ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 601/1228/18Головуючий у 1-й інстанції Мочальська В.М.
Провадження № 22-ц/817/143/19 Суддя - доповідач - Храпак Н.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2019 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Храпак Н.М.

суддів - Хома М. В., Щавурська Н. Б.,

за участю секретаря - Дмитрів О.М.

та представника АТ "Укрсоцбанк" - Панченко Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №601/1228/18 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Укрсоцбанк" на рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 31 жовтня 2018 року, ухваленого суддею Мочальська В.М., повний текст якого складений 09 листопада 2018 року, у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

у липні 2018 року Публічне акціонерне товариство "Укрсоцбанк" звернулося в суд із позовом до ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_2, про стягнення солідарно з відповідачів на користь Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк", 03150, Україна, м. Київ, вул. Ковпака, 29, МФО 300023, п/р №0001, ЄДРПОУ - 00039019, заборгованість - 14 773 (чотирнадцять тисяч сімсот сімдесят три) долара США 26 центів, а саме: 10 709 (десять тисяч сімсот дев'ять) доларів США 66 центів - за кредитом; 4 063 (чотири тисячі шістдесят три) долара США 60 центів - за відсотками; а також стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача витрати по сплаті судового збору у сумі 5 789 (п'ять тисяч сімсот вісімдесят дев'ять) гривень 10 копійок.

В обґрунтування позовних вимог ПАТ "Укрсоцбанк" зазначив, що 20 липня 2006 року Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку "Укрсоцбанк" та ОСОБА_2 уклали Договір кредиту №770/11-093 на суму 50 000 (п'ятдесят тисяч) доларів США. ОСОБА_2 свої зобов'язання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 15 травня 2018 року виникла заборгованість, а саме: 10 709 (десять тисяч сімсот дев'ять) доларів США 66 центів - за кредитом; 4 063 (чотири тисячі шістдесят три) долара США 60 центів - за відсотками. В забезпечення виконання зобов'язань позичальника, що випливає з договору кредиту, 20 липня 2006 року між АКБСР "Укрсоцбанк" та ОСОБА_3 було укладено Договір поруки №770/16-27.

Рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області від 31 жовтня 2018 року у позові Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором №770/11-093 від 20 липня 2006 року та судових витрат - відмовлено.

В апеляційній скарзі АТ "Укрсоцбанк" просить скасувати рішення та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги АТ "Укрсоцбанк" задовольнити в повному обсязі, посилаючись на те, що порушено норми процесуального права та неправильно застосовано норми матеріального права, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими та невідповідність висновків викладених у рішенні суду першої інстанції.

В обґрунтування апеляційної скарги АТ "Укрсоцбанк" зазначило, що суд не взяв до уваги той факт, що відповідно до умов кредитного договору кінцевий термін повернення кредиту до 25 липня 2016 року, тому, відповідно до чинного законодавства строк позовної давності 3 роки, кінцевим терміном звернення до суду є 25 липня 2019 року, а банк звернувся у липня 2018 року, тобто в межах строку позовної давності. Посилання відповідачів на правові позиції ВСУ стосуються лише строків позовної давності до щомісячних платежів, а не до загальної позовної давності про стягнення заборгованості в повному обсязі.

Від ОСОБА_2, ОСОБА_3 надійшли відзиви на апеляційну скаргу, в яких просять апеляційну скаргу АТ "Укрсоцбанк" на рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 31 жовтня 2018 року залишити без задоволення, а рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 31 жовтня 2018 року по цивільній справі №601/1228/18 за АТ "Укрсоцбанк" до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором кредиту №770/11-093 від 20 липня 2006 року залишити без змін, у зв'язку з пропуском позивачем строків позовної давності подачі даного позову до суду, посилаючись на те, що позивачем вперше була пред'явлена претензія щодо сплати заборгованості за даним кредитом ще 30 травня 2014 року, яку вони отримали 04 червня 2014 року, а не 13 червня 2018 року, на що посилається позивач. Тому, фактично позивач ще в 2014 році скористався своїм правом на дострокове стягнення заборгованості. Останній платіж по кредиту був здійснений 28 жовтня 2014 року і тому з цього часу згідно п.4.5. даного договору кредиту почав рахуватись строк позовної давності для банку на подачу позову до суду чи вчинення виконавчого напису нотаріуса на предмет іпотеки. А також, з урахуванням пільгового періоду для банку для подачі позову до суду передбаченого п.4.5. Договору кредиту повинен рахуватись з 20 лютого 2012 року і повинен закінчитись 20 лютого 2015 року, тому, враховуючи даний факт перебіг строків позовної давності для звернення банку до суду за захистом своїх порушених прав закінчився ще в 2015 році.

У судовому засіданні представник АТ "Укрсоцбанк" апеляційну скаргу підтримав, зіславшись на доводи, викладені в ній.

ОСОБА_2, ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилися, хоча належним чином були повідомлені про час, дату і місце проведення судового засідання, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №540, №558, а також подали заяви про розгляд справи у їх відсутності.

У відповідності до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України - неявка у судове засідання будь-якого учасника процесу за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, тому колегія суддів вважає за можливе розглянути справу у відсутності учасників процесу.

Заслухавши пояснення представника АТ "Укрсоцбанк", ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з таких мотивів.

Відмовляючи у позові, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем пропущений строк позовної давності, оскільки останній платіж за кредитним договором відповідач ОСОБА_2 здійснив 28 жовтня 2014 року, а тому за визначенням пункту 4.5 кредитного договору строк користування кредитом вважається таким, що сплив через 60 днів, тобто з 28 грудня 2014 року і до 28 грудня 2017 року, а позов був поданий до суду лише у липні 2018 року.

Колегія суддів, з даним висновком суду першої інстанції погодитися не може, оскільки судом неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, а також неправильно застосовано норми матеріального.

Відповідно до пунктів 1, 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вказано в частині третій статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 цієї частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості.

Визначення поняття зобов'язання міститься у частині першій статті 509 ЦК України.

Відповідно до цієї норми зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Частиною другою статті 1050 ЦК України передбачено, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до 1048 статті 1048 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Виходячи з положень другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України та враховуючи висновок, викладений в постанові Верховного Суду України № 6-53цс14, слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто, протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов'язання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем).

Таким чином, закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов'язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя.

Судом встановлено, що відповідно до заявки клієнта ОСОБА_2, 20 липня 2006 року було укладено між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку "Укрсоцбанк" та ОСОБА_2 договір №770/11-093 про надання невідновлювальної кредитної лінії у розмірі 50 000 (п'ятдесят тисяч) доларів США на ремонт столярного цеху, зі сплатою 13 процентів річних, з кінцевим терміном погашення до 25 липня 2016 року (а.с. 5-11). Даний кредит відповідач отримав.

Цього ж дня, між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку "Укрсоцбанк" та ОСОБА_3 укладено Договір поруки №770/16-27, згідно якого поручитель зобов'язується перед кредитором відповідати за виконання позичальником умов щодо сплати суми кредиту з кінцевим терміном повернення заборгованості до 25 липня 2016 року (а.с. 14-17).

20 жовтня 2008 року між банком та ОСОБА_2 була укладена Додаткова угода №1 про внесення змін до Договору про надання невідновлювальної кредитної лінії №770/11-093 від 20 липня 2006 року, згідно якої була встановлена процентна ставка за користування кредитом на рівні 14,5 % (а.с. 69).

30 травня 2014 року ПАТ "Укрсоцбанк" направлялося повідомлення-вимога до ОСОБА_2, ОСОБА_3, за №08.206-297/15845, в якому вказано, що станом на 26 травня 2014 року кількість днів прострочення позичальником виконання своїх зобов'язань за Договором складає 118 днів, а заборгованість перед Банком становить: 12 781 (дванадцять тисяч сімсот вісімдесят один) долар США 90 центів, з них: 12 781 (дванадцять тисяч сімсот вісімдесят один) долар США 90 центів; 187 (сто вісімдесят сім) доларів США 18 центів. ПАТ "Укрсоцбанк" вимагав в повному обсязі погасити кредит на протязі 7 днів з дня отримання даного повідомлення-вимоги, а також сплатити проценти за користування кредитом (а.с. 113-114).

Тобто, кредитор скористався своїм право заявити вимогу про дострокове повернення тієї частини кредиту, що залишилася, і нарахованих згідно зі статтею 1048 ЦК України, але не сплачених до моменту звернення кредитодавця до суду процентів.

28 жовтня 2014 року ОСОБА_2 здійснив останній платіж в сумі 2000 доларів США, з яких 1542 долари 58 центів зараховані на погашення кредиту та 457 доларів 42 центи на погашення відсотків.

26 липня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 вчинено виконавчий напис, який зареєстрований в реєстрі за № 15120, згідно якого звернуто стягнення на нежитлову будівлю, магазин, загальною площею 88,1 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області від 01 лютого 2018 року позов ОСОБА_2 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4, Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задоволено.

Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 26 липня 2017 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4, зареєстрований у реєстрі за №15120, яким звернуто стягнення на предмет іпотеки: нежитлову будівлю, магазин, загальною площею 88,1 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, власником якого є ОСОБА_2.

Стягнуто із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 320 (триста двадцять) гривень понесених судових витрат.

Стягнуто із публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" на користь ОСОБА_2 320 (триста двадцять) гривень понесених судових витрат (а.с. 115-117).

ОСОБА_2, ОСОБА_3, звернулися до суду із заявами про застосування строків позовної давності, оскільки строк звернення до суду закінчився 19 лютого 2015 року (а.с. 103-105; 126-129).

За змістом статті 526, частини першої статті 530, статті 610 та частини першої статті 612 ЦК України для належного виконання зобов'язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов'язання є його порушенням.

Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання.

Якщо кредитний договір встановлює окремі зобов'язання, які деталізують обов'язок позичальника повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право кредитодавця вважається порушеним з моменту порушення позичальником терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу у межах строку кредитування згідно з частиною п'ятою статті 261 ЦК України починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) позичальником обов'язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу.

Встановлення строку кредитування у кредитному договорі, що передбачає внесення позичальником щомісячних платежів, має значення не для визначення початку перебігу позовної давності за вимогами кредитодавця щодо погашення заборгованості за цим договором, а, насамперед, для визначення позичальнику розміру щомісячних платежів. Відтак, за вказаних умов початок перебігу позовної давності не можна визначати окремо для погашення всієї заборгованості за договором (зі спливом строку кредитування) і для погашення щомісячних платежів (після несплати чергового такого платежу).

До такого правового висновку прийшла Велика Палата Верховного Суду, у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18).

Тому, колегія суддів вважає, що строк позовної давності позивачем не пропущений з огляду на те, що останній платіж відповідачем ОСОБА_2 був здійснений 28 жовтня 2014 року, 26 липня 2017 року приватним нотаріусом вчинений виконавчий напис, який в подальшому 01 лютого 2018 року рішенням суду хоча і був визнаний таким, що не підлягає виконанню, однак строк позовної давності перервався.

Отже, враховуючи те, що банком у повідомленні-вимозі від 30.05.2014р., яку ОСОБА_2 отримав 04.06.2014р., був змінений строк повернення кредиту, а саме в 7-денний термін з часу отримання вимоги, тобто до 11.06.2014р. слід нарахувати відсотки за користування кредитом, які станом на 11.06.2014р. становлять 252 долари 64 центи, виходячи з розрахунку: 187,18 дол.США (заборгованість по відсоткам станом на 26.05.2014) + 65,45 дол.США (заборгованість по відсоткам за період з 27.05.2014 по 11.06.2014) = 252,64 долари США.

Оскільки банком зі сплачених 28.10.2014р. ОСОБА_2 коштів зараховано у заборгованість по відсотках 457,42 долари США, тому 204,78 доларів США (457,42-252,64 = 204,78), як зайво сплачені, слід відняти від суми заборгованості по кредиту, а саме 10709,66 дол.США - 204,78 дол.США = 10504,88 доларів США, що становить заборгованість за кредитом, яка підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_2.

Крім цього, відповідно до ст.141 ЦПК України з ОСОБА_2 слід стягнути в користь Акціонерного товариства "Укрсоцбанк" судовий збір за розгляд місцевим судом в розмірі 2935,97 грн., виходячи з розрахунку 10504,88 долари США х 27,9486 грн. (курс долара в Нацбанку станом на 22.01.2019) = 293596,69 грн. х 1% = 2935,97 грн., та за розгляд в апеляційній інстанції в сумі 4403,96 грн., виходячи з розрахунку 2935,97 грн. х 150%, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви = 4403,96 грн.

Що стосується стягнення заборгованості з ОСОБА_3 як поручителя, колегія суддів вважає, що слід відмовити, оскільки закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов'язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя.

З матеріалів справи вбачається, що у вимозі від 30.05.2014р., яку ОСОБА_3 отримала 04.06.2014р., був змінений строк повернення кредиту, а саме в 7-денний термін з часу отримання вимоги, тобто до 11.06.2014р., боржником був сплачений останній платіж 28 жовтня 2014 року і протягом шести місяців з цього часу банк не пред'явив вимоги про стягнення кредитної заборгованості, а тому слід вважати, що порука є припиненою.

Таким чином, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Укрсоцбанк" слід задовольнити частково, рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 31 жовтня 2018 року - скасувати і ухвалити нове рішення, яким позов Акціонерного товариства "Укрсоцбанк" до ОСОБА_2 задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1 в користь Акціонерного товариства "Укрсоцбанк" заборгованість за кредитом в сумі 10504,88 долари США та судовий збір в сумі 7339,93 грн.

В решті позову щодо ОСОБА_2 відмовити.

В позові про стягнення з ОСОБА_3 в користь Акціонерного товариства "Укрсоцбанк" заборгованості за кредитним договором відмовити.

Керуючись ст. ст. 35, 259, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Укрсоцбанк" - задовольнити частково.

Рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 31 жовтня 2018 року - скасувати і ухвалити нове рішення, яким позов Акціонерного товариства "Укрсоцбанк" до ОСОБА_2 задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1, в користь Акціонерного товариства "Укрсоцбанк" заборгованість за кредитом в сумі 10504,88 долари США та судовий збір в сумі 7339,93 грн.

В решті позову щодо ОСОБА_2 відмовити.

В позові про стягнення з ОСОБА_3 в користь Акціонерного товариства "Укрсоцбанк" заборгованості за кредитним договором відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлений 28 січня 2019 року.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи