КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження: Доповідач - Ратнікова В.М.
№ 88-ц/824/60/2019
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 370/1226/15-ц

12 грудня 2019 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Борисової О.В.

- Левенця Б.Б.

при секретарі - Куркіній І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Апеляційного суду Київської області від 24 листопада 2017 року та додаткового рішення - постанови Апеляційного суду Київської області від 17 січня 2018 року у цивільній справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про стягнення коштів, за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги за договором купівлі-продажу частки у статутному фонді Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Каміла» та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі недійсним, -

в с т а н о в и в :

У травні 2015 року фізична особа-підприємець ОСОБА_2 звернувся до Макарівського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про стягнення коштів.

Позовні вимоги мотивував тим, що 17 грудня 2014 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 було укладено договір купівлі-продажу частки ОСОБА_4 у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Камілла».

Продаж цієї частки у розмірі 40%, вчинено за 8 000 000,00 грн., які ОСОБА_3 , зобов`язався сплатити ОСОБА_4 протягом 60 календарних днів з моменту укладення та підписання договору, а ОСОБА_4 зобов`язався прийняти грошові кошти, про що свідчать підписи сторін на останній сторінці договору.

Відповідач ОСОБА_3 не виконав належним чином свої зобов`язання, які передбачені договором купівлі-продажу частки та не сплатив вартості придбаної ним частки в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Камілла» внаслідок чого на момент звернення з цим позовом до суду у нього виникла заборгованість в розмірі 8 000 000,00 грн.

05 травня 2015 року між ним та ОСОБА_4 було укладено договір про відступлення права вимоги за договором купівлі-продажу частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Камілла».

У пункті 1.1 договору про відступлення права вимоги передбачено, що первісний кредитор ( ОСОБА_4 ) передає йому ( ФОП ОСОБА_2 ) право вимоги щодо отримання належних йому грошових коштів за відчужену належну частку в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Камілла» згідно з пункту 6 частини другої договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Камілла», укладеного 17 грудня 2014 року між ОСОБА_4 та гр. Республіки Білорусь ОСОБА_3 , а новий кредитор приймає право вимоги в розмірі 8 000 000,00 грн., що належне первісному кредитору за основним договором від ОСОБА_3 .

Враховуючи наведене просив суд стягнути з ОСОБА_4 грошові кошти в розмірі 20 000,00 грн. як майнову поруку згідно пункту 1.5 договору про відступлення права вимоги за договором купівлі-продажу частки в статутному капіталі ТОВ «ТД «Камілла»» солідарно з громадянином Республіки Білорусь ОСОБА_3 ;

стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 7 980 000,00 грн. внаслідок невиконання зобов`язання за договором купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ «ТД «Камілла» від 17 грудня 2014 року та договору про відступлення права вимоги за договором купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ «ТД «Камілла» від 05 травня 2015 року, зареєстрований в реєстрі № 330;

- стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 заподіяні збитки від інфляції в розмірі 4 192 000,00 грн.;

- стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 3% проценти річних від простроченої суми, що становить 370 189,39 грн.;

- винести рішення, яким дозволити державному виконавцю в процесі виконання судового рішення звернути стягнення на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 за рахунок реалізації виявленого рухомого та не рухомого майна, часток в статутному капіталі товариств, власником яких є ОСОБА_3 та ОСОБА_1 та грошових коштів на рахунках ОСОБА_3 та ОСОБА_1 в банківських установах, виявлені держаним виконавцем в процесі виконання рішення суду;

У свою чергу, 13 листопада 2015 року ОСОБА_3 подав до суду зустрічну позовну заяву до ОСОБА_4 , фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги за договором купівлі-продажу частки у статутному фонді Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Каміла» від 05 травня 2015 року, що укладений між ОСОБА_4 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 .

31 серпня 2016 року ОСОБА_1 також подала зустрічний позов до ОСОБА_4 та фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі ТОВ «ТД «Камілла» від 17 грудня 2014 року, посвідченого приватним нотаріусом КМНО, зареєстрованого в реєстрі за №1491 - недійсним.

Рішенням Макарівського районного суду Київської області від 05 вересня 2016 року позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про стягнення коштів - задоволено.

Стягнуто з громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_4 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 20 000,00 грн., як невиконання зобов`язань за договором поруки.

Стягнуто з громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 7 980 000,00 грн. як невиконане зобов`язання за договором купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ «ТД «Камілла» від 17 грудня 2014 року та договору про відступлення права вимоги за договором купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ «ТД «Камілла» від 05 травня 2015 року, зареєстрований в реєстрі № 330.

Стягнуто з громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 як відшкодування збитків від інфляції в розмірі 4 192 000,00 грн. за час прострочення після спливу 60 календарних днів з моменту вчинення правочину за договором купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ «ТД «Камілла» від 17 грудня 2014 року, зареєстрованого в реєстрі за №1491.

Стягнуто з громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 3% процентів річних від простроченої суми, що становить 370 189,39 грн. за час прострочення після спливу 60 календарних днів з моменту вчинення правочину за договором купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ «ТД «Камілла» від 17 грудня 2014 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1491.

Стягнуто з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 3 683,23 грн. судових витрат.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги за договором купівлі-продажу частки у статутному фонді Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Каміла» - відмовлено.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі недійсним - відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 24 листопада 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Рішення Макарівського районного суду Київської області від 05 вересня 2016 року за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про стягнення коштів скасовано і ухвалено нове рішення.

Стягнуто з громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_4 на користь суб`єкта підприємницької діяльності фізичної особи ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 20 000 грн., як невиконання зобов`язань за договором поруки.

Стягнуто з громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_3 на користь суб`єкта підприємницької діяльності фізичної особи ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 7 980 000 грн. як невиконане зобов`язання за договором купівлі - продажу частки у статутному капіталі ТОВ «Торговий дім «Каміллі» від 17 грудня 2014 року та договору про відступлення права вимоги за договором купівлі - продажу частки у статутному капіталі ТОВ «Торговий дім «Камілла» від 05.05.2015 року зареєстрований в реєстрі № 330.

Стягнуто з громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_3 на користь суб`єкта підприємницької діяльності фізичної особи ОСОБА_2 як відшкодування збитків від інфляції в розмірі 4 192 000 грн. за час прострочення після спливу 60 календарних днів з моменту вчинення правочину за договором купівлі - продажу частки у статутному капіталі ТОВ «Торговий дім «Камілла» від 17.12.2014 року зареєстрованого в реєстрі за № 1491.

Стягнуто з громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_3 на користь суб`єкта підприємницької діяльності фізичної особи ОСОБА_2 3% процентів річних від простроченої суми, що становить 370 189 грн. 39 коп. за час прострочення після спливу 60 календарних днів з моменту вчинення правочину за договором купівлі - продажу частки у статутному капіталі ТОВ «Торговий дім «Камілла» від 17.12.2014 року зареєстрованого в реєстрі за №1491.

Стягнуто з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 по 1 841,61 гривень, з кожного, судових витрат.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів - відмовлено.

В решті рішення Макарівського районного суду Київської області від 05 вересня 2016 року, залишено без змін.

Постановою Апеляційного суду Київської області від 17 січня 2018 року заяву фізичної особи підприємця ОСОБА_2 від 11 січня 2018 року вх.357/18 про ухвалення додаткового рішення - задоволено.

Ухвалено додаткове рішення, викладено резолютивну частину рішення Апеляційного суду Київської області від 24 листопада 2017 року в редакції із зазначенням в резолютивній частині рішення кодів платників податків та посвідок на постійне місце проживання в Україні відповідачів та коду ЄДРПОУ позивача.

Постановою Верховного Суду від 25 квітня 2018 року касаційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Макарівського районного суду Київської області від 05 вересня 2016 року та рішення апеляційного суду Київської області від 24 листопада 2017 року залишено без задоволення.

Рішення Макарівського районного суду Київської області від 05 вересня 2016 року та рішення апеляційного суду Київської області від 24 листопада 2017 року залишено без змін.

14 листопада 2019 року до Київського апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Апеляційного суду Київської області від 24 листопада 2017 року, яка була надіслана 25 жовтня 2019 року.

У поданій заяві ОСОБА_1 просить скасувати рішення Апеляційного суду Київської області від 24 листопада 2017 року та додаткове судове рішення - постанову Апеляційного суду Київської області від 17 січня 2018 року у справі №370/1226/15-ц та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2 в задоволенні його позовних вимог до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про стягнення коштів в повному обсязі.

Заяву обґрунтовувала тим, що основною та єдиною підставою для ухвалення рішення Апеляційного суду Київської області від 24 листопада 2017 року була наявність непогашеного боргу ОСОБА_3 перед ОСОБА_4 за договором купівлі-продажу частки в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Каміла» від 17 грудня 2014 року, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Насобіною Г.О. та зареєстрованим в реєстрі за №1491.

Вказувала, що в день укладення зазначеного вище договору, тобто 17 грудня 2014 року ОСОБА_4 письмово просив у ОСОБА_3 зарахувати зустрічні однорідні вимоги, які вони мають один перед одним, тобто фактично врахувати передану частку в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Каміла» у якості часткової виплати заборгованості, яка виникла у ОСОБА_4 перед ОСОБА_3 . ОСОБА_4 в цій заяві вказано, що з моменту підписання цієї заяви вважатиме зобов`язання ОСОБА_3 щодо сплати грошових коштів за договором купівлі-продажу частки в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Каміла» таким, що виконано та припинено у повному обсязі, заборгованості ОСОБА_3 перед ОСОБА_4 немає. Звертає увагу на те, що 17 грудня 2014 року ОСОБА_3 залік однорідних вимог прийнято, про що свідчить його підпис на заяві.

Факт належності підписів на заяві від 17 грудня 2014 року ОСОБА_4 та ОСОБА_3 підтверджується висновком комплексної судово-технічної експертизи документів та судово-почеркознавчої експертизи Черкаського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз від 17 січня 2018 року та висновком судово-почеркознавчої експертизи Київського науково-дослідного інституту судових експертиз від 24 травня 2018 року.

У подальшому, ОСОБА_4 було відступлено неіснуючий борг позивачу ФОП ОСОБА_2 , що стало підставою для звернення останнього до суду з даним позовом.

Таким чином, на момент укладення договору про відступлення права вимоги та на момент подання цього позову заборгованості ОСОБА_3 перед ОСОБА_4 взагалі не існувало.

Під час розгляду даної справи ОСОБА_4 свідомо замовчував факт повного розрахунку з ОСОБА_3 за договором від 17 грудня 2014 року, чим ввів суди в оману, що призвело до неповного та не всебічного встановлення обставин справи та винесення неправомірних рішень.

Звертає увагу на те, що про факт існування заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог від 17 грудня 2014 року та висновків експертиз їй стало відомо лише 28 вересня 2019 року, під час ознайомлення з копіями документів, отриманих з матеріалів кримінального провадження після надання дозволу ОСОБА_3 (потерпілому у кримінальному провадженні №0000588) на розголошення відомостей досудового розслідування.

У відзиві на заяву про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами фізична особа-підприємець ОСОБА_2 просить відмовити в її задоволенні й залишити в силі рішення Апеляційного суду Київської області від 24.11.2017 року та постанову Апеляційного суду Київської області від 17.01.2018 року. Також просить визнати зловживання процесуальними правами зі сторони ОСОБА_1 , адвоката Щелкова П.С. щодо подання завідомо безпідставної заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, спрямованої на перешкоджання виконання судових рішень. Посилається на те, що Верховним Судом було остаточно досліджено справу та встановлено факт існування непогашеного боргу у ОСОБА_3 . Вважає, що ОСОБА_1 не мала права звертатися до суду із заявою про перегляд рішення апеляційного суду за нововиявленими обставинами, оскільки рішення Апеляційного суду Київської області від 24.11.2017 року не зачіпає її прав та інтересів. На його думку, подання заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами є процесуальним шахрайством зі сторони адвоката Щелкова П.С. та ОСОБА_1 . Звертає увагу на те, що нововиявленою обставиною, на думку заявниці , є заява від 17.12.2014 року про зарахування однорідних зустрічних вимог, однак він вважає, що дана заява є фактично новим доказом, що спрямований на переоцінку встановлених фактичних обставин. Почеркознавчі експертизи, на які посилається ОСОБА_1 , не є належним доказом, оскільки в ході розгляду даної справи не призначалися жодні експертизи на підставі ухвали суду, сторонами не ставилися ніякі питання про призначення експертизи. Його, як позивача у даній справі, було позбавлено можливості поставити питання перед експертом, а також оглянути оригінал заяви від 17.12.2014 року. Вважає, що із заяви від 17.12.2014 року не можна нічого встановити, так як викладені в ній обставини нічим не підтверджуються і обставини її виготовлення нікому невідомі. Звертає увагу на те, що на протязі 5 років заява від 17.12.2014 року не була предметом розгляду в судах, зокрема у справі №370/1226/15, тому на даний час суд не вправі надавати цій заяві оцінку, оскільки вказана заява не може вважатися нововиявленою обставиною. Вважає, що якби заява від 17.12.2014 року про зарахування зустрічних вимог дійсно існувала, то боржник ОСОБА_3 невідкладно долучив би її до матеріалів справи, а не чекав би поки рішення суду дійде до стадії примусового виконання.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 адвокат Щелков Петро Сергійович повністю підтримав доводи заяви та просив її задовольнити.

Представник позивача фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 адвокат Кузнець Олександр Миколайович в судовому засіданні просив залишити заяву без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції без змін.

Представник відповідача ОСОБА_3 адвокат Серпутько Ярослав Сергійович просив задовольнити заяву ОСОБА_1 .

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи судом повідомлявся у встановленому законом порядку, а тому колегія суддів вважає можливим розгляд справи у його відсутності.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення учасників справи, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи заяви про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами, колегія суддів приходить до висновку, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частинами 1,2,4,5 ст. 423 ЦПК України визначено, що рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

При перегляді судового рішення за нововиявленими обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесенні законом до нововиявлених обставин.

Необхідними ознаками існування нововиявлених обставин є одночасна наявність таких трьох умов: по-перше, їх існування на час розгляду справи, по-друге, те, що ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи, по-третє, істотність даних обставин для розгляду справи (тобто коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте).

Питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.

Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини.

Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.

Обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення і не пов`язані з вимогою в цій справі, а тому не могли бути враховані судом при ухваленні судового рішення, є новими обставинами і можуть бути підставою для пред`явлення нової вимоги (зокрема, погіршення майнового стану відповідача після ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів).

Отже, необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

При цьому процесуальні недоліки розгляду справи (зокрема, неналежне повідомлення заявника про час і місце розгляду справи, неповне встановлення фактичних обставин справи, порушення порядку дослідження доказів) не вважаються нововиявленими обставинами, проте можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному або касаційному порядку.

При розгляді даної справи, судами першої, апеляційної та касаційної інстанцій встановлено, що 10 квітня 2007 року було утворено ТОВ «ТД «Камілла» зі статутним фондом 1 000 000 грн., про що зборами учасників вказаного товариства прийнято рішення, оформлене протоколом № 1. 15 травня 2007 року було проведено державну реєстрацію новоутвореної юридичної особи, про що зроблено реєстраційний запис № 0019860.

У вересні 2007 року та січні-вересні 2008 року прийняті зміни про збільшення статутного фонду ТОВ «ТД «Камілла» з 1 000 000грн. до 3 000 000грн., з 3 000 000грн. до 10 000 000грн. та з 10 000 000грн. до 20 000000грн. відповідно, про що зборами учасників відповідного товариства прийняті рішення, оформлені протоколами № 12-09/2007 від 12 вересня 2007 року, № 17-01/2008 від 17 січня 2008 року і №19-09/2008 від 19 вересня 2008 року.

13 вересня 2007 року, 31 січня 2008 року та 23 вересня 2008 року проведено державну реєстрацію змін до установчих документів з підстав збільшення статутного фонду ТОВ «ТД «Камілла», про що зроблено реєстраційні записи № 1019860, № 2019860 та №3019860, а також, відповідно, і затверджено нові редакції статуту відповідача.

Після внесення змін про збільшення статутного фонду ТОВ «ТД «Камілла», 17 грудня 2014 року проведені загальні збори учасників господарського товариства щодо розгляду заяви ОСОБА_4 про вихід зі складу учасників товариства та про перерозподіл часток учасників у зв`язку зі зміною складу, про що зборами учасників прийнято рішення, оформлене протоколом №02-12/2014.

17 грудня 2014 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 був укладений договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ «ТД «Камілла», зареєстрований за № 1491.

Згідно з умовами пункту 1 вказаного договору, ОСОБА_4 , передав належну йому частку у статутному капіталі Товариства у розмірі 40% ОСОБА_3 , а ОСОБА_3 прийняв цю частку у власність та зобов`язався сплатити за неї грошову суму в розмірі, в порядку та на умовах викладених у Договорі.

Свідоцтвом ТОВ «ТД «Камілла» від 17 грудня 2014 року підтверджено, що частка учасника ОСОБА_4 сформована у повному обсязі та дорівнює 40%, що становить 8 000 000,00 грн.

14 січня 2015 року реєстраційною дією № 2019860 ОСОБА_3 здійснив переведення на себе частки статутного капіталу ТОВ «ТД Камілла» у розмірі 40%, набутих за договором купівлі-продажу у ОСОБА_4 і таким чином став власником 80% статутного капіталу ТОВ «ТД «Камілла» на загальну суму 16 000 000 грн., що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

У зв`язку з тим, що ОСОБА_3 не сплатив ОСОБА_4 грошові кошти за придбану частку (40% в статутному капіталі ТОВ «ТД «Камілла») на протязі 60 календарних днів визначених пунктом 6 договору купівлі-продажу частки, ОСОБА_4 заявою-вимогою (повідомленням) від 05 травня 2015 року сповістив ОСОБА_3 про невиконання зобов`язань в частині перерахування коштів за договором купівлі-продажу частки в статутному капіталі ТОВ «ТД «Камілла».

05 травня 2015 року між ОСОБА_4 та ФОП ОСОБА_6 був укладений нотаріально посвідчений договір про відступлення права вимоги за договором купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ «ТД «Камілла» № 1491 від 17 грудня 2014 року та про зміну первісного кредитора на нового.

Повідомленням від 06 травня 2015 року ОСОБА_4 сповіщено ОСОБА_3 про укладений договір відступлення права вимоги за договором купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ «ТД «Камілла» № 1491 від 17 грудня 2014 року та про зміну первісного кредитора на нового. Також було проінформовано, що ОСОБА_4 надано майнову поруку за виконання боржником грошового зобов`язання визначеного в пункті 6 частини 2 Основного договору в розмірі 20 000,00 грн.

Повідомленням від 12 травня 2015 року ФОП ОСОБА_2 сповіщено ОСОБА_3 про укладений договір про відступлення права вимоги за договором купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ «ТД «Камілла» № 1491 від 17 грудня 2014 року та про зміну первісного кредитора на нового, та запропонував ОСОБА_3 та ОСОБА_1 протягом 3 діб з моменту отримання повідомлення перерахувати на вказаний ним рахунок грошові кошти в сумі 8 000 000,00 грн., які ОСОБА_3 зобов`язався сплатити ОСОБА_4 за придбану частку в статутному капіталі ТОВ «ТД «Камілла».

Встановивши вказані обставини, Макарівський районний суд Київської області 05 вересня 2016 року ухвалив рішення про задоволення позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про стягнення коштів.

Вказане рішення мотивоване тим, що відповідно до укладеного договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ «ТД «Камілла» ОСОБА_4 відчужив, а ОСОБА_3 набув право на 40% статутного капіталу та, взявши на себе зобов`язання протягом 60 календарних днів оплатити вартість цієї частки в сумі 8 000 000,00 грн., не виконав його, а тому суд вважав, що вказані кошти в сумі 7 900 000,00 грн. за виключенням 20 000,00 грн. як підлягають стягненню з поручителя ОСОБА_4 , підлягають стягненню з відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на користь позивача ФОП ОСОБА_2 , який набув таке право на підставі договору уступки права вимоги ОСОБА_4 на його користь.

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 24 листопада 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Макарівського районного суду Київської області від 05 вересня 2016 року в частині позовних вимог фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про стягнення грошових коштів скасовано і ухвалено в цій частині нове рішення, про стягнення грошових коштів з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ФОП ОСОБА_2 . У задоволенні позовних вимог ФОП ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів, відмовлено. В решті рішення Макарівського районного суду Київської області від 05 вересня 2016 року залишено без змін.

Рішення апеляційного суду мотивоване тим, що у разі передання подружжям свого майна для здійснення підприємницької діяльності шляхом участі одного з них у створенні господарського товариства, це майно належить товариству на праві власності, а подружжя набуває відповідне майнове право, яке реалізується одним із подружжя (засновником) шляхом участі в управлінні товариством, а другий із подружжя набуває право вимоги виплати йому певних сум у разі поділу майна між подружжям. У зв`язку із чим суд апеляційної інстанції визнав помилковим висновок суду першої інстанції про стягнення грошей з ОСОБА_1 на користь ФОП ОСОБА_2 .

При цьому, суд апеляційної інстанції погодився зі встановленими судом першої інстанції обставинами щодо існування непогашеної заборгованості ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перед ФОП ОСОБА_2 за договором купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ «ТД «Камілла» від 17 грудня 2014 року.

Із обставинами щодо існування непогашеної заборгованості ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перед ФОП ОСОБА_2 за договором купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ «ТД «Камілла» від 17 грудня 2014 року та відсутністю підстав для стягнення заборгованості з ОСОБА_1 погодився також Верховний Суд в постанові від 25 квітня 2018 року, залишивши касаційну скаргу ОСОБА_3 без задоволення, а рішення Макарівського районного суду Київської області від 05 вересня 2016 року та рішення апеляційного суду Київської області від 24 листопада 2017 року - без змін.

Таким чином, судами при розгляді даної справи встановлено існування непогашеної заборгованості ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перед фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 за договором купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ «ТД «Камілла» від 17 грудня 2014 року та договором відступлення права вимоги від 05 травня 2015 року .

В заяві про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Апеляційного суду Київської області від 24 листопада 2017 року ОСОБА_1 посилається на те, що основною та єдиною підставою для ухвалення рішення Апеляційного суду Київської області від 24 листопада 2017 року була наявність непогашеного боргу ОСОБА_3 перед ОСОБА_4 за договором купівлі-продажу частки в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Каміла» від 17 грудня 2014 року, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Насобіною Г.О. та зареєстрованим в реєстрі за №1491.

Вказувала, що в день укладення зазначеного вище договору, тобто 17 грудня 2014 року, ОСОБА_4 письмово просив у ОСОБА_3 зарахувати зустрічні однорідні вимоги, які вони мають один перед одним, тобто фактично врахувати передану частку в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Каміла» у якості часткової виплати заборгованості, яка виникла у ОСОБА_4 перед ОСОБА_3 . ОСОБА_4 в цій заяві вказано, що з моменту підписання цієї заяви він вважатиме зобов`язання ОСОБА_3 щодо сплати грошових коштів за договором купівлі-продажу частки в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Каміла» таким, що виконано та припинено у повному обсязі, заборгованості ОСОБА_3 перед ОСОБА_4 немає. Звертає увагу на те, що 17 грудня 2014 року ОСОБА_3 залік однорідних вимог прийнято, про що свідчить його підпис на заяві.

У подальшому, ОСОБА_4 відступлено неіснуючий борг позивачу, що стало підставою для звернення останнього до суду з даним позовом.

З заяви ОСОБА_4 про зарахування однорідних зустрічних грошових вимог від 17.12.2014 року, адресованої ОСОБА_3 вбачається, що загальна сума його грошових зобов`язань за період з листопада 2008 року по квітень 2013 року, яку ОСОБА_3 сплатив ПАТ «Укрсоцбанк» від його імені на погашення заборгованості за кредитним договором №05-038/146 від 31.03.2008 року дорівнює 21 435 721,92 грн., які він за домовленістю має повернути на першу вимогу ОСОБА_3 . При цьому, у ОСОБА_3 перед ним є непогашене грошове зобов`язання у розмірі 8000000 грн., що виникло на підставі договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ «Торговий дім «Камілла» від 17.12.2014 року та строк виконання за вказаним договором настав. У зв`язку з наведеним, ОСОБА_4 просив ОСОБА_3 зарахувати зустрічні однорідні вимоги та зазначив, що з моменту підписання цієї заяви вважатиме, що зобов`язання ОСОБА_3 щодо сплати грошових коштів за договором купівлі-продажу частки в статутному капіталі ТОВ «ТД «Камілла» таким, що виконано та припинено у повному обсязі, заборгованості ОСОБА_3 перед ОСОБА_4 не має; зобов`язання ОСОБА_4 таким, що припинено частково, заборгованість ОСОБА_4 перед ОСОБА_3 становить 13435721,92 грн.

Вказана заява про зарахування однорідних зустрічних грошових вимог від 17.12.2014 року підписана ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Разом з тим, як зазначалося вище предметом розгляду даної справи є стягнення заборгованості із ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ФОП ОСОБА_2 за нотаріально посвідченим договором, укладеним між ОСОБА_4 та ФОП ОСОБА_2 , про відступлення права вимоги за договором купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ «ТД «Камілла» № 1491 від 17 грудня 2014 року та про зміну первісного кредитора на нового.

Питання зарахування однорідних зустрічних грошових вимог за зобов`язаннями, що існували між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , про які йдеться у поданій ОСОБА_1 заяві від 17.12.2014 року не стосуються предмету доказування у даній справі, так як правовідносини сторін у даній справ виникли на підставі договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ «ТД «Камілла» від 17 грудня 2014 року та договору про відступлення права вимоги за договором купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ «ТД «Камілла» № 1491 від 17 грудня 2014 року, які є чинними і недійсними у встановленому законом порядку не визнані.

Колегією суддів враховується також, що на протязі всього часу розгляду даної справи з травня 2015 року по 25 квітня 2018 року (день ухвалення судом касаційної інстанції остаточного рішення у справі) заява про зарахування зустрічних однорідних вимог від 17 грудня 2014 року, яка, як зазначає заявниця, підписана ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , не була подана учасниками справи, зокрема її підписантами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які є відповідачами за первісним позовом у даній справі та яким мало бути відомо про існування вказаної заяви, на спростування доводів позовної заяви фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про існування непогашеної заборгованості відповідачів.

При цьому, як зазначалося вище, нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесенні законом до нововиявлених обставин.

Тобто необхідними ознаками існування нововиявлених обставин є одночасна наявність таких трьох умов: по-перше, їх існування на час розгляду справи, по-друге, те, що ці обставини не були та не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи, по-третє, істотність даних обставин для розгляду справи, тобто коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте.

Ознаку «не були і не могли бути відомі особі» потрібно розглядати як сукупність двох необхідних умов. Тобто для визнання обставини нововиявленою недостатньо, щоб особа просто не знала про наявність певної істотної обставини, а потрібно, щоб вона і не могла знати про неї.

У даному випадку, заявниця - відповідачка по справі ОСОБА_1 є дружиною іншого відповідача - ОСОБА_3 , тому доводи заяви про те, що їй не було відомо про заяву про зарахування зустрічних однорідних вимог від 17 грудня 2014 року, підписану її чоловіком ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не доводить того, що вона не могла знати про існування вказаної заяви, яка, на думку останньої, є підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами.

Також колегія суддів вважає, що не можуть вважатися нововиявленими ті обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані учасниками справи, тобто не є нововиявленими обставинами невчасно подані докази.

У даному випадку, про існування заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог від 17 грудня 2014 року було відомо відповідачам ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які її підписали, а ОСОБА_1 , яка є дружиною підписанта ОСОБА_3 та відповідачем у даній справі, не надано доказів того, що вона не могла знати про її існування, з урахуванням їх подружніх стосунків, взаємних прав та обов`язків.

Крім того, на підтвердження доводів заяви ОСОБА_1 подано ксерокопію заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог від 17 грудня 2014 року, оригіналу вказаної заяви чи належним чином посвідченої копії суду не надано.

Також колегією суддів береться до уваги те, що суд апеляційної інстанції, ухвалюючи судове рішення, яке ОСОБА_1 просить переглянути за нововиявленими обставинами, визнав помилковим висновок суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення грошових коштів також і з ОСОБА_1 на користь ФОП ОСОБА_2 та відмовив у задоволенні позовних вимог ФОП ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів.

Таким чином, рішенням Апеляційного суду Київської області від 24 листопада 2017 року, яке ОСОБА_1 просить переглянути за нововиявленими обставинами, права та обов`язки ОСОБА_1 не порушені, так як в позові до неї відмовлено повністю.

Зважаючи на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що наведені ОСОБА_1 у заяві обставини, не можуть бути віднесені до нововиявлених , істотних для справи обставин , що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі заявниці в силу вимог ст. 423 ЦПК України.

Крім того, судом апеляційної інстанції враховується, що Європейський суд з прав людини зазначив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (P0N0MARY0V v. UKRAINE, № 3236/03, § 40, ЄСПЛ, від 03 квітня 2008 року).

Процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку із нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні і що цей доказ є вирішальним. Ця процедура є характерною для правових систем багатьох держав-учасниць. Зазначена процедура сама по собі не суперечить принципу правової визначеності доти, доки вона використовується задля виправлення помилок, допущених під час здійснення правосуддя (PRAVEDNAYA v. RUSSIA, № 69529/01, § 27, 28, ЄСПЛ, від 18 листопада 2004 року).

Враховуючи вище зазначене, колегія суддів вважає, що обставини, на які посилається заявниця ОСОБА_1 не можуть бути підставою для скасування судового рішення у порядку його перегляду за нововиявленими обставинами.

Відповідно до пункту 1 частини 3, частини 4 статті 429 ЦПК України за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими суд може відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими та залишити відповідне судове рішення в силі. У разі відмови в задоволенні заяви про перегляд рішення, ухвали, постанови за нововиявленими обставинами суд постановляє ухвалу.

Оскільки доводи заяви ОСОБА_1 не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, колегія суддів вважає, що у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Апеляційного суду Київської області від 24 листопада 2017 року слід відмовити. Рішення Апеляційного суду Київської області від 24 листопада 2017 року та додаткове рішення - постанову Апеляційного суду Київської області від 17 січня 2018 року - залишити в силі.

Керуючись ст.ст. 423, 429 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Апеляційного суду Київської області від 24 листопада 2017 року та додаткового рішення - постанови Апеляційного суду Київської області від 17 січня 2018 року у цивільній справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про стягнення коштів, за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги за договором купівлі-продажу частки у статутному фонді Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Каміла» та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі недійсним - відмовити.

Рішення Апеляційного суду Київської області від 24 листопада 2017 року та додаткове рішення до нього - постанову Апеляційного суду Київської області від 17 січня 2018 року залишити в силі.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали складено 13 грудня 2019 року.

Головуючий: Судді: