Справа № 307/1058/19
П О С Т А Н О В А

Іменем України

03 грудня 2019 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Куштана Б.П. (доповідача),

суддів: Готри Т.Ю. і Собослоя Г.Г.,

з участю секретаря Чучки Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тячівського районного суду від 29 липня 2019 року (у складі судді Ніточко В.В.) за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом у квітні 2019 р.

Просив зменшити розмір аліментів, які стягуються із нього у частці від доходу на користь ОСОБА_1 на підставі рішення Тячівського районного суду від 25 грудня 2014 р. у справі №307/4566/14 на утримання синів: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , із Ѕ до 1/3 частини з усіх видів заробітної плати (доходу) щомісячно.

Обґрунтував тим, що рішенням Тячівського районного суду від 25 грудня 2014 р. у справі №307/4566/14 із нього на користь ОСОБА_1 стягуються аліменти на утримання двох неповнолітніх синів: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі Ѕ частини від усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття.

Вважає, що цей розмір аліментів необхідно зменшити з Ѕ до 1/3 частини з усіх видів доходу, оскільки розмір аліментів визначається виходячи з положень ст. 195 СК України як особи, яка не працює. Середній заробіток по Тячівському району складає понад 8000 грн., а тому з платника аліментів стягненню підлягає понад 4000 грн., що суперечить положенням ч.2 ст.182 СК України, оскільки позивач не має достатнього для такого розміру аліментів заробітку.

Рішенням Тячівського районного суду від 29 липня 2019 р. позов задоволено: зменшено розмір аліментів, що стягуються із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на підставі рішення Тячівського районного суду від 25 грудня 2014 р. на утримання неповнолітніх синів: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , і ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з 1/2 частини з усіх видів заробітку до 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2 щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання цим рішенням суду законної сили та до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави на рахунок спеціального фонду Державного бюджету України 768,40 грн. у відшкодування судового збору.

ОСОБА_1 просить скасувати це рішення і ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Доводить про порушення норм матеріального та процесуального права. Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до наступного:

-позивачем не наведено жодної законної підстави для зменшення розміру аліментів;

-ті докази, на які посилається суд першої інстанції у своєму рішенні стосовно підстав для зменшення розміру аліментів, є неналежними та недопустимими в контексті спірних правовідносин.

Письмового відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.

Стороною позивача було надано заяву про розгляд справи без їх участі. Водночас просять відмовити у задоволенні апеляційної скарги через її необґрунтованість.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення скасуванню із ухваленням нового про відмову в задоволенні позову, з таких підстав.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов, виходив із того, що в позивача зменшився розмір доходу, оскільки він не працює постійно та хворіє.

Апеляційний суд не може погодитися із таким висновком через неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, та неправильне застосування норм матеріального права.

Суд першої інстанції встановив, що відповідно до свідоцтв про народження серії НОМЕР_1 та серії НОМЕР_2 ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.5), а ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.6), їх батьком значиться відповідач у справі ОСОБА_2 , а матір`ю ОСОБА_1 .

Рішенням Тячівського районного суду від 25 грудня 2014 р. стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання синів у розмірі Ѕ частини всіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку,до досягнення дітьми повноліття (а.с.4).

Згідно з довідкою Дулівської сільської ради від 10 травня 2018 р. та актом обстеження від 10 травня 2018 року ОСОБА_2 ніде не працює, проживає із батьками, які часто хворіють (а.с.7,8,9)

Із виписки з історії хвороби видно, що ОСОБА_2 був госпіталізований із 16 березня 2019 р. по 21 березня 2019 р. у зв`язку з перфокуючою виразкою шлунку (а.с.34,35).

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитинудо досягнення нею повноліття.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим,ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (частина друга статті 182 СК України).

Частина 1 статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_2 не довів погіршення свого матеріального становища чи стану свого здоров`я порівняно з тим, які були в нього на час ухвалення рішення Тячівського районного суду від 25 грудня 2014 р., відповідно до вимог ст.80 ЦПК України.

Фактично позивач у позовній заяві покликається на те, що він не має змоги сплачувати той розмір аліментів, який визначається державним виконавцем виходячи із середнього заробітку по району. Однак жодного посилання на обставини зміни матеріального або сімейного стану чи погіршення здоров`я позивачем не наводиться.

Виписка з лікарні, яка міститься у матеріалах справи, свідчить лише про один випадок госпіталізації у період із 16 березня 2019 р. по 21 березня 2019 р., жодних інших доказів у підтвердження погіршення стану свого здоров`я матеріали справи не містять.

Наявність батьків пенсіонерів, які часто хворіють і з якими проживає позивач, не може слугувати обставиною для зменшення розміру аліментів у розумінні 192 СК України.

Колегія суддів констатує, що позивачем не було надано належних і допустимих доказів у підтвердження обставин, які дають змогу встановити наявність достатніх підстав для зменшення розміру аліментів визначених рішенням суду.

Згідно з положеннями ст. 263 ч.1, 2, 5 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції не відповідає указаним вимогам.

Отже, за результатами розгляду апеляційної скарги та відповідно до ст. 376 ч.1 п.1, п.4 ЦПК України оскаржене рішення суду належить скасувати, а в позові відмовити повністю.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.1, п.4, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити. 2.Рішення Тячівського районного суду від 29 липня 2019 року скасувати. 3.У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів відмовити. 4.Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1152,60 (одна тисяча сто п`ятдесят дві) грн. у відшкодування судового збору. 5.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду. 6.Повне судове рішення складено 13 грудня 2019 р.

Судді: