм вбачається, що в судовому порядку встановлюються тільки такі факти, які мають юридичні наслідки і від встановлення яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав заявника і в судовому порядку можливе лише тоді, коли діючим законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до загальних приписів порядку розгляду справ окремого провадження, визначених у статті 294 ЦПК України, серед інших в частині 5 передбачено, якщо під час розгляду справи в порядку окремого провадження вникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Аналогічні положення містяться у главі 6 ЦПК щодо розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Так, статтею 315 у частині 4 передбачено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Зі змісту ч. 1 статті 318 ЦПК України вбачається, що при зверненні до суду із заявою про встановлення юридичного факту важливе значення має мета його встановлення, оскільки саме вона дає можливість зробити висновок, чи дійсно цей факт є юридичним і чи тягне він правові наслідки.

Судом у цій справі встановлено, що 12 квітня 2002 року Жовтневим РВ УМВС України в Запорізькій області на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (рос. мовою. ОСОБА_6 ) видано паспорт серії НОМЕР_1 . Адресою реєстрації місця проживання вказано АДРЕСА_1 .

У довідці про причину смерті № 4622 та у свідоцтві про смерть серії НОМЕР_2 , вказано, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Листом Комунарського районного у м. Запоріжжі ВДРАЦС ГТУЮ у Запорізькій області від 19 жовтня 2018 року у прийнятті заяви ОСОБА_1 про внесення змін до актового запису про смерть ОСОБА_2 відмовлено через відсутність документів, які підтверджують право на спадкування за законом чи за заповітом ( а.с. 27).

У своїй заяві метою звернення із заявою про встановлення факту спільного проживання ОСОБА_1 зазначає необхідність внесення змін до актового запису про смерть шляхом виправлення описки у зазначенні по-батькові померлого спадкодавця.

На думку заявниці, виправлення такої описки можливо тільки за умови встановлення факту спільного проживання зі спадкодавцем.

Відповідно до приписів ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця).

Статтею 1264 ЦК України передбачено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

У відповідності до ч. 5 ст.9 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", а також Правил проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін, виправлень до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання актового запису.

З такою заявою можуть звертатись особи, щодо яких складено актовий запис, один з батьків, опікун, піклувальник дитини, опікун недієздатної особи, спадкоємці померлого, представники органу опіки та піклування при здійсненні повноважень з опіки та піклування стосовно особи, яка має право на подачу такої заяви.

З матеріалів спадкової справи № 9/208, заведеної приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Бєлоусовою В.О. після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , вбачається, що 20 червня 2018 року ОСОБА_1 звернулася до нотаріусу із заявою про прийняття спадщини після померлого. В її заяві вказано, що інших спадкоємців, крім неї, немає. Матеріали спадкової справи не містять постанови нотаріусу про відмову у вчиненні нотаріальних дій.

Таким чином, колегія вважає, що встановлення факту спільного проживання із померлим необхідне заявнику для підтвердження та оформлення спадкових прав, зокрема, доведення її права на спадкування після померлого ОСОБА_2 , а внесення виправлень до актового запису про його смерть є одним із способів досягнення мети спадкування.

Отже, заінтересованою особою в такій справі не може бути орган реєстрації актів цивільного стану, а має бути інший спадкоємець, а у випадку його відсутності - орган, покликаний захищати інтереси територіальної громади за місцем відкриття спадщини, яким в даному випадку є Запорізька міська рада.

Крім того, встановлення факту, що має юридичне значення, можливо за наявності певних умов, а саме: 1) факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають безпосередньо залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичної особи без повторного звернення до суду на підставі цього рішення; 2) встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Вбачається, що 24.06.2018р. з дня смерті спадкодавця ОСОБА_2 24.12.2017 ІНФОРМАЦІЯ_2 . спливло шість місяців, наданих для заявлення спадкоємцями про їх права на спадкування, та з дня відкриття спадщини пройшло більше року. Але ОСОБА_1 звернулась до суду лише після спливу року з питання встановлення факту про спільне проживання з померлим, заявивши як заінтересовану особу відділ Комунарського ВДРАЦС.

Між тим, оскільки вже сплив рік після відкриття спадщини, то у випадку відсутності спадкоємців, а ОСОБА_1 такого права ще не довела, з`являються підстави у органу місцевого самоврядування відстоювати свої права на спадщину.

За таких обставин, колегія вбачає наявним на теперішній час спір про право на спадкування після померлого ОСОБА_2 , який належить розглядати в порядку загального позовного провадження, а не у окремому провадженні.

Враховуючи наведене, у суду не було підстав для розгляду заяви ОСОБА_1 по суті у порядку окремого провадження, а тому відповідно до положень ч. 4 ст. 315 ЦПК України така заява підлягала залишенню без розгляду із роз`ясненням заінтересованій особі, що вона має право подати позов на загальних підставах.

За таких обставин, відповідно п. 4 ч. 1 ст. 374 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню в апеляційному порядку із залишенням заяви без розгляду з підстав передбачених ч. 4 ст. 315 ЦПК України, тобто за наявності чітко встановлених у законі обставин, які свідчать про недодержання умов реалізації права на звернення до суду за захистом і можливість застосування яких не втрачена.

Керуючись ст. ст. 294, 315, 367, 374, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 03 червня 2019 року у цій справі скасувати.

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, залишити без розгляду.

Роз`яснити заявнику ОСОБА_1 , що вона має право на звернення до суду на загальних підставах в порядку позовного провадження.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 12 грудня 2019 року.

Головуючий:

Судді: