Постанова

Іменем України

11 грудня 2019 року

м. Київ

справа № 613/1389/16-ц

провадження № 61-1387св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду Грушицького А. І. (суддя-доповідач), Сердюка В. В., Фаловської І. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Апеляційного суду Харківської області від 30 листопада 2016 року у складі колегії суддів: Кіся П. В., Кружиліної О. А., Хорошевського О. М.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

20 жовтня 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом і просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання їх дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частини всіх видів доходу до досягнення нею повноліття.

Свої вимоги ОСОБА_1 мотивувала тим, що 30 січня 2010 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Богодухівського районного управління юстиції Харківської області вони з відповідачем зареєстрували шлюб, актовий запис № 07. Від шлюбу мають малолітню доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спільне життя з відповідачем не склалось, виникали конфлікти через те, що останній перестав цікавитись справами сім`ї та брати участь у вихованні дитини. З вересня 2016 року проживають окремо, донька знаходиться на її повному утриманні. З власної волі ОСОБА_2 не бажає брати участь в утриманні та матеріальному забезпеченні дитини, хоча має таку можливість, так як працює офіційно.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Богодухівського районного суду Харківської області від 01 листопада 2016 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 20 жовтня 2016 року до досягнення нею повноліття. Також суд вирішив стягнення аліментів за один місяць здійснити негайно, вирішено питання щодо судових витрат. В іншій частині позовні вимоги залишені без задоволення.

Суд першої інстанції виходив з того, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у разі відсутності між ними домовленості щодо способу виконання зазначеного обов`язку за рішенням суду стягуються аліменти на утримання дитини на користь того з батьків, на утриманні якого знаходиться дитина.

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 30 листопада 2016 року рішення Богодухівського районного суду Харківської області від 01 листопада 2016 року в частині визначення розміру аліментів змінено, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 20 жовтня 2016 року і до досягнення нею повноліття. В іншій частині рішення суду залишено без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції мотивоване тим, що суд першої інстанції не врахував наявність у відповідача ще однієї дочки, що є важливим для визначення розміру аліментів.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у грудні 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції, залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 грудня 2016 року відкрито касаційне провадження у цивільній справі № 613/1389/16-ц і витребувано її з Богодухівського районного суду Харківської області.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

На підставі підпунктів 2.3.2, 2.3.4, 2.3.13, 2.3.49 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26 листопада 2010 року № 30, зі змінами та доповненнями, постанови Пленуму Верховного Суду від 24 травня 2019 року № 8 «Про здійснення правосуддя у Верховному Суді» та рішення зборів суддів Касаційного цивільного суду від 28 травня 2019 року № 7 «Про заходи, спрямовані на своєчасний розгляд справ і їх вирішення у розумні строки» призначено повторний автоматизований розподіл цієї справи.

22 жовтня 2019 року справу розподілено колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в складі суддів Грушицького А. І. (суддя-доповідач), Сердюка В. В., Фаловської І. М.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції не повно з`ясував обставини справи та дослідив наявні докази. Вказує, що відповідач є фізично здоровою людиною, здатен працювати та отримувати дохід, а тому здатен платити аліменти на утримання доньки. Зазначає, що сама не працює, коштів на утримання не вистачає.

Заперечення на касаційну скаргу

У лютому 2017 року ОСОБА_2 подав заперечення на касаційну скаргу в якому просить рішення суду апеляційної інстанції залишити без змін, а касаційну скаргу без задоволення.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судом встановлено, що 30 січня 2010 року ОСОБА_2 , 1978 року народження, та ОСОБА_1 , 1990 року народження, у відділі реєстрації актів цивільного стану Богодухівського районного управління юстиції Харківської області зареєстрували шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 07 (а. с. 6).

Сторони є батьками малолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 02 липня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Богодухівського районного управління юстиції Харківської області (а. с. 7).

Згідно довідки виконавчого комітету Богодухівської міської ради Харківської області № 1066 від 18 жовтня 2016 року, малолітня ОСОБА_5 , 2010 року народження, проживає з матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 8).

Відповідно до довідки КЗОЗ «Центр первинної медико-санітарної допомоги Богодухівського району» від 13 жовтня 2016 року малолітня ОСОБА_5 , 2010 року народження, на « Д » обліку не перебуває (а. с. 9).

Згідно довідки головного управління Національної поліції в Харківській області від 12 вересня 2016 року № 1387, ОСОБА_2 працює у головному управлінні Національної поліції в Харківській області на посаді начальника сектору та отримує стабільну заробітну плату (а. с. 12).

Рішенням Золочівського районного суду Харківської області від 25 червня 2005 року присуджено до стягнення з ОСОБА_2 , 1978 року народження, на користь ОСОБА_1 аліменти на дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку кожного місяця до її повноліття, починаючи з 23 червня 2005 року (а. с. 21).

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція Верховного Суду

Відповідно до частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише у межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції без змін, оскільки його ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до положень частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства. Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі.

Відповідно до вимог частини першої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

З огляду на наведене, Верховний Суд вважає, що на підставі встановлених фактичних обставин судом апеляційної інстанції було зроблено обґрунтовані висновки, що наявність у платника аліментів ОСОБА_2 доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на утримання якої з його заробітку утримуються аліменти в розмірі 1/4 частини доходу, що підтверджується рішенням Золочівського районного суду Харківської області від 25 червня 2005 року є тією обставиною, передбаченою пунктом 3 частини першої статті 182 СК України, яку суд зобов`язаний враховувати при визначенні розміру аліментів на утримання доньки ОСОБА_5 .

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18) викладено правовий висновок про те, що встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Це передбачено як статтями 58, 59, 212 ЦПК України у попередній редакції 2004 року, так і статтями 77, 78, 79, 80, 89, 367 ЦПК України у редакції від 03 жовтня 2017 року. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів.

Доводи касаційної скарги не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та висновки, які обґрунтовано викладені у мотивувальній частині рішення суду апеляційної інстанцій, та зводяться до переоцінки доказів, незгоди заявника з висновками щодо їх оцінки та містять посилання на факти, що були предметом дослідження суду.

Таким чином, наведені в касаційній скарзі доводи не спростовують висновків рішення суду апеляційної інстанцій.

Вищевикладене свідчить про те, що касаційна скарга є необґрунтованою, а тому не підлягає задоволенню.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

З огляду на вищевказане колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції залишити без змін, оскільки доводи касаційної скарги правильних висновків суду апеляційної інстанції не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Апеляційного суду Харківської області від 30 листопада 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: А. І. Грушицький
В. В. Сердюк
І. М. Фаловська