ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2019 року

м. Бахмут

справа № 234/11527/15-ц

провадження № 22-ц/804/1658/19

Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :

головуючого - Тимченко О.О.,

суддів: Біляєвої О.М., Корчистої О.І.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство «Акціонерно-комерційний Банк «Капітал»,

відповідач - ОСОБА_1

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін в приміщенні Донецького апеляційного суду в м. Бахмуті цивільну справу № 234/11527/15-ц за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Акціонерно-комерційний Банк «Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 ,

на рішення Краматорського міського суду Донецької області від 02 квітня 2019 року (суддя Данелюк О.М.), ухваленого в приміщенні Краматорського міського суду Донецької області, -

В С Т А Н О В И В:

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

В липні 2015 року ПАТ «Акціонерно-комерційний Банк «Капітал» звернувся до суду з зазначеним позовом в обґрунтування якого послався на те, що 01 жовтня 2008 року між ВАТ «АКБ «Капітал», правонаступником якого є ПАТ «АКБ «Капітал» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0173. Згідно п.п.1.1., 1.2. Кредитного договору банк надав позичальнику споживчий кредит у розмірі 15 000 грн., зі строком користування з 01 жовтня 2008 року до 01 жовтня 2010 року, зі сплатою процентної ставки у розмірі 28,00 % процентів річних. Згідно умов п.4.4.1. Кредитного договору, позичальник зобов`язаний погашати заборгованість перед Банком по наданому кредиту, нарахованим процентам згідно графіку (додаток №1 до Кредитного договору). 01 жовтня 2008 року, виконуючи свої зобов`язання за кредитним договором, Банк перерахував кредитні кошти позичальнику. Позичальник в порушення умов кредитного договору, не виконав взяті на себе кредитні зобов`язання відносно щомісячної сплати комісії, процентів за користування отриманим кредитом та повернення кредиту частинами за встановленим у договорі графіком (п. п.4.4.1.-4.4.3.), внаслідок чого у нього станом на 01 червня 2015 року утворилась заборгованість у розмірі 64 613,05 гривен, із них: 15 000 грн. - заборгованість з повернення кредиту, 19 454,05 грн. - заборгованість по сплаті процентів за користування кредитними коштами, 5 250,83 грн. - пеня за прострочення основної судної заборгованості, 6 165,78 грн. - пеня за несплачені проценті, штраф - 18 742,38 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 02 квітня 2019 року позовні вимоги ПАТ «Акціонерно-комерційний Банк «Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ПАТ «Акціонерно-комерційний Банк «Капітал» заборгованість за кредитом в розмірі 6 269,05грн. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ПАТ «Акціонерно-комерційний Банк «Капітал» судовий збір в розмірі 646,13грн. В задоволенні іншої частини вимог відмовлено.

Судове рішення мотивоване тим, що між позивачем між відповідачем було укладено договір про надання споживчого кредиту, відповідачка належним чином умови кредитного договору не виконувала, в наслідок чого утворилась заборгованість. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Оскільки позивачка частково сплачувала заборгованість за кредитним договором, то позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Крім того, відповідач мешкає у населеному пункті, у якому проводилась антитерористична операція, а тому нарахування штрафів та пені на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитним договором забороняється Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

У апеляційній скарзі, поданій до Апеляційного суду ОСОБА_1 , посилається на неповне та неправильне встановлення обставин, які мають значення для справи, просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ОСОБИ, ЯКА ПОДАЛА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не врахував всі сплачені нею платежі, а лише визнав те, що нею сплачено 5 152,21 грн. Вимога банку, щодо стягнення з неї комісії є незаконною, та такою, яка суперечить правовій позицій, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 16 листопада 2016 року у справі 6- 1746цс16. Кредитний договір № 0173 був укладений 01 жовтня 2008 року строком на 2 роки, а тому після 01 жовтня 2010 року позивач не мав права нараховувати відсотки визначені вказаним договором, а міг тільки застосувати положення ч.2 ст.625 ЦК України (3% річних від простроченої суми та встановлений індекс інфляції). Така позиція висловлена у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12. Вважає, що є підстави для залишення позову без розгляду, оскільки відносно неї відкрито виконавче провадження на підставі заочного рішення Краматорського міського суду Донецької області від 16 січня 2013 року відповідно до якого з неї стягнуто 47 314,52 грн. на користь позивача за тим самим кредитним договором.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ ІНШІХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Відзив на апеляційну скаргу позивачем не надано.

Відповідно до ч.3 ст. 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

01 жовтня 2008 року між позивачем між Відкритим акціонерним товариством «Акціонерно-комерційний Банк «Капітал», правонаступником якого є ПАТ «Акціонерно-комерційний Банк «Капітал» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту №0173, відповідно до якого Банк надав їй кредит у сумі 15 000,00грн. зі строком користування з 01 жовтня 2008 року по 01 жовтня 2010 року зі сплатою процентної ставки у розмірі 28,00% річних (а.с.4).

Відповідно до довідки - розрахунку заборгованість відповідачки по кредиту станом на 01 червня 2015 року заборгованість відповідачки перед позивачем складає 64 613,05грн., яка складається з наступного: заборгованість з повернення кредиту - 15 000 грн. 00коп., заборгованість по сплаті процентів за користування кредитними коштами - 19454 грн. 05 коп., пеню за прострочення основної судної заборгованості - 5250 грн. 83 коп., пеню за несплачені проценти - 6165 грн. 78 коп., штраф - 18742 грн. 38 коп. (а.с.8).

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Згідно з положеннями 4 частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до положень частини 1 стаття 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього кодексу.

Апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

МОТИВИ З ЯКИХ ВИХОДИВ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД, ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Частиною 4 статті 19 ЦПК України передбачено, що спрощене провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Відповідно до ч. 3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою стаття 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічного з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що між позивачем між відповідачем було укладено договір про надання споживчого кредиту, відповідачка належним чином умови кредитного договору не виконувала, в наслідок чого утворилась заборгованість. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Оскільки позивачка частково сплачувала заборгованість за кредитним договором, то позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Проте погодитись з таким висновком суду першої інстанції не можливо, оскільки суд дійшов його з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вимогами пункту 3 частини 1 статті 255 ЦПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Згідно матеріалів справи заочним рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 16 січня 2013 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «АКБ «Капітал» заборгованість за кредитним договором № 0173 від 01 жовтня 2008 року, станом на 01 жовтня 2012 року в розмірі 47 314,52 грн. Зазначена заборгованість за кредитним договором складається із заборгованості за кредитом в сумі 15 000,00 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 16 332,26 грн., штраф в сумі 15 982,26 грн.

Звертаючись у липні 2015 року до суду з позовом, позивач просив суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 0173 від 01 жовтня 2008 року станом на 01 червня 2015 року у розмірі 64 613,05 грн., із них: заборгованість за кредитом - 15 000 грн., заборгованість по сплаті процентів за користування кредитними коштами у розмірі 19 454,05 грн., пеня за прострочення основної заборгованості -5 250,83 грн., пеня за несплачені проценти 6 165,78 грн., штраф -18 742,38 грн.

Суд першої інстанції в порушення вимог процесуального законодавства, залишив поза увагою раніше ухвалене рішення від 16 січня 2013 року з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет із тих самих підстав, а тому ці обставини є підставою для часткового скасування рішення суду з закриттям провадження у справі.

Рішення Краматорського міського суду Донецької області від 02 квітня 2019 року в частині вирішення позовних вимог про стягнення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 15 000 грн., скасувати з закриттям провадження .

Розглядаючи позовні вимоги про стягнення заборгованості по сплаті процентів за користування кредитом, апеляційний суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика») глави 71 («Позика. Кредит. Банківський вклад»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За умовами договору сторони погодили, що нарахування відсотків приводиться банком в валюті кредиту, за період з останнього робочого дня попереднього місяця (дати видачі готівки) по передостанній робочій день поточного місяця (дати погашення кредиту) з розрізку 360 днів на рік, виходячи з щоденної фактичної заборгованості на позичковому рахунку. День погашення кредиту в розрахунок не включається. Погашення відсотків здійснюється позичальником щомісяця, не пізніше останнього робочого дня наступного місяця в валюті кредиту. Кредит наданий строком з 01 жовтня 2008 року по 01 жовтня 2010 року.

Відтак, у межах строку кредитування до 01 жовтня 2010 року відповідач мала, зокрема, повертати позивачеві кредит і сплачувати проценти періодичними (щомісячними) платежами не пізніше останнього робочого дня наступного місяця Починаючи з 02 жовтня 2008 року, відповідач мала обов`язок незалежно від пред`явлення вимоги позивачем повернути всю заборгованість за договором, а не вносити її періодичними платежами, оскільки останні були розраховані у межах строку кредитування.

Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Аналогічна правова позиція міститься у Постанові Великої палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, провадження 14-10цс18.

Тобто позовні вимоги про стягнення заборгованості по сплаті процентів за користування кредитними коштами, станом на 01 червня 2015 року у розмірі 19 454,05 грн., задоволенню не підлягають, доводи апеляційної скарги в цій частині є обґрунтованими.

Посилання суду першої інстанції на заборгованість за нарахованою щомісячною комісією в сумі 5 375,00 грн., є помилковими, оскільки такі вимоги позивачем не заявлялись та не містяться в розрахунках заборгованості, наданих позивачем як доказ, до позовної заяви. Крім того, розрахунок заборгованості, проведений судом першої інстанції на 28 листопада 2017 року є виходом за межи заявлених позовних вимог, оскільки при зверненні до суду з позовом , позивач просив стягнути заборгованість станом на 01 червня 2015 року.

Проте вірними є висновки суду першої інстанції про відмову в задоволені позову про стягнення заборгованості по пені за прострочення основної судної заборгованості у розмірі 5 250,83 грн., пені за несплачені проценти 6165,78 грн., штрафу у розмірі 18 742,38 грн.

02 вересня 2014 року Верховною Радою України прийнято Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», який набув чинності з 15 жовтня 2014 року (далі - Закон № 1669 -УП).

Відповідно до ст. 2 Закону № 1669-УП на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому КМУ переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому КМУ переліку, де проводилася антитерористична операція (ч.1). Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов`язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції (ч.2).

Відповідно до ч.ч.1,2,3 ст.11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1669 -УП цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування і втрачає чинність через шість місяців з дня завершення антитерористичної операції, крім пункту 4 ст.11 «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону.

На виконання абзацу 3 п.5 ст.11 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 р. № 1053-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 р. № 1079-р зупинено дію розпорядження Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 р. у № 1053 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція».

02 грудня 2015 року Кабінетом Міністрів України прийнято розпорядження № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України».

Пунктом 1 та 3 вказаного Розпорядження, затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, згідно з додатком та визнано такими, що втратили чинність: розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалась антитерористична операція»; розпорядження Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 року № 1079 «Про зупинення дії розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053».

Судом вірно встановлено та вбачається з копії паспорта, останнє місце реєстрації позивачки є м. Краматорськ Донецької області.

Місто Краматорськ відповідно до розпоряджень КМУ від 30.10.2014 р. та від 02.12.2015 р. входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Відповідно до частини 1 статті 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

Згідно пункту 3 частини 1 статті 255 ЦПК України суд закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Оскільки судом апеляційної інстанції встановлено, що оскаржене рішення ухвалено з порушенням норм процесуального і матеріального права, крім того є заочне рішення яке набрало законної сили ухвалене з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, апеляційну скаргу слід задовольнити частково, рішення суду в частині стягнення заборгованості по кредиту та процентам за користування кредитними коштами скасувати, закрити провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитом у розмірі 15 000 грн.,в задоволені позовних вимог про стягнення процентів за користування кредитними коштами слід відмовити та скасувати рішення суду в частині розподілу судових витрат, в решті рішення суду залишити без змін.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Відповідно до підпункту "б" пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання щодо нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення.

Згідно з частиною 13 статті 141 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем при поданні позовної заяви сплачено судовий збір у розмірі 646,13 грн., оскільки в частині задоволення позовних вимог відмовлено, а в частині провадження по справі закрито, тому підстави для стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат за подання позовної заяви, відсутні.

Відповідачем за подання апеляційної скарги сплачено судовий збір у розмірі 365,40 грн. Враховуючи, що апеляційну скаргу задоволено частково, з позивача на користь відповідача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 206,33 грн.

Керуючись статтями 369, 374, 376, 377, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Краматорського міського суду Донецької області від 02 квітня 2019 року в частині стягнення заборгованості за кредитом та процентами, розподілу судових витрат скасувати.

Провадження в частині позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Акціонерно-комерційний Банк «Капітал» заборгованості за кредитом у розмірі 15 000 гривен,закрити.

В задоволені позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Акціонерно-комерційний Банк «Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення процентів за користування кредитними коштами у розмірі 19 454,05 гривен, відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Акціонерно-комерційний Банк «Капітал» на користь ОСОБА_1 судові витрати, понесені у зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції в розмірі 206,33 гривен.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених підпунктами а-г пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий О.О.Тимченко

Судді: О.М. Біляєва

О.І. Корчиста