Дата документу 12.12.2019 Справа № 336/6349/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 22-ц/807/3885/19 Головуючий у 1-й інстанції: Жупанова І.Б.
Є.У.№ 336/6349/19 Суддя-доповідач: Кочеткова І.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

судді-доповідача Кочеткової І.В.,

суддів: Кримської О.М.,

Дашковської А.В.,

розглянувши у порядку спрощеного письмового провадження без виклику учасників справи цивільну справуза заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, продовжує навчання з ОСОБА_2 ,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 16 жовтня 2019 року,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 , 2001 року народження, звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення зі свого батька ОСОБА_2 аліментів у розмірі 1/4 частки від його заробітку (доходу) до досягнення заявником 23 років або припинення навчання, посилаючись на те, що навчається на денному відділенні Запорізького авіаційного коледжу та потребує матеріальної допомоги.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 16 жовтня 2019 року відмовлено у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, продовжує навчання з ОСОБА_2 .

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду скасувати, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції порушив норми матеріального та процесуального права. Дійшов помилкового висновку про неможливість стягнення аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання, за судовим наказом.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

За приписами ч.2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1,5, 6, 9,10, 14, 19, 37-40 ч. 1 ст. 353 цього Кодексу, в тому числі про передачу справи на розгляд іншого суду, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

В силу вимог ст. 7 ч. 13 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відмовляючи у видачі судового наказу, суд першої інстанції виходив з того, що заявник при подачі заяви про видачу судового наказу не дотримався умов,передбачених ст. 161 ЦПК України, та роз`яснив право заявника звернутись до суду у позовному провадженні із вказаною заявою до суду.

Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб (ч.ч. 1,2 ст. 160 ЦПК України)

Відповідно до ст. 161 п.4 ЦПК України, судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

За приписами ч. 1 п. 3 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 цього Кодексу;

За змістом ст. 199 СК України обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Звертаючись до суду із заявою про видачу судового наказу на підставі ст. 199 СК України, ОСОБА_1 зазначав про наявність судового рішення про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на користь його матері ОСОБА_3 на утримання неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Наявність аліментних зобов`язань у боржника, що виникла за іншим судовим рішенням, свідчить про необхідність залучення до участі у розгляді справи іншої заінтересованої особи матері заявника, оскільки судовий наказ, про видачу якого заявлено ОСОБА_1 , може вплинути на права і обов`язки ОСОБА_3 як стягувача аліментів на утримання неповнолітнього ОСОБА_4 , 2007 р.н.

Вказана обставина у відповідності до ч.1 п.3 ст.161 ЦПК України унеможливлює видачу судового наказу про стягнення аліментів за ст.199 СК України, а тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те , що заявником заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам ст.161 ЦПК України, та відмовив у видачі судового наказу.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не дають підстав вважати, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з додержанням норм процесуального права, є законною і обґрунтованою, підстав для її скасування чи зміни не вбачається, тому апеляційну скаргу необхідно відхилити, а оскаржувану ухвалу - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 16 жовтня 2019 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді