РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 серпня 2019 року

м. Рівне

Справа № 572/1647/19

Провадження № 22-ц/4815/1020/19

Головуючий суддя в суді 1 інстанції: Слободанюк Б.К.

Рівненський апеляційний суд в складі :

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий : Боймиструк С.В.,

судді: Гордійчук С.О., Шимків С.С.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Сарненського районного суду Рівненської області від 05 червня 2019 року в справі за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В :

03 червня 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини у розмірі однієї чверті заробітку (доходу) боржника, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Ухвалою Сарненського районного суду Рівненської області від 05 червня 2019 року відмовлено у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 про стягнення аліментів.

Дана ухвала мотивована тим, що пунктом 4 статті 161 ЦПК України не передбачено стягнення аліментів за умови - не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, заявлена вимога включає в себе два різні пункти за яким може бути видано судовий наказ, а суд може видати судовий наказ лише за одним з пунктів, тому відмовив ОСОБА_1 у видачі судового наказу про стягнення аліментів.

Не погодившись із вказаною ухвалою суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій вважає ухвалу суду першої інстанції незаконною та необґрунтованою.

Вважає безпідставними висновки суду першої інстанції про те, що вимога заявника може опиратися лише на одному з пунктів ст. 161 ЦПК України, адже заявник може керуватися декількома пунктами та декількома статями у своїй позиції.

Зазначає, що судом першої інстанції не наведено жодної із статей на підтвердження своїх висновків для відмови у видачі судового наказу.

На підставі викладеного, просила ухвалу Сарненського районного суду Рівненської області від 05 червня 2019 року скасувати та ухвалити нове судове рішення про видачу судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_3 .

Інші учасники справи правом на подачу відзиву не скористались.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1,5,6, 9,10,14,19,37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Матеріалами справи встановлено, що 3 червня 2019 року ОСОБА_1 звернулася у Сарненський районний суд Рівненської області із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів із ОСОБА_2 у її користь на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з моменту подачі заяви, а саме : 03 червня 2019 року, до досягнення дитиною повноліття.

Згідно з ч.1 ст.160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Відповідно до п.п.4,5 ч.1 ст.161 ЦПК судовий наказ може бути видано у разі, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб або заявлено вимогу про стягнення аліментів на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб

Відмовляючи у видачі судового наказу, суд першої інстанції зазначив, що вимога позивача не відповідає вимогам ст.161 цього Кодексу.

Такий висновок суду є правильним та відповідає вимогам процесуального закону.

Перевіривши зміст заяви про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина, судом апеляційної інстанції встановлено, що перша частина вимоги - стягнення 1/4 частини від всіх видів заробітку боржника відповідає вимогам п.4 ч.1 ст.161 ЦПК України, а друга частина вимоги - але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення сином повноліття відповідає по змісту п.5 ч.1 ст. 161 ЦПК України.

Підстави для видачі судового наказу передбачені п.4 і п. 5 ч.1 ст.161 ЦПК України є самостійними, відрізняються по своїй суті і не можуть поєднуватись повністю чи частинами та при такому формулюванні бути підставою для видачі судового наказу.

Наказне провадження - це особливий спрощений вид цивільного судочинства, спрямований на спрощений та ефективний захист безспірних прав осіб шляхом видачі судового наказу, який є судовим рішенням та одночасно виконавчим документом про стягнення з боржника грошових коштів.

Спрощений порядок наказного провадження зумовлюється й такою особливістю, як обмежене коло вимог, щодо яких таке провадження припустиме.

У зв`язку із тим, що заявником вимоги заяви про видачу судового наказу не відповідають ст.161 ЦПК України, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у видачі судового наказу та роз`яснив право заявника на подачу позовної заяви.

З огляду на викладене, колегія суддів доходить висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, зводяться до переоцінки доказів у справі та незгоди ОСОБА_1 із ухваленим у справі судовим рішенням.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно з`ясувавши всі дійсні обставини спору сторін та виконавши інші вимоги цивільного судочинства, вирішив дану справу згідно із законом.

Підстав для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не вбачає, оскільки ці доводи правильності зробленого судом першої інстанції висновку не спростовують.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Сарненського районного суду Рівненської області від 05 червня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Повний текст постанови складений 01 серпня 2019 року.

Головуючий: С.В. Боймиструк

Судді: С.О. Гордійчук

С.С. Шимків