Постанова

Іменем України

31 липня 2019 року

м. Київ

справа № 229/3587/16-ц

провадження № 61-34379 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Усика Г. І. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Ступак О. В.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський акціонерний банк»,

відповідач - ОСОБА_1

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» на заочне рішення Дружківського міського суду Донецької області від 11 січня 2017 року у складі судді Панової Т. Л. та рішення Апеляційного суду Донецької області від 11 квітня 2017 року у складі колегії суддів: Папоян В. В., Біляєвої О. М., Гапонова А. В.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2016 року Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський акціонерний банк» (далі - ПАТ «ВіЕйБі», банк) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

На обгрунтування позовних вимог зазначало, що 05 липня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Всеукраїнський акціонерний банк» (далі - ВАТ «ВіЕйБі»), правонаступником якого є ПАТ «ВіЕйБі», та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 96И/07 (далі - кредитний договір), за умовами якого позичальник отримала кредит у розмірі 33 000,00 дол. США, що на момент укладення кредитного договору було еквівалентно 166 650,00 грн, зі сплатою 13,00 процентів річних, з кінцевим терміном повернення 04 липня 2032 року. Додатковим договором № 6 до кредитного договору сторони погодили збільшення розміру процентної ставки за користування кредитними коштами до 14,5 процентів річних.

На забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, 05 липня

2007 року між ВАТ «ВіЕйБі», правонаступником якого є ПАТ «ВіЕйБі», та ОСОБА_1 укладено іпотечний договір, за умовами якого іпотекодавець передав в іпотеку нерухоме майно, а саме: житловий будинок (домоволодіння), загальною площею 62,50 кв. м, житловою площею 37,70 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та земельну ділянку, загальною площею 0,0435 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер НОМЕР_1 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Позичальник умови кредитного договору належним чином не виконував, у зв`язку з чим станом на 16 вересня 2016 року виникла заборгованість у розмірі

740 394,14 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 20 924,62 дол. США, що згідно з офіційним курсом Національного банку України становить

548 365,51 грн; заборгованість про процентам - 6 742,43 дол. США, що згідно з офіційним курсом Національного банку України становить 176 696,93 грн; штраф/пеня за несвоєчасне погашення кредиту, сплати процентів за користування кредитними коштами - 15 331,70 грн.

Посилаючись на наведене,ПАТ «ВіЕйБі» у рахунок часткового погашення заборгованості за кредитним договором у розмірі 740 394,14 грн просило звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом застосування процедури продажу предмету іпотеки, встановленої статтею 38 Закону України «Про іпотеку», надавши позивачеві право на продаж предмету іпотеки від свого імені будь-якій особі покупцеві за початковою ціною, визначеною на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності під час його реалізації, з наданням ПАТ «ВіЕйБі» усіх прав продавця у тому числі, але не виключно: укладати договір купівлі-продажу, отримувати дублікати правовстановлюючих документів на вказаний предмет іпотеки в органах бюро технічної інвентаризації, органах нотаріату та інших органах державної влади, місцевого самоврядування та у будь-яких установах незалежно від форм власності; отримувати всі необхідні документи та довідки (у тому числі витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності) для продажу вищезазначеного предмета іпотеки у Державній реєстраційній службі України та усіх підпорядкованих структурних підрозділах, в органах нотаріату або в інший органах, які будуть здійснювати функції з реєстрації речових прав на нерухоме майно; здійснювати будь-які платежі в якості продавця у процесі укладання договору купівлі-продажу предмету іпотеки; звертатися до суб`єктів оціночної діяльності із заявою про проведення експертної оцінки предмету іпотеки, а також ставити підписи від свого імені за одержання експертної оцінки; отримувати довідки та документи, які необхідні для укладання та нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу; надати приватному нотаріусу право відкрити розділ на предмети іпотеки: житловий будинок (домоволодіння), загальною площею 62,50 кв. м, житловою площею 37,70 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та земельну ділянку, загальною площею 0,0435 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер НОМЕР_1 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , у Державному реєстріречових прав на нерухоме майно та зареєструвати право власності на предмет іпотеки за набувачем (покупцем); отримувати в органах місцевого самоврядування за місцезнаходженням предмета іпотеки довідки про склад сім`ї іпотекодавця, копії будинкових книг, технічну документацію.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Дружківського міського суду Донецької області від 11 січня 2017 року позов ПАТ «ВіЕйБі» задоволено частково.

У рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором у розмірі 725 062,44 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 20 924,62 дол. США, що згідно з офіційним курсом Національного банку України становить

548 365,51 грн; заборгованість по процентам - 6 742,43 дол. США, що згідно з офіційним курсом Національного банку України становить 176 696,93 грн, звернуто стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором

від 05 липня 2007 року, посвідченим приватним нотаріусом Ясинуватського міського нотаріального округу Донецької області Лавріщевим О. А., зареєстрованим у реєстрі за № 1402, а саме на: житловий будинок (домоволодіння), загальною площею 62,50 кв. м, житловою площею 37,70 кв. м, та земельну ділянку, загальною площею 0,0435 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер НОМЕР_1 , що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , та належать на праві власності ОСОБА_1 , шляхом надання ПАТ «ВіЕйБі» права продажу предмета іпотеки від свого імені будь-якій особі покупцю з початковою ціною продажу не нижче 195 423,31 грн з наданням банку всіх прав продавця, у тому числі: укладати договір купівлі-продажу, отримувати дублікати правовстановлюючих документів на предмет іпотеки в органах бюро технічної інвентаризації, органах нотаріату та інших органах державної влади, місцевого самоврядування та у будь-яких установах незалежно від форм власності; отримувати всі необхідні документи та довідки (у тому числі витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності) для продажу вищезазначеного предмета іпотеки у Державній реєстраційній службі України та всіх підпорядкованих структурних підрозділах, в органах нотаріату або у інший органах, які будуть здійснювати функції з реєстрації речових прав на нерухоме майно; здійснювати будь-які платежі у якості продавця у процесі укладання договору купівлі-продажу предмету іпотеки; звертатися до суб`єктів оціночної діяльності із заявою про проведення експертної оцінки предмету іпотеки, а також ставити підписи від свого імені за одержання експертної оцінки; отримувати довідки та документи , які необхідні для укладання та нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу, отримувати в органах місцевого самоврядування за місцезнаходженням предмета іпотеки довідки про склад сім`ї іпотекодавця, копії будинкових книг, технічну документацію.

Вирішено питання про розподілу судових витрат.

Зупинено виконання рішення суду в частині звернення стягнення на предмети іпотеки - житловий будинок, та земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_1 , що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 ,на час дії мораторію, встановленого Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції».

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позичальник ОСОБА_1 умови кредитного договору належним чином не виконує. Рішенням Краснолиманського міського суду Донецької області від 29 вересня 2015 року зазначений позов задоволено та стягнуто солідарно з ОСОБА_1 ,

ОСОБА_2 на користь банку заборгованість за кредитним договором станом на 15 червня 2015 року у розмірі 500 354,54 грн, з яких: заборгованість за кредитом та процентами - 489 555,52 грн, плата за пропуск платежів -

10 749,02 грн. Зважаючи на те, що відповідач вищевказане рішення суду не виконує та продовжує неналежно виконувати умови кредитного договору, наведене призвело до виникнення у неї станом на 16 вересня 2016 року заборгованості у розмірі 740 394,14 грн.

Разом з тим, оскільки ОСОБА_1 проживає у місті Ясинувата, яке згідно із затвердженим переліком, є територією, на якій проводиться антитерористична операція, та зважаючи на закріплений Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» мораторій на нарахування пені та штрафів на основну суму заборгованості за кредитними зобов`язаннями, розмір заборгованості за кредитним договором, у рахунок часткового погашення якого позивач просив звернути стягнення на предмет іпотеки, підлягає зменшенню на суму пені, нарахованої за період з 11 жовтня 2015 року по 16 вересня 2016 року, у розмірі 15 331,70 грн, а тому становить 725 062,44 грн.

Визначення початкової ціни предметів іпотеки суб`єктом оціночної діяльності суперечить вимогам статей 39 та 43 Закону України «Про іпотеку», а тому вважав за необхідне встановити початкову ціну предмета іпотеки у розмірі 195 423,31 грн, що дорівнює вартості предмета іпотеки, узгодженої сторонами у пункті 2.3.3. іпотечного договору.

Зважаючи на встановлені Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» заходи щодо збереження майна, що знаходиться в іпотеці, а також ураховуючи знаходження іпотечного майна на території проведення антитерористичної операції, рішення суду у частині звернення стягнення на предмет іпотеки не підлягає виконанню на час дії мораторію, встановленого зазначеним Законом

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням Апеляційного суду Донецької області від 11 квітня 2017 року апеляційну скаргу ПАТ «ВіЕйБі» задоволено частково.

Рішення Дружківського міського суду Донецької області від 11 січня 2017 року змінено в частині визначення початкової ціни продажу предмета іпотеки, шляхом збільшення її суми з 195 423,31 грн до 232 139,31 грн.

Рішення суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що суд першої інстанції, встановивши сукупність обставин, які є підставою для задоволення вимог кредитора за рахунок предметів іпотеки, обгрунтовано виходив з безпідставності нарахування позивачем штрафних санкцій на суму заборгованості за кредитним договором за період з 11 березня 2015 року по 11вересня 2016 року, та зупинив виконання рішення на час дії мораторію встановленого Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції».

Однак, визначаючи початкову ціну продажу предмета іпотеки у розмірі 195 423,31 грн, суд першої інстанції не звернув увагу, що у договорі про внесення змін № 1 від 26 червня 2009 року до іпотечного договору від 05 липня 2007 року, сторони погодили загальну вартість предмета іпотеки у розмірі 232 139,31 грн, з огляду на, що початкова ціна продажу предмета іпотеки підлягає збільшенню до 232 139,31 грн.

Узагальнені доводи касаційної скарги та аргументів інших учасників справи

У травні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшла касаційна скарга Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк», у якій заявник, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати заочне рішення Дружківського міського суду Донецької області від

11 січня 2017 року та рішення Апеляційного суду Донецької області від 11 квітня 2017 року у частині відмови у задоволенні вимог про стягнення штрафу за несвоєчасне виконання зобов`язань за кредитним договором у розмірі

15 331,70 грн, а також змінити зазначені судові рішення шляхом виключення з резолютивної частини судових рішень посилань на зупинення виконання рішення суду у частині звернення стягнення на предмети іпотеки на час дії мораторію встановленого Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції».

Касаційна скарга обгрунтована посиланням на те, що положення Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» мають тимчасовий характер, і не позбавляють позивача права на звернення стягнення на предмет іпотеки. Зупинення виконання рішення суду першої інстанції щодо звернення стягнення на предмети іпотеки унеможливлює виконання вимог Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Крім того, відмовляючи у задоволенні позовних вимог у частині звернення на предмет іпотеки щодо стягнення штрафу (пені), суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, не врахував, що вказане призведе до штучного зменшення ліквідаційної маси, що порушить права держави в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та інших кредиторів ПАТ «ВіЕйБі» та спричинить збитки для держави в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Станом на момент розгляду справи відзив на касаційну скаргу не надійшов.

Відповідно до статті 388 ЦПК України, який набрав чинності з 15 грудня

2017 року, судом касаційної інстанції є Верховний Суд.

Рух справи у суді касаційної інстанції

05червня 2018 року справа передана до Верховного Суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення»

ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Рішення судів першої та апеляційної інстанції у частині визначення суми заборгованості за кредитним договором, у рахунок якої відбувається звернення стягнення на предмети іпотеки, визначення початкової ціни продажу іпотеки та способу звернення стягнення на іпотечне майно не оскаржуються, а тому у цій частині у касаційному порядку не переглядаються.

Фактичні обставини справи, встановлені судами попередніх інстанцій

Судами попередніх інстанцій установлено, що 05 липня 2007 року між

ВАТ «ВіЕйБі», правонаступником якого є ПАТ «ВіЕйБі», та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 96И/07, за умовами якого позичальник отримала кредит у розмірі 33 000,00 дол. США, що на момент укладення кредитного договору було еквівалентно 166 650,00 грн, зі сплатою 13,00 процентів річних, з кінцевим терміном повернення 04 липня 2032 року.

Додатковим договором № 6 до кредитного договору № 96И/07 від 05 липня 2007року, сторонами погодили, що розмір номінальної процентної ставки за користування кредитними коштами, обумовлений основним договором, змінюється до розміру 14,5 процентів річних.

На забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, 05 липня

2007 року між ВАТ «ВіЕйБі», правонаступником якого є ПАТ «ВіЕйБі», та ОСОБА_1 укладено іпотечний договір, за умовами якого, з урахуванням змін внесених договором про внесення змін № 1 від 26 червня 2009 року до іпотечного договору, іпотекодавець передав в іпотеку нерухоме майно, а саме: житловий будинок (домоволодіння), загальною площею 62,50 кв. м, житловою площею 37,70 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та земельну ділянку, загальною площею 0,0435 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер НОМЕР_1 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Краснолиманського міського суду Донецької області від 29 вересня 2015 року з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 стягнуто солідарно заборгованість за кредитним договором від 05 липня 2007 року станом на 15 червня 2015 року у розмірі 500 354,54 грн, з яких: 489 555,52 грн - заборгованість за тілом кредиту та процентами, 10 749,02 грн - плата за пропуск платежів.

У зв'язку з невиконанням позичальником вищезазначеного рішення та умов кредитного договору, станом на 16 вересня 2016 року банк нарахував заборгованість за кредитним договором у розмірі 740 394,14 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 20 924,62 дол. США, що згідно з офіційним курсом Національного банку України становить 548 365,51 грн; заборгованість про процентам - 6 742,43 дол. США, що згідно з офіційним курсом Національного банку України становить 176 696,93 грн; штраф/пеня за несвоєчасне погашення кредиту, сплати процентів за користування кредитними коштами -

15 331,70 грн.

Місце проживання ОСОБА_1 зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 .

Позиція Верховного Суду та нормативно-правове обгрунтування

Установлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване рішення суду першої інстанції, у незмінній після апеляційного перегляду частині, та рішення апеляційного суду ухвалені з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, доводи касаційної скарги висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (частина перша статті 509 ЦК України)

Виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком (частина перша статті 546 ЦК України).

Іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку» (абзац третій статті 1 Закону України «Про іпотеку»).

Згідно з частиною першою статті 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до Указу виконуючого обов`язки Президента України, Голови Верховної Ради України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 «Про рішення Ради національної безпеки та оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» на території України розпочато проведення антитерористичної операції.

Частиною другою статті 1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» встановлено, що територія проведення антитерористичної операції - це територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

Частиною першою цієї статті визначено, що період проведення антитерористичної операції - це час між датою набрання чинності Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Відповідно до частини четвертої статті 4 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та перелік населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, затверджуються Кабінетом Міністрів України, який забезпечує своєчасну їх актуалізацію.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України затверджено Перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, відповідно до якого до вказаного переліку включено також місто Ясинувата (Ясинуватська міська рада).

Статтею 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» передбачено, що на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період із 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція.

Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов`язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.

Ураховуючи наведене, а також те, що ОСОБА_1 зареєстрована та проживає у місті Ясинувата, яке включено до переліку населених пунктів, на території яких здійснюється антитерористична операція, висновки судів першої та апеляційної інстанцій про відмову у стягненні штрафу є обгрунтованими.

Відповідно до статті9 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», у редакції, яка діяла на момент звернення з позовом до суду, протягом терміну дії цього Закону щодо нерухомого майна, розташованого на території проведення антитерористичної операції, що належить громадянам України (у тому числі фізичним особам-підприємцям) або юридичним особам-суб`єктам малого і середнього підприємництва та перебуває в іпотеці, зупиняється дія статті 37 (у частині реалізації права іпотекодержателя на набуття права власності на предмет іпотеки), статті 38 (у частині реалізації права іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки), статті 40 (у частині виселення мешканців із житлових будинків та приміщень, переданих в іпотеку, щодо яких є судове рішення про звернення стягнення на такі об`єкти), статей 41, 43-47 (у частині реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах) Закону України «Про іпотеку».

Зважаючи, що положення статті 9 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» цілеспрямовано введені державою з метою захисту прав громадян, які проживають на території України, на якій проводиться антитерористична операція, якими зупинено дію статті 38 Закону України «Про іпотеку», висновки судів попередніх інстанцій про наявність правових підстав для зупинення виконання рішення суду про звернення стягнення на предмети іпотеки:житловий будинок (домоволодіння), загальною площею 62,50 кв. м, житловою площею 37,70 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та земельну ділянку, загальною площею 0,0435 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер НОМЕР_1 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на період дії Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», є законними та обгрунтованими.

Доводи касаційної скарги зводяться до власного розуміння заявником положень статей 2, 9 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», висновків судів не спростовують та не дають підстав вважати, що судами неправильно застосовано норми матеріального чи порушено норми процесуального права.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Аналізуючи наведене, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що суди першої та апеляційної інстанцій правильно визначилися з характером спірних правовідносин, вірно застосували закон, що їх регулює, повно і всебічно дослідили матеріали справи та надали належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам, а тому касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 415, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» залишити без задоволення.

Заочне рішення Дружківського міського суду Донецької області від 11 січня

2017 року, у незмінній після апеляційного перегляду частині, та рішення Апеляційного суду Донецької області від 11 квітня 2017 року залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Г. І. Усик

І. Ю. Гулейков

О. В. Ступак