Постанова

Іменем України

05 грудня 2019 року

м. Київ

справа № 591/6231/16-ц

провадження № 61-30758св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Тітова М. Ю. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Стрільчука В. А.,

учасники справи:

позивачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

відповідач - виконавчий комітет Сумської міської ради, ОСОБА_3 ,

треті особи: Сумська міська рада, Служба у справах дітей Сумської міської ради,

провівши у порядку письмового провадження попередній розгляд справи за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 13 липня 2017 року у складі судді Бурда Б. В. та ухвалу Апеляційного суду Сумської області від 11 жовтня 2017 року у складі колегії суддів: Хвостика С. Г., Кононенко О. Ю., Собини О. І.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2016 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до виконавчого комітету Сумської міської ради, ОСОБА_3 та просили скасувати пункт 1 рішення виконавчого комітету Сумської міської ради «Про службові жилі приміщення» № 506 від 15 вересня 2015 року в частині включення квартири АДРЕСА_1 в число службових та закріплення за Управлінням Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області (далі - УМВС України в Сумській області), а також скасувати рішення виконавчого комітету Сумської міської ради № 52 від 21 січня 2016 року, яким затверджено витяг з протоколу № 6 засідання УМВС України в Сумській області про надання ОСОБА_3 вищевказаної квартири, як незаконні.

Свої вимоги обґрунтовували тим, що тривалий час перебувають на квартирному обліку у виконавчому комітеті Сумської міської ради як особи, що потребують поліпшення житлових умов.

У січні 2016 року їм стало відомо, що спірна квартира АДРЕСА_1 відповідно до рішення виконавчого комітету Сумської міської ради № 52 від 21 січня 2016 року була надана в користування ОСОБА_3 , включена до числа службових та закріплена за УМВС України в Сумській області на підставі рішення виконавчого комітету Сумської міської ради № 506 від 15 вересня 2015 року.

Вказані рішення виконавчого комітету прийняті з порушенням вимог законодавства, оскільки спірне житлове приміщення перебувало у власності територіальної громади м. Суми, проте, оскаржуваними рішеннями виконавчого комітету його безпідставно було включено до числа службових та закріплено за УМВС України в Сумській області, яке перебуває в процесі ліквідації, на момент передачі квартири ОСОБА_3 вона не проходила службу в органах внутрішніх справ України, так як з 07 листопада 2015 року працює на посаді старшого психолога батальйону поліції особливого призначення Головного управління Національної поліції в Сумській області

Враховуючи наведене, ОСОБА_1 і ОСОБА_2 просили позов задовольнити.

Короткий зміст рішення суду першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Зарічного районного суду міста Суми від 13 липня 2017 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 11 жовтня 2017 року, позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задоволено.

Визнано незаконним та скасовано рішення виконавчого комітету Сумської міської ради № 506 від 15 вересня 2015 року в частині включення в число службових жилих приміщень та закріплення за УМВС України в Сумській області квартири АДРЕСА_1 .

Визнано незаконним та скасовано рішення виконавчого комітету Сумської міської ради № 52 від 21 січня 2016 року «Про надання службового жилого приміщення» в частині затвердження витягу з протоколу № 6 засідання ЖПК УМВС України в Сумській області від 05 листопада 2015 року про надання службової квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_3 на склад сім`ї з трьох осіб.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що рішення виконавчого комітету Сумської міської ради № 506 від 15 вересня 2015 року про включення спірної квартири до числа службових є незаконним, оскільки станом на момент прийняття оскаржуваного рішення спірне житло не відповідало вимогам пункту 1.3 Наказу МВС України «Про надання службових жилих приміщень і користування ними особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України» від 10 вересня 2004 року № 1039, так як не було новозбудованим, звільненим або придбаним у встановленому порядку в юридичних чи фізичних осіб.

Спірна квартира перебувала у комунальній власності територіальної громади м. Суми на підставі рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 17 лютого 2015 року про визнання спадщини відумерлою, тому переведення її у статус службової з послідуючим наданням ОСОБА_3 є незаконним, відтак незаконним є і рішення виконавчого комітету Сумської міської ради за № 52 від 21 січня 2016 року «Про надання службового жилого приміщення» в частині затвердження витягу з протоколу № 6 засідання ЖПК УМВС України в Сумській області від 05 листопада 2015 року про надання спірної квартири ОСОБА_3 на склад сім`ї з трьох осіб.

ОСОБА_3 станом на момент прийняття оскарженогорішення про надання їй службового жилого приміщення вже не працювала в органах внутрішніх справ, так як до 06 листопада 2015 року проходила службу в органах внутрішніх справ, а з 07 листопада 2015 року була прийнята на службу в Головне управління Національної поліції в Сумській області, яке, як вбачається з матеріалів справи, не є правонаступником УМВСУкраїни в Сумській області, якезнаходиться в процесі ліквідації.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги

У жовтні 2017 року ОСОБА_3 звернулася до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати рішення Зарічного районного суду м. Суми від 13 липня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Сумської області від 11 жовтня 2017 року і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

В обґрунтування касаційної скарги зазначала, що позивачами не доведено факт порушення оспорюваним рішенням виконавчого комітету Сумської міської ради їх житлових прав, а судом першої інстанції не перевірено, що ОСОБА_1 належить на праві власності житло, отримане в межах норм безоплатної приватизації.

Під час розгляду справи суди не дослідили облікові справи позивачів, не встановили, під яким порядковим номером вони перебувають у черзі на отримання житла.

Помилковими є висновки судів про те, що УМВС України в Сумській області, взявши на баланс службову квартиру з числа квартир, які перебувають у комунальній власності Сумської міської ради, порушило приписи наказу МВС України «Про надання службових жилих приміщень і користування ними особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України» від 10 вересня 2004 року № 1039.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 листопада 2017 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі, витребувано її матеріали із Зарічного районного суду міста Суми та зупинено виконання рішення Зарічного районного суду м. Суми від 13 липня 2017 року до закінчення касаційного провадження у справі.

Статтею 388 Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України), визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

29 травня 2018 року справу № 591/6231/16-ц Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ передано до Верховного Суду.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Частиною другою статті 389 ЦПК України встановлено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що ОСОБА_1 перебуває на обліку для одержання житла у виконавчому комітеті Сумської міської ради з 20 березня 2001 року за № 11636 у загальній черзі та з 17 березня 2015 року за № 1378 - у позачерговій черзі складом сім`ї троє осіб.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 17 лютого 2015 року визнано відумерлою спадщиною квартиру АДРЕСА_1 після ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , та передано вказане жиле приміщення територіальній громаді м. Суми в особі Сумської міської ради.

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна квартира АДРЕСА_1 з 23 квітня 2015 року зареєстрована на праві комунальної власності за територіальною громадою місті Суми.

На підставі клопотання управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області № 2/4-3174 від 08 липня 2015 року рішенням виконавчого комітету Сумської міської ради № 506 від 15 вересня 2015 року включено в число службових жилих приміщень та закріплено за УМВС України в Сумській області квартиру АДРЕСА_1 Суми.

05 листопада 2015 року УМВС України в Сумській області звернулосядо міського голови м. Суми з клопотанням про затвердження витягу з протоколу № 6 засідання житлово-побутової комісії УМВС України в Сумській області від 05 листопада 2015 року про надання вказаної квартири старшому психологу ГКЗ РМГБОП, підпорядкованої УМВС України в Сумській області ОСОБА_3 .

Відповідно долиста Головного управління Національної поліції в Сумській області№ 2/4-39 від 17 листопада 2015 року у зв`язку зі структурними змінами в системі МВС України Головне управління просило надати дозвіл на розгляд проекту рішення виконкому Сумської міської ради щодо закріплення службової квартири старшому психологу батальйону поліції особливого призначення, підпорядкованого Головному управлінню Національної поліції в Сумській області майору поліції Токаревій О. Г. «в робочому порядку».

Рішенням виконавчого комітету Сумської міської ради № 52 від 21 січня 2016 року затверджено витяг з протоколу № 6 засідання ЖПК УМВС України в Сумській області від 05 листопада 2015 року про надання службової квартири АДРЕСА_1 психологу ГКЗ РМГБОП , підпорядкованої УМВС України в Сумській області ОСОБА_3 на склад сім`ї з трьох осіб - їй, син ОСОБА_6 та син ОСОБА_7 .

За інформацією Головного управління Національної поліції в Сумській області ОСОБА_3 з 14 серпня 2000 року по 06 листопада 2015 року проходила службу в органах внутрішніх справ, а з 07 листопада 2015 року проходить службу в органах Національної поліції України на посаді старшого психолога Батальйону поліції особливого призначення, підпорядкованого Головному управлінню Національної поліції в Сумській області (а.с. 101, 103, 109).

З 07 листопада 2015 року виконуються заходи по ліквідації УМВС України в Сумській області.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 15 ЖК УРСР до компетенції виконавчих комітетів районних, міських, районних у містах рад народних депутатів відноситься, зокрема, прийняття рішення про включення жилих приміщень до числа службових, затвердження рішення загальних зборів членів колгоспу або зборів уповноважених про включення жилих приміщень у будинках колгоспів до числа службових і перелік категорій робітників, яким можуть надаватися такі приміщення.

Згідно з частиною першою статті 118 ЖК УРСР службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв`язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів. Під службові жилі приміщення виділяються, як правило, окремі квартири.

Постановою Ради Міністрів УРСР «Про службові жилі приміщення»№ 37 від 04 лютого 1988 року, у яку в подальшому вносилися зміни,затверджено перелік категорій працівників, яким може бути надано службові жилі приміщення, зокрема, працівникам МВС, а також підпорядкованих йому органів, закладів та установ, військовослужбовцям Національної гвардії, поліцейським, державним службовцям та працівникам Національної поліції (пункти 25, 68 Переліку).

Пунктом 3 Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними, затвердженого Постановою Ради Міністрів УРСР «Про службові жилі приміщення» № 37 від 04 лютого 1988 року, визначено, що жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів за клопотанням адміністрації підприємства, установи, організації. В тих випадках, коли підприємство, установа, організація розташована на території одного населеного пункту (району в місті), а жиле приміщення на території іншого, рішення про його включення до числа службових приймається виконавчим комітетом Ради народних депутатів за місцем знаходження приміщення.

Пунктами 1.2, 1.3, 1.6 Наказу МВС України «Про надання службових жилих приміщень і користування ними особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України» № 1039 від 10 вересня 2004 року (який був чинним на момент виникнення спірних правовідносин), службові жилі приміщення призначаються для заселення особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України МВС України (далі - працівники) за переліком, визначеним МВС України, які у зв`язку з характером їх службової діяльності повинні проживати за місцем проходження служби або поблизу від нього.

Органи внутрішніх справ України зобов`язані використовувати службові жилі приміщення за їх цільовим призначенням.

Фонд службових жилих приміщень органів внутрішніх справ України формується з новозбудованого житла, звільнених жилих приміщень або квартир, придбаних ними у встановленому порядку в юридичних чи фізичних осіб.

До числа службового може бути включено тільки вільне жиле приміщення.

При ліквідації або реорганізації органу внутрішніх справ України, за яким було закріплено службове жиле приміщення, та в інших випадках, які обумовлені службовою потребою, орган місцевого самоврядування за клопотанням МВС України закріплює службове жиле приміщення за іншим органом.

Відповідно до пунктів 2.1, 2.9, 2.10 вказаного Наказу службові жилі приміщення надаються працівникам, які постійно проживають, а також зареєстровані в населеному пункті за місцем розташування відповідного органу внутрішніх справ України.

Службове жиле приміщення надається працівникам на час виконання ними обов`язків, що потребують проживання в такому приміщенні.

Службові жилі приміщення надаються на підставі спільного рішення керівника відповідного органу внутрішніх справ України та житлово-побутової комісії цього органу, яке затверджується органом місцевого самоврядування, на території якої він знаходиться.

Встановивши, що рішення виконавчого комітету Сумської міської ради № 506 від 15 вересня 2015 року про включення спірної квартири до числа службових є незаконним, оскільки станом на момент його прийняття спірне житло не відповідало вимогам нормативно-правових актів щодо віднесення жилих приміщень до числа службових, так як не було новозбудованим, звільненим або придбаним у встановленому порядку в юридичних чи фізичних осіб, суди дійшли обґрунтованих висновків про незаконність рішення виконавчого комітету Сумської міської ради № 52 від 21 січня 2016 року «Про надання службового жилого приміщення» в частині затвердження витягу з протоколу № 6 засідання ЖПК УМВС України в Сумській області від 05 листопада 2015 року про надання службової квартири АДРЕСА_1 психологу ГКЗ РМГБОП , підпорядкованої УМВС України в Сумській області ОСОБА_3 на склад сім`ї з трьох осіб, що є похідним внаслідок визнання незаконним рішення міськвиконкому про включення спірної квартири до числа службового житла.

Правильними також є висновки суду про задоволення позову з тих підстав, що ОСОБА_3 станом на момент прийняття оспорюваного рішення виконавчого комітету Сумської міської ради № 52 від 21 січня 2016 року про надання їй службового жилого приміщення вже не працювала в УМВС України в Сумській області, відтак були відсутні підстави для надання їй службової квартири у користування.

На зазначені порушення вимог закону неодноразово звертали увагу і інші органи Сумської міської ради, що підтверджується службовими записками управління обліку, розподілу та приватизації житла Сумської міської ради та правового управління Сумської міської ради, однак виконавчий комітет Сумської міської ради на вказане уваги не звернув, прийнявши вищезазначені незаконні рішення.

Колегія суддів відхиляє доводи касаційної скарги про те, що позивачами не доведено факт порушення оспорюваним рішенням виконавчого комітету Сумської міської ради їх житлових прав, оскільки вказані обставини були предметом дослідження судів та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх встановленні та дослідженні були дотримані норми процесуального права.

Інші доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, апеляційний суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку згідно зі статтями 57-60, 212 ЦПК України 2004 року, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законні й обґрунтовані рішення, які відповідають вимогам матеріального та процесуального права.

Згідно з частиною третьою статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо відсутні підстави для їх скасування. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Оскаржувані судові рішення відповідають вимогам закону й підстави для їх скасування відсутні.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а рішення Зарічного районного суду м. Суми від 13 липня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Сумської області від 11 жовтня 2017 року залишити без змін.

Відповідно до частини третьої статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції у постанові за результатами перегляду оскаржуваного судового рішення вирішує питання про поновлення його виконання (дії).

Оскільки ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 листопада 2017 року зупинено виконання рішення Зарічного районного суду м. Суми від 13 липня 2017 року, слід поновити виконання вказаного рішення.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки касаційна скарга залишена без задоволення, відсутні підстави для нового розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 410, 416, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 13 липня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Сумської області від 11 жовтня 2017 року залишити без змін.

Поновити виконання рішення Зарічного районного суду м. Суми від 13 липня 2017 року.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: М. Ю. Тітов

С. О. Карпенко

В. А. Стрільчук