Справа № 450/2129/18 Головуючий у 1 інстанції: Кіпчарський М.О.
Провадження № 22-ц/811/2191/19 Доповідач в 2-й інстанції: Курій Н.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2019 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої - Курій Н.М.,

суддів: Ванівського О.М., Цяцяка Р.П.,

за секретаря Матяш С.І.,

з участю представника відповідача Гнатишака О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 31 травня 2019 року, постановлене в складі головуючого - судді Кіпчарського М.О. у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про стягнення грошових коштів,

ВСТАНОВИВ:

06.07.2018 р. ОСОБА_1 в порядку ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів», звернулася до суду з позовом до ПАТ КБ «Приватбанк», з якого просить стягнути на її користь грошові кошти в сумі 6 923,08 доларів США. Позов обґрунтовує тим, що 15.12.2005 р. між нею ОСОБА_1 та ПАТ КБ «Приватбанк» в особі директора Феодосіївського відділення філії Кримського регіонального управління «Приватбанк», укладено договір про відкриття і обслуговування поточного рахунку фізичної особи, на підставі якого банк відкрив їй поточний рахунок НОМЕР_1 в валюті USD (долар США). В подальшому вона з даного рахунку поступово переводила грошові кошти на інший свій рахунок, якій був відкритий у ПАТ КБ «Приватбанк».

Наявність банківських рахунків, а також проведення по них банківських операцій підтверджується платіжними документами за 2013-2014 роки, зокрема про переведення коштів із згаданого поточного рахунку на картковий рахунок 5457* НОМЕР_2 .

Згідно з довідкою №42842418 від 11.05.2014р., виданою Кримським РУ ПАТ КБ «ПриватБанк», станом на 11.05.2014р. на її ім`я в ПАТ КБ «Приватбанк» відкритий банківський рахунок 5457 НОМЕР_2 , тип рахунку GOLD 55+, строк 11.2016, оформлення 16.04.2013, валюта рахунку USD, сума коштів на рахунку 6 923,08. Однак своїми коштами вона не може розпоряджатися, оскільки даний рахунок в банку був заблокований в березні 2014р. у зв`язку з окупацією АР Крим, а потім з системи Приват24 зникла інформація про наявний у неї рахунок.

В обґрунтування позовних вимог також посилалася на додані до позову письмові докази, зазначала, що вона як усно, так і письмово неодноразово зверталася з заявами до ПАТ КБ «Приватбанк» щодо розблокування даного рахунку та надання можливості користуватися своїми коштами, однак у задоволенні таких їй було відмовлено. Зокрема, у своїх відповідях відповідач зазначав, що оскільки ПАТ КБ «Приватбанк» припинив свою діяльність в Криму, тому саме це є підставою, яка перешкоджає банку виплати їй вклад.

Зазначену відмову позивач вважає незаконною, оскільки юридична особа є в даному випадку ПАТ КБ «Приватбанк», з яким вона уклала договір, а тому такий повинен нести відповідальність.

Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 31 травня 2019 рокупозов ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто з Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» ( , юридична адреса: вул. Грушевського,1д, м. Київ, 01001, Україна) на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання АДРЕСА_1 , грошові кошти в розмірі 6 923,08 ( шість тисяч дев`ятсот двадцять три долари США 08 центів) доларів США.

Стягнуто з Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на користь держави судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп.

Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 31 травня 2019 року оскаржило Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк».

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам законності та обґрунтованості, судом допущено однобічність та неповноту судового розгляду, порушено норми матеріального та процесуального права.Зазначає, що спірні правовідносини регулюються Інструкцією про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої Постановою Правління Національного банку України №429 від 12 листопада 2003 року( далі - Інструкція), відповідно до якої договір банківського рахунку укладається в письмовій формі, один примірник договору зберігається в банку, інший банк зобов`язаний надати клієнту під підпис. Однак позивачем надана до матеріалів справи копія Договору про відкриття і обслуговування поточного рахунку фізичної особи від 15.12.2005 року, в якому зазначено, що Банк видав клієнту електронну ощадну книжку № НОМЕР_4 , в якості документа, який підтверджує внесення коштів на рахунок, проте електронна ощадна книжка в судовому засіданні не оглядалась та матеріали справи не містять її копії. Крім того, позивач не надав суду докази, які свідчать про те, що рахунок 5457* НОМЕР_2 належить саме позивачу, оскільки надає ряд платіжних доручень про переведення грошових коштів саме на цей рахунок, також відсутні підстави і докази щодо знаходження грошових коштів на рахунку НОМЕР_1 .

Звертає увагу на те, що ОСОБА_1 не надала доказів того, що платіжні доручення були прийняті Банком та виконані, а самі платіжні доручення не містять мокрих печаток та підписів співробітників Банку. Відсутні з боку позивача докази «блокування» зазначеного рахунку та відсутні докази звернення до АТ КБ «Приватбанк» з вимогою про закриття рахунку із наданням розрахункових документів. Відповідно, немає доказів відмови АТ КБ «Приватбанк» від повернення грошових коштів за рахунками.

Апелянт стверджує, що ухвалюючи оскаржене рішення, суд послався на доказ у справі, який надав позивач - копію Довідки (Справка - мовою оригіналу) № 42842418 від 11.05.2014 року. Вважає, що зазначена довідка не може бути взята до уваги суду як доказ, оскільки така не завірена належним чином, а, отже, інформація в ній не підтверджена з боку АТ КБ «Приватбанк». Також інформація в виписці може не відповідати дійсним обставинам справи, адже доказів внесення коштів на рахунок та доказів їх знаходження на рахунку на день судового розгляду не надано суду, крім того у довідці зазначено неповні номери рахунків, а містять лише перші та останні 4 цифри номерів рахунків, що не дає можливості встановити, що саме на цих рахунках розміщені грошові кошти, які позивач просить повернути йому та що саме ці рахунки належать позивачу.

Просить рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 31 травня 2019 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача Гнатишака О.В., дослідивши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з п. п. 1 - 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Згідно зі ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За приписами ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимоги апеляційної скарги.

Частиною 2 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Судом з матеріалів справи встановлено, що 15.12.2005 року між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк», який змінив назву та організаційно-правову форму з публічного акціонерного товариства на приватне акціонерне товариство, був укладений договір про відкриття і обслуговування поточного рахунку фізичної особи, на підставі якого банк відкрив ОСОБА_1 поточний рахунок НОМЕР_1 в валюті USD (долари США), відповідно до якого ОСОБА_1 отримала у користування електронну ощадну книжку за № НОМЕР_5 (арк.спр.9-10).

11.12.2013р. платіжним дорученням №Р24А033229 ОСОБА_1 зі свого поточного рахунку НОМЕР_1 перевела на рахунок НОМЕР_6 - 1 000,00 USD, а 15.12.2013р. платіжним дорученням №Р24А84034 вона перевела з даного рахунку на рахунок НОМЕР_7 НОМЕР_2 - 8 582,60 USD ( арк.спр. 23,24,102).

09.12.2013р. платіжним дорученням №Р24А3764 ОСОБА_1 здійснила переведення грошових коштів зі свого банківського рахунку 5457 НОМЕР_2 на свій новий рахунок у ПАТ КБ «Приватбанк» № 4731* НОМЕР_8 у розмірі 1252,91USD, а 02.01.2014 р. платіжним дорученням №Р24А88646 здійснила переведення грошових коштів з рахунку 5457* НОМЕР_2 на рахунок № НОМЕР_9 у розмірі 300,00 USD та 500,00USD (платіжне доручення № НОМЕР_10 ) (а.с.25,26,32,33).

Підтвердженням того, що рахунок 5457* НОМЕР_2 - це неповне (частково приховане) відображення рахунку 47232 є наявні та досліджені судом першої і апеляційної інстанції в матеріалах справи документи, а саме: виписка по картці/рахунку НОМЕР_11 , видана ПАТ КБ «Приватбанк» на ім`я ОСОБА_1 , додаткові рахунки до договору за період 07.12.2013-07.02.2014 та платіжна картка позивача ОСОБА_1 47232 (арк.спр.30-32, 34).

На підтвердження наявності банківського рахунку ОСОБА_1 в ПАТ КБ «Приватбанк», останній ( Кримське РУ ПАТ КБ «Приватбанк») видав довідку №42842418 від 11.05.2014 року з якої вбачається, що станом на 11.05.2014 року на зазначеному рахунку було 6 923,08 USD. На довідці міститься факсимільний підпис начальника департаменту по координації роботи з клієнтами Кримського РУ ПАТ КБ «Приватбанк» ОСОБА_2 ( а.с. 29).

Також встановлено, що ОСОБА_1 неодноразово зверталася до ПАТ КБ «Приватбанк» з вимогами про повернення їй спірних коштів, однак з наданих ПАТ КБ «Приватбанк» відповідей від 29.07.2015р. за №20.1.0.0./7-20150727/1536 ; від 05.08. 2015 року за №№20.1.0.0./7-20150730/3099; від 13.03.2017 року за №20.1.0.0./7-20170208/9315; від 11.04.2017 року за №20.1.0.0./7-201704007/1099; від 04.10.2017 року за №20.1.0.0./7-20170905/5424; від 01.03.2019 року за №20.1.0.0./7-190212/1494 встановлено, що діяльність ПАТ КБ «Приватбанк» на території АР Крим вимушено припинена (а.с.10-21,157-185).

На запит суду першої інстанції про надання оригіналу договору про відкриття і обслуговування поточного рахунку ОСОБА_1 в доларах США, а також виписку з банківського рахунку ОСОБА_1 за № НОМЕР_11 за період 2013-2018 роки, відповідач надав довідку, згідно з якою доступ АТ КБ «Приватбанк» до первинних документів клієнтів Кримського РУ ПАТ КБ «Приватбанк» на даний час є обмеженим. (а.с. 40,150).

Згідно зі ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

У відповідності до ст. 525 ЦК України, є недопустимою одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Згідно з частиною першою статті 1060 ЦК України, договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договір банківського вкладу є реальним, оплатним договором і вважається укладеним з моменту прийняття банком від вкладника або третьої особи на користь вкладника грошової суми (вкладу).

Положення статті 1059 ЦК України врегульовують питання форми банківського вкладу та наслідки недодержання письмової форми договору. Так, за змістом цієї статті договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаям ділового обороту. У разі недодержання письмової форми договору банківського вкладу цей договір є нікчемним.

Згідно з пунктом 1.4 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 03 грудня 2003 року № 516, залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунку; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Відповідно до положень Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 грудня 2003 року за № 1172/8493 (далі - Інструкція № 492), банки відкривають своїм клієнтам за договором банківського вкладу вкладні (депозитні) рахунки (пункт 1.8); договір банківського вкладу укладається в письмовій формі; один примірник договору зберігається в банку, а другий - банк зобов`язаний надати клієнту під підпис (пункт 1.9); письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту; у договорі банківського вкладу, зокрема, зазначаються: вид банківського вкладу, сума, що вноситься або перераховується на вкладний (депозитний) рахунок, строк зберігання коштів (за строковим вкладом), розмір і порядок сплати процентів або доходу в іншій формі, умови перегляду їх розміру, відповідальність сторін, умови дострокового розірвання договору тощо (пункт 1.10).

Пункт 10.1 Інструкції № 492 передбачає порядок відкриття вкладних (депозитних) рахунків фізичним особам. Зокрема, після пред`явлення фізичною особою необхідних документів уповноважений працівник банку ідентифікує цю фізичну особу, після чого між банком і фізичною особою укладається в письмовій формі договір банківського вкладу; після укладення договору банківського вкладу фізична особа вносить або перераховує з іншого власного рахунку кошти на вкладний (депозитний) рахунок, після чого на підтвердження укладення договору банківського вкладу і внесення грошових коштів на вказаний рахунок банк видає фізичній особі ощадну книжку або інший документ, що її замінює і який видається згідно з внутрішніми положеннями банку.

Пунктом 2.9 глави 2 розділу IV Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 01 червня 2011 року № 174, передбачено, що банк (філія, відділення) зобов`язаний видати клієнту після завершення приймання готівки квитанцію (другий примірник прибуткового касового ордера) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити найменування банку (філії, відділення), який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції або напис чи штамп «вечірня» чи «післяопераційний час»), а також підпис працівника банку (філії, відділення), який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку (філії, відділення), засвідчений електронним підписом.

Аналіз зазначених норм матеріального права дає підстави для висновку про те, що письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту. Зокрема, такий документ повинен містити: найменування банку, який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі її здійснення в післяопераційний час - час виконання операції), а також підпис працівника банку, який прийняв готівку, та відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку, засвідчений електронним підписом.

Підпунктами 1.1, 1.3, 1.17 глави 1 «Загальні вимоги до оформлення касових документів» розділу IV «Касові операції банків (філій, відділень) з клієнтами» Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 01 червня 2011 року № 174, передбачено, що до касових документів, які оформляються згідно з касовими операціями, визначеними цією Інструкцією, належать, зокрема - квитанція, чек банкомата, що формуються платіжними пристроями. Касові документи мають містити такі обов`язкові реквізити: найменування банку, який здійснює касову операцію, дату здійснення операції, зазначення платника та отримувача, суму касової операції, призначення платежу, підписи платника або отримувача та працівників банку, уповноважених здійснювати касову операцію.

За операціями з видачі готівки або приймання її для зарахування на відповідний рахунок із застосуванням платіжних пристроїв формується та роздруковується відповідний касовий документ (квитанція/чек банкомата, сліп) на паперовому носії, який видається клієнту. За операціями з видачі готівки із застосуванням банкомата формується і роздруковується чек банкомата на вимогу клієнта.

Враховуючи викладене та надані ОСОБА_1 документи, а саме: копія договору про відкриття і обслуговування поточного рахунку фізичної особи від 15.12.2005р.; платіжні доручення № НОМЕР_12 , №Р24А84034, №Р24А3764, №Р24А99485 з печатками та підписами співробітників Банку; відповіді надані ПАТ КБ «Приватбанк» на вимоги ОСОБА_1 про повернення їй спірних коштів; виписка по картці/рахунку НОМЕР_11 , видана ПАТ КБ «Приватбанк» на ім`я ОСОБА_1 ; додаткові рахунки до договору за період 07.12.2013-07.02.2014 та наявна у позивача ОСОБА_1 платіжна картка НОМЕР_11 , а також електронна ощадна книжка за № НОМЕР_5 , які були досліджені судом під час розгляду справи, колегія суддів доходить висновку про те, що такі свідчать про укладення договору банківського вкладу у дотриманій письмовій формі, на підставі якого банк відкрив ОСОБА_1 поточний рахунок НОМЕР_1 в валюті USD (долар США), і містять відомості про залишок вкладу на суму 6 923,08 доларів США.

Вищезгадані платіжні доручення, оформлені належним чином, електронна ощадна книжка також є підтвердженням того, що грошові кошти були внесені ОСОБА_1 на вказаний банківський рахунок.

Позивач не міг вплинути на видання іншої форми письмових документів, ніж ті, які видав банк.

Виходячи з викладеного, правильним є висновок суду першої інстанції про те, що між сторонами був укладений договір банківського вкладу, а позивачем внесені кошти на рахунок у ПАТ КБ «Приватбанк».

Відповідно до п.5 Постанови Правління Національного Банку України від 06.05.2014 року № 260 «Про відкликання та анулювання банківських ліцензій та генеральних ліцензій на здійснення валютних операцій окремих банків і закриття банками відокремлених підрозділів, що розташовані на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя», банки, в тому числі ПАТ КБ «Приватбанк», зобов`язані припинити діяльність відокремлених підрозділів банків, розташованих на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя, та протягом місяця з дня набрання чинності цією постановою забезпечити закриття таких відокремлених підрозділів.

З листа Національного банку України «Про надання інформації» від 04.08.2016 року за № 24-0004/65477 встановлено, що Філія «Кримське регіональне Управління «ПАТ КБ «Приватбанк» створена відповідно до рішення Ради комерційного банку «Приватбанк» (протокол № 49 від 28 квітня 1994 року) як Сімферопольська філія комерційного банку «Приватбанк». Чинна редакція Положення про Філію «Кримське регіональне управління» ПАТ КБ «Приватбанк», затверджена рішенням Правління банку (протокол № 17 від 08 травня 2014 року). Місцезнаходження філії: 49094 , м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги , 30 . Відповідно до повідомлення ПАТ КБ «Приватбанк» від 03.06.2014 року № 19.0.0.0/3-879 до Державного реєстру банків внесено запис про вищезазначене 04.06.2014 року. Водночас 04.06.2014 року до Державного реєстру банків внесено запис щодо тимчасового призупинення діяльності Філії (рішення Правління Банку від 29.05.2014 року № 20).

На підставі викладеного, суд першої інстанції правильно вказав, що станом на момент видачі довідки, діяльність Філії Кримського РУ ПАТ КБ «Приватбанк» ще не була тимчасово призупинена, а тому довідка № 42842418 від 11.05.2014 року є належним та допустимим доказом у даній справі, який підтверджує, як наявність відкритого банківського рахунку позивача, так і наявність на такому рахунку грошових коштів у сумі 6923,08 доларів США, оскільки саме з 04.06.2014 року, коли був внесений запис до Державного реєстру банків про тимчасове призупинення діяльності Філії «Кримське регіональне управління ПАТ КБ «Приватбанк», діяльність вказаної філії припинилась.

Отже, доводи апеляційної скарги, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження укладеного договору та внесення коштів, спростовуються матеріалами справи.

За таких обставин, саме на відповідача покладається обов`язок довести належне виконання своїх зобов`язань за договорами банківського вкладу, а саме доказів того, що кошти були повернуті вкладникові, а також про відсутність коштів на депозитних рахунках позивача. Проте, банком, як відповідачем у цих правовідносинах, таких доказів під час розгляду справи ні суду першої, ні апеляційної інстанцій не надано.

При цьому, судом першої інстанції обґрунтовано відхилено доводи банку щодо знаходження відокремленого підрозділу на окупованій території Автономної Республіки Крим та відсутності доступу до банківських документів, оскільки договір укладався не з філією, а безпосередньо з юридичною особою - ПАТ КБ «Приватбанк», про що зазначено як у договорі, так і у квитанції, а банківські розрахунки між відділенням та безпосередньо банком не повинні бути підставою для покладення проблем діяльності відділення банку на вкладника.

Суд першої інстанції, встановивши, що письмова форма договору банківського вкладу (депозиту) сторонами додержана, а надані позивачем докази підтверджують внесення коштів до банку, дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача суми вкладу у розмірі 6 923,08 (шість тисяч дев`ятсот двадцять три долари США 08 центів) доларів США.

Заперечень щодо визначеного судом розміру банківського вкладу відповідач суду не надав.

Керуючись п. 1 ч.1 ст.374, ст.ст. 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» залишити без задоволення.

Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 31 травня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови складено 12 грудня 2019 року.

Головуючий Курій Н.М.

Судді: Ванівський О.М.

Цяцяк Р.П.