ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6801/19 Справа № 204/1252/19 Суддя у 1-й інстанції - Дубіжанська Т. О. Суддя у 2-й інстанції - Лаченкова О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2019 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - Лаченкової О.В.

суддів - Варенко О.П., Городничої В.С.

при секретарі - Кошарі О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 13 березня 2019 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів, -

ВСТАНОВИЛА:

В лютому 2019 року до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська надійшов позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 13 березня 2019 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів та призначено справу до розгляду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 13 березня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів.

Відзивів на апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 13 березня 2019 року від інших учасників справи до суду не надходило.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 звернувся до суду першої інстанції із позовом до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів.

Як вбачається з матеріалів справи, 21 лютого 2019 року судом першої інстанції було направлено запит до Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України у Дніпропетровській області, відповідно до ст.16 Закону України «Про захист персональних даних» щодо надання відомостей про реєстрацію місця проживання відповідача у справі (а.с.16).

11 березня 2019 року на адресу до суду першої інстанції надійшла відповідь на запит в якій зазначено місце проживання та реєстрації ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.18).

Відповідно до ч.1 ст.27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до правильного та обґрунтованого висновку, що дана справа підсудна Красногвардійському районному суду м. Дніпропетровська, оскільки відповідач ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що за територіальною підсудністю відноситься до Красногвардійського району м. Дніпро.

Приведені в апеляційній скарзі доводи апелянта, що на сьогоднішній день ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_2 , а тому справа повинна розглядатись у Ленінському районному суду м. Дніпропетровська, колегія суддів ставиться критично, оскільки відповідно до відповіді з Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України у Дніпропетровській області вбачається, що відповідач з 12.03.1990 року та по даний час зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , яка за територіальною підсудністю відноситься до Красногвардійського району м. Дніпро. Що також підтверджується і копією паспорту громадянина України ОСОБА_1 (а.с.7-9).

А доказів дійсного проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 до суду апеляційної інстанції не надано.

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи про те, що суд не дав оцінки наданих ним доказам не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці, та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст.89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Порушень норм матеріального та процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення не встановлено, а тому апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвалу суду без змін.

Відповідно до ст.141 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишаючи рішення суду без змін не змінює розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 13 березня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді О.П.Варенко

В.С. Городнича