Київський районний суд м. Полтави
Справа № 552/6111/18
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м у к р а ї н и

29 січня 2019 року Київський районний суд м. Полтави в складі головуючого - судді Самсонової О.А., при секретарі Горошко О.О., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін справу за позовом Приватного підприємства «Л.В.С.» до ОСОБА_1 про відшкодування збитків внаслідок порушення договору найму (оренди) транспортних засобів, -

в с т а н о в и в:

Позивач ПП «Л.В.С.» звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про відшкодування збитків внаслідок порушення договору найму (оренди) транспортних засобів.

В позові послався на те, що 26 грудня 2012 року між ж позивачем та відповідачем укладений договір найму (оренди) транспортних засобів: вантажного сідлового тягача E Renault Magnum 440.19, державний номерний знак НОМЕР_1, з напівпричепом Schwarzmuller SPA 3E, державний номерний знак НОМЕР_2, власником яких є відповідач, строком на 5 років. Але 26 квітня 2016 року відповідач в односторонньому порядку без попередження позивача звернувся в ТСЦ і анулював свідоцтва про реєстрацію даних транспортних засобів.

Після цього відповідачем відчужено вантажний сідловий тягач та напівпричіп іншим особам. Оскільки предмет найму відповідачеві не належить, виконання договору оренди (найму) стало неможливим. Відповідач про свої дії щодо розірвання в односторонньому порядку договору найму (оренди) від 26 грудня 2012 року та подальшого продажу зданих в оренду транспортних засобів позивачу не повідомив.

Протиправна поведінка відповідача полягає в односторонньому розірванні договору оренди і завданні збитків позивачеві.

Тому позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь 547400 грн. на відшкодування завданих йому збитків.

Ухвалою судді від 30 листопада 2018 року відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Заперечення від позивача щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили, але ним подано суду клопотання про розгляд справи з викликом сторін. Вказане клопотання позивач обґрунтовує необхідністю допиту свідка ОСОБА_2 Ним також подано суду клопотання про допит в якості свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_1.

Ухвалою суду від 29 січня 2019 року в задоволенні вказаних клопотань позивача відмовлено.

Відповідач подав суду відзив на позов, у якому зазначив, що позов не визнає в повному обсязі, заперечує щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову. Всі зобовязання наймодавця за договором найму (оренди) щодо передачі позивачу транспортних засобів та необхідних документів відповідачем було виконано, що позивач в своєму позові визнає. Тому посилання позивача на норми ЦК України щодо не передання орендованої речі наймачу, як підстава стягнення збитків, суперечить визнаним самим позивачем обставинам.

Також у відзиві відповідач посилався на те, що доказів на обґрунтування завдання йому збитків та їх розміру, порушення відповідачем зобовязань, позивач не надав. Тому в задоволенні позову відповідач просив відмовити.

Інших клопотань або заяв по суті справи сторони суду не подавали.

Дослідивши докази у справі, суд приходить до наступних висновків.

Як встановлено судом, 26 грудня 2012 року ОСОБА_1, що діє як наймодавець, та Приватним підприємством «Л.В.С.», що діє як наймач, укладено договір найму (оренди) транспортного засобу, який посвідчений приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_3, зареєстровано в реєстрі за №2166 (а.с.7).

Згідно п.1 вказаного договору у порядку та на умовах, визначених цим договором, наймодавець передає, а наймач приймає у строкове платне користування майно, як предмет найму, а саме транспортні засоби, зазначені в п.1.2. договору.

Предметом найму згідно п.1.2. вказаного договору сторони визначили:

вантажний сідловий тягач E марки Renault, модель Magnum 440.19, 2002 року випуску, шасі (рама, кузов, коляска) №VF611GTA000119241, державний номерний знак НОМЕР_1, належний ОСОБА_1 на праві власності, що підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу САО336145, виданим Полтавським ВРЕР 11 грудня 2012 року,

та напівпричіп бортовий Е марки Schwarzmuller, модель SPA-3E, 2004 року випуску, шасі (рама, кузов, коляска) №VAVSAP3384H202388, державний номерний знак НОМЕР_2, належний ОСОБА_1 на праві власності, що підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу САО336146, виданим Полтавським ВРЕР 11 грудня 2012 року.

Відповідно до ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Як передбачено ст. 761 ЦК України, право передання майна у найм має власник речі або особа, якій належать майнові права. Наймодавцем може бути також особа, уповноважена на укладення договору найму.

Згідно вимог ч.1 ст.765 ЦК України наймодавець зобов'язаний передати наймачеві майно у користування негайно або у строк, встановлений договором найму.

29 грудня 2012 року Полтавським ВРЕР видано свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу САО 445157 щодо сідлового тягача E вантажного, марки Renault, модель Magnum 440.19, 2002 року випуску, шасі (кузов, рама) №VF611GTA000119241, державний номерний знак НОМЕР_1, та САО 445156 щодо напівпричепу бортового Е, марки Schwarzmuller, модель SPA-3E, 2004 року випуску, шасі (кузов, рама) №VAVSAP3384H202388, державний номерний знак НОМЕР_2 (а.с.8).

Вказані свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу САО 445157 та САО 445156 були видані ПП «Л.В.С.» та мали особливі відмітки, що вони дійсні до 26 грудня 2017 року для участі у міжнародному русі.

Таким чином судом встановлено, що після укладення договору найму (оренди) транспортного засобу від 26 грудня 2012 року наймодавцем передано наймачу предмети найму: вантажний сідловий тягач E марки Renault, модель Magnum 440.19, 2002 року випуску, шасі (рама, кузов, коляска) №VF611GTA000119241, державний номерний знак НОМЕР_1, та напівпричіп бортовий Е марки Schwarzmuller, модель SPA-3E, 2004 року випуску, шасі (рама, кузов, коляска) №VAVSAP3384H202388, державний номерний знак НОМЕР_2.

Статтею 763 ЦК України передбачено, що договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Пунктом 1.4 договору найму (оренди) передбачено строк його дії пять років.

Як вбачається з інформації Регіонального сервісного центру в Полтавській області МВС України від 26 червня 2018 року №31/16-9-2643, 27 липня 2016 року транспортний засіб Renault Magnum 440.19, номер двигуна 83М0535655, шасі №VF611GTA000119241, державний номерний знак НОМЕР_3 перереєстровано на нового власника по договору, укладеному в ТСЦ (а.с.11-12).

13 жовтня 2016 року транспортний засіб Schwarzmuller SPA-3E, 2004 року випуску, шасі №VAVSAP3384H202388, державний номерний знак НОМЕР_2, перереєстровано на нового власника по договору, укладеному в ТСЦ (а.с.11, 13).

Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Зміст права власності передбачений статтею 317 ЦПК України, яка передбачає, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Як передбачено частинами 1 та 2 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Таким чином, здійснивши відчуження належних йому транспортних засобів, відповідач ОСОБА_1 реалізував своє право власності, а саме право на розпорядження своїм майном на власний розсуд.

При цьому відчуження належних відповідачеві транспортних засобів жодним чином не порушує умов договору найму (оренди) транспортного засобу від 26 грудня 2012 року.

До такого висновку суд приходить, детально вивчивши зміст вказаного договору, який не передбачає будь-яких обмежень власника на відчуження належних йому транспортних засобів протягом строку дії договору.

Оскільки вказаним договором найму (оренди) транспортного засобу від 26 грудня 2012 року не було передбачено обовязку наймодавця не відчужувати транспортні засоби протягом його дії або заборони на вчинення таких дій, відповідно, відчуження вказаних транспортних засобів власником іншій особі не може бути розцінено як порушення договору оренди чи його розірвання в односторонньому порядку.

Відповідно до ст. 770 ЦК України у разі зміни власника речі, переданої у найм, до нового власника переходять права та обов'язки наймодавця. Сторони можуть встановити у договорі найму, що у разі відчуження наймодавцем речі договір найму припиняється.

Оскільки сторонами в договорі найму (оренди) транспортного засобу від 26 грудня 2012 року сторони не передбачили, що у разі відчуження наймодавцем речі договір найму припиняється, тому даний договір після відчуження відповідачем транспортних засобів зберіг свою дію, а до нових власників перейшли права та обовязки наймодавця за договором.

Посилання позивача на те, що 26 квітня 2016 року саме ОСОБА_1 здійснено анулювання свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів САО225656 та САО 225657, наявними у матеріалах справи доказами не доведено.

Як вбачається з даних облікових карток державного ТЗ ВІ834ВА та ВІ1078ХО від 28 вересня 2016 року видача свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу для поїздки за кордон та зняття з обліку при поверненні з поїздки за кордон було здійснено по дорученню. Ким саме здійснені вказані дії дані картки відомостей не містять. Крім того, з наведених карток вбачається, що і після зняття транспортних засобів з обліку при поверненні з поїздки за кордон особою, яка має право керування транспортними засобами, є ПП «Л.В.С.». В картках також наявні особливі відмітки: «дійсний до 26.12.2017 р. для участі у міжнародному русі» (а.с.9, 10).

На підставі викладеного, діючи в межах договору найму (оренди), позивач міг одержати нове свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та використовувати предмет найму згідно умов договору.

Відповідно до ч.1 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно ч.2 ст.22 ЦК України збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Але твердження позивача про те, що протиправна поведінка відповідача внаслідок порушення ним зобовязання призвела до втрати позивачем орендованого майна і з урахуванням ст.22 ЦК України завдала позивачеві реальних збитків, а також застосований ним спосіб обрахування збитків, на законі не ґрунтуються, та суперечать вказаним вище нормам ЦК України.

Оскільки позивач не є власником транспортних засобів, які згідно договору найму (оренди) були предметом найму, він позбавлений права вимагати відшкодування йому їх вартості як реальних збитків, у тому числі поза межами строку дії договору найму (оренди), який закінчився 26 грудня 2017 року.

Згідно ч.2 ст.777 ЦК України, наймач, який належно виконує свої обов'язки за договором найму, у разі продажу речі, переданої у найм, має переважне право перед іншими особами на її придбання.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 12 ЦПК України також передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Розглядаючи дану справу на підставі наданих доказів та в межах заявлених позовних вимог, а саме за вимогами про відшкодування збитків, завданих порушенням договору оренди, та не встановивши для цього передбачених законом підстав, враховуючи, що інші вимоги позивачем не заявлялись, суд приходить до висновку про необхідність в задоволенні позову відмовити.

У звязку з відмовою в задоволенні позову понесені позивачем судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст. 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

В задоволенні позову Приватного підприємства «Л.В.С.» до ОСОБА_1 про відшкодування збитків внаслідок порушення договору найму (оренди) транспортних засобів - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду через Київський районний суд м. Полтави шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач Приватне підприємство «Л.В.С.», місцезнаходження: Полтавська обл., Полтавський район, с.Розсошенці, вул.Кременчуцька, буд.28, ;

відповідач ОСОБА_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4.

Головуючий О.А.Самсонова

29.01.2019