КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

28 січня 2019 року місто Київ.

Справа № 376/2271/17

Апеляційне провадження № 22-ц/824/1088/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Желепи О.В.,

суддів: Іванченка М.М., Рубан С.М.

розглядаючи у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Литвиненко Олени Леонідівни в інтересах Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Сквирського районного суду Київської області від 05 грудня 2017 року (ухвалене в складі судді Ярошенко С.М., інформація про дату складання повного тексту рішення відсутня), -

в справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Сквирського районного суду Київської області від 05 грудня 2017 року в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив його скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 12 грудня 2018 року залишено апеляційну скаргу без руху та надано строк для усунення недоліків, шляхом подачі апеляційному суду оригіналу документу про сплату судового збору в розмірі 2400 грн. 00 коп.

28.12.2018 року на адресу суду від позивача, на виконання вимог вищевказаної ухвали, надійшла заява про усунення недоліків та долучення до матеріалів справи платіжного доручення про сплату судового збору в розмірі 2400 грн. 00 коп. від 28.12.2018 року.Таким чином, судовий збір позивачем сплачено в повному обсязі.

Як вбачається з тексту апеляційної скарги відповідачем заявлено клопотання про виклик представника АТ КБ «Приватбанк» в судове засідання з метою детального пояснення конкретних обставин справи.

Ухвалою від 08 січня 2019 року відмовлено у задоволенні клопотання Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про розгляд справи за участі представника позивача та відкрито апеляційне провадження у справі, надано строк для подачі відзиву.

Відповідно до ч. 1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

18 січня 2019 року на апеляційну скаргу АТ КБ «Приватбанк» надійшов відзив від відповідача, з тексту якого вбачається, що ОСОБА_2 погоджується з позицією Сквирського районного суду про те, що позивачем по справі не доведено укладання кредитного договору ( договору про надання банківських послуг), в якому чітко мало бути визначено умови надання кредиту та його погашення, тому просить залишити без задоволення апеляційну скаргу АТ КБ «Приватбанк, а рішення Сквирського районного суду Київської області від 5 грудня 2017 року без змін.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України у редакції Закону від 3 жовтня 2017 року провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду вирішення справи.

Вирішуючи дану справу, суд виходив з того, що відповідно до ч.1,2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний стороною (сторонами), однак Умови та правила надання банківських послуг не містять підпису відповідача. Крім того, позивачем не надано належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови розумів відповідач, підписуючи заяву позичальника, а також, що ці умови не змінювались.

Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Справа з подібними правовідносинами перебувала на розгляді Верховного суду провадження № 61-5918сво18 справа № 754/13763/15-ц, де Умови надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт), пунктом 5.5 яких установлено позовну давність тривалістю в п'ять років, не містять підпису відповідача. При цьому банк не надав судам належних доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови розумів відповідач, підписуючи заяву позичальника, а також те, що Умови містили збільшений строк позовної давності в момент підписання заяви позичальника, або в подальшому такі Умови, зокрема щодо збільшення строку позовної давності, не змінювались.

За таких обставин суди дійшли висновку, що банком не доведено того, що сторони уклали договір про збільшення позовної давності на підставі частини першої статті 259 ЦК України, тому застосували правила загальної позовної давності у три роки, передбаченої статтею 257 ЦК України та дійшли висновку про відмову у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» у зв'язку зі спливом позовної давності.

Крім того, такої ж практики притримується й Верховний Суд, як колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, зокрема, у постановах: від 25 січня 2018 року у справі № 212/10084/13-ц (провадження № 61-1565св18), від 30 січня 2018 року у справі № 734/1905/16-ц (провадження № 61-245св18), від 20 червня 2018 року у справі №554/2254/16-ц (провадження № 61-19530св18), від 04 липня 2018 рок у справі № 438/489/16-ц (провадження № 61-3365св18), так і колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, зокрема, у постановах: від 29 січня 2018 року у справі № 229/2048/16-ц (провадження № 61-1475св18), від 07 лютого 2018 року у справі № 751/5977/17 (провадження № 61-560св17).

За таких обставин, колегія суддів Верховного Суду у складі Об'єднаної палати Касаційного цивільного суду вважає, що у разі, якщо Умови та Правила надання банком кредиту, зокрема й умова про збільшення строку позовної давності, не містять підпису позичальника та при цьому банк не надає судам належних доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови розумів відповідач, підписуючи заяву позичальника, а також те, що Умови та Правила містили ту чи іншу спірну умову, зокрема і щодо збільшеного строку позовної давності, у момент підписання заяви позичальника, або в подальшому не змінювались, то такі Умови та Правила надання банком кредиту не можуть вважатися складовою частиною кредитного договору банку з цим позичальникам.

Тобто, при розгляді справ з аналогічними фактичними обставинами банки, на підтвердження тих чи інших умов кредитування, повинні надавати судам підписані позичальником Умови та Правила надання банком кредиту або докази, які б підтверджували, що саме ці Умови розумів відповідач, підписуючи заяву позичальника, наприклад, підписану заяву позичальника, яка містить посилання на конкретну редакцію таких Умов, відповідно, із наданням суду цієї редакції Умов або докази на підтвердження того, яка саме редакція Умов була чинною на дату підписання заяви позичальником, тощо.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 червня 2018 року справа № 754/13763/15-ц провадження № 61-5918сво18 передана на розгляд Обєднаної Палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

Підставою для передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду суд вказав необхідність відступлення від висновків щодо застосування норм права, у подібних правовідносинах, викладених у раніше ухваленому судовому рішенні Верховного Суду України, а також вказав про необхідність формування єдиної практики розгляду судами аналогічних спорів.

У пункті десятому частини першої статті 252 ЦПК України встановлено, що у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку. Великою Палатою Верховного Суду, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі.

Оскільки судові рішення у справі, що передана на розгляд Великої Палати Верховного Суду, та оскаржуване судове рішення ухвалені у подібних правовідносинах, апеляційний суд дійшов висновку про зупинення апеляційного провадження у справі до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи 754/13763/15-ц .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 252, 389 ЦПК України, Апеляційний суд міста Києва у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

УХВАЛИВ:

Зупинити в справі апеляційне провадження за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - до розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 754/13763/15-ц .

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, однак може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Ухвала складена та підписана 28 січня 2019 року.

Головуючий Желепа О.В.

Судді Рубан С.М.

ІванченкоМ.М.