ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 531/1903/18 Номер провадження 22-ц/814/466/19Головуючий у 1-й інстанції Попов М. С. Доповідач ап. інст. Кривчун Т. О.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ у складі:

Головуючого: судді Кривчун Т.О.

Суддів: Бондаревської С.М., Кузнєцової О.Ю.

секретар: Радько О.М.

за участю: скаржника (боржника) ОСОБА_2

розглянула в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2

на ухвалу Карлівського районного суду Полтавської області від 30 листопада 2018 року

у справі за скаргою ОСОБА_2 на постанову Карлівського РВ ДВС ГТУЮ у Полтавській області від 07 вересня 2018 року про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, -

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою судді Карлівського районного суду Полтавської області від 30 листопада 2018 року у задоволенні скарги ОСОБА_2 на постанову Карлівського РВ ДВС ГТУЮ у Полтавській області від 07 вересня 2018 року про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами, відмовлено.

З цією ухвалою не погодився ОСОБА_2, який у поданій апеляційній скарзі, посилаючись на порушення норм матеріального права, просить ухвалу районного суду скасувати та постановити нове рішення, яким скаргу задовольнити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що він не ухиляється від сплати аліментів, а заборгованість виникла в силу об'єктивних обставин - відсутність офіційної роботи, перебування на утриманні дружини та сина ОСОБА_3, відсутність власного житла, та як наслідок -витрата коштів на його оренду.

Вказує, що він знаходиться в пошуках роботи і наразі єдиним його професійним досвідом є професія водія та він виконує періодичні та разові замовлення на перевезення вантажів.

Також, вважає, що обмеження його в праві керування ТЗ призведе не лише до позбавлення його будь-яких засобів до існування, а й унеможливить у подальшому виконання судового рішення про сплату аліментів на утримання його доньки ОСОБА_4 від першого шлюбу.

У судовому засіданні скаржник доводи, наведені в апеляційній скарзі, підтримав та прохав її задовольнити.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали місцевого суду, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Як убачається з матеріалів справи, у листопаді 2018 року ОСОБА_2 звернувся до місцевого суду зі скаргою на дії державного виконавця, в якій прохав скасувати постанову начальника Карлівського районного відділу ДВС ГТУЮ у Полтавській області Рець М.В. про встановлення тимчасово обмеження у праві керування транспортними засобами від 07.09.2018 року, прийняту в межах виконавчого провадження (далі-ВП) №44022480 (а.с.1-3).

У подальшому, як зазначено вище, ухвалою Карлівського районного суду Полтавської області від 30 листопада 2018 року у задоволенні даної скарги відмовлено(а.с.46-47).

Відмовляючи в задоволенні скарги, районний суд виходив із відсутності у діях посадової особи ВДВС порушень, які б обмежували або порушували права боржника - заявника по справі.

Такий висновок місцевого суду в повній мірі відповідає встановленим по справі обставинам та нормам закону, виходячи з наступного.

Частиною 1 ст.81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч.5-6 ст.81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з нормою ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

За змістом ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За змістом ч.ч.1-2 ст.18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

За приписом ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі-Закон), передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Як убачається, 07.12.2011 року Карлівський районним судом Полтавської області видано виконавчий лист №2-874/11 про стягнення з ОСОБА_2 аліментів у розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на користь ОСОБА_6 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, починаючи з 09.11.2011 року до досягнення нею повноліття (а.с.37).

11.07.2014 року старшим державним виконавцем ВДВС Карлівського РУЮБ Бринь Н.К. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №44022480 по виконанню вищевказаного виконавчого листа (а.с.36).

Згідно Розрахунку заборгованості зі сплати аліментів №15653 від 06.09.2018 року, складеного начальником відділу Рець М.В., заборгованість ОСОБА_2 по виконанню виконавчого листа №2-874/11 від 07.12.2011 року, становить 23616,05 грн. (а.с.7-8, 38).

Постановою начальника відділу Карлівського РВДВС ГТУЮ у Полтавській області від 07.09.2018 року ВП №44022480 встановлено тимчасове обмеження громадянину України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 у праві виїзду за межі України до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному розмірі згідно виконавчого листа №2-874/11 виданого 07.12.2011 року

Місцевим судом установлено та не заперечується сторонами, що 07.09.2018 року, в межах виконавчого провадження ВП №44022480, начальником відділу Карлівського РВДВС ГТУЮ у Полтавській області Рець М.В. було ухвалено оскаржувану постанову про встановлення тимчасового обмеження боржнику ОСОБА_2 у праві керування транспортними засобами.

За змістом ч.9 ст.71 ЗУ «Про виконавче провадження» за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, державний виконавець виносить вмотивовані постанови: про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Установлено, що оскаржуваною постановою начальника відділу Карлівського РВДВС ГТУЮ у Полтавській області Рець М.В. від 07.09.2018 року ВП №44022480 встановлено тимчасове обмеження боржнику ОСОБА_2 у праві керування транспортними засобами.

Підставою для ухвалення відповідної постанови від 07.09.2018 року стала наявність заборгованості ОСОБА_2 зі сплати аліментів за період з 11.07.2014 року по 07.09.2018 року в сумі 12324,84 грн., що перевищує суму відповідних платежів за 6 місяців.

Окрім того, як убачається з матеріалів справи, державним виконавцем було здійснено відповідні запити до Пенсійного фонду України, Державної фіскальної служби України та з отриманих відповідей вбачається, що боржник ОСОБА_2 офіційно не працевлаштований, доходу не має (а.с.39-41). Також, згідно Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 27.11.2018 року, відомості про скаржника у вказаному реєстрі відсутні (а.с.42).

Відтак, державним виконавцем в повній мірі було виконано вимогу закону, зокрема, положень ст.ст.48,68 ЗУ «Про виконавче провадження» та визначено, що у боржника відсутні кошти, на які можна звернути стягнення першочергово (заробітна плата, рахунки боржника у банках та інших фінансових установах і т.ін.), а тому у нього були наявні підстави для застосування до ОСОБА_2 вимог ч.9 ст.71 вказаного закону.

З урахуванням наведеного місцевий суд дійшов вірного висновку про законність оскаржуваної постанови начальника відділу Карлівського РВДВС ГТУЮ у Полтавській області Рець М.В. від 07.09.2018 року ВП №44022480, оскільки при її постановленні вимоги закону були дотримані в повній мірі, постанова є законною та в жодній мірі не порушує законні права та інтереси як боржника, так і стягувача у виконавчому провадженні та є такою, що ухвалена для максимальної реалізації охоронюваних законом прав неповнолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що ОСОБА_2 знаходиться в пошуках роботи і наразі єдиним його професійним досвідом є професія водія та він виконує періодичні та разові замовлення на перевезення вантажів, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки такі твердження жодними належними та допустимими доказами, наявними у матеріалах справи, не підтверджено.

Посилання апелянта на те, що він в жодній мірі не ухиляється від сплати аліментів, а заборгованість виникла в силу об'єктивних обставин - відсутність офіційної роботи, перебування на утриманні дружини та сина ОСОБА_3, відсутність власного житла, і, як наслідок, витрата коштів на його оренду, суд вважає неспроможними, оскільки заборгованість ОСОБА_2 зі сплати аліментів значно перевищує суму відповідних платежів за шість місяців. При цьому, наявність у боржника інших осіб на утриманні не позбавляє останнього обов'язку по матеріальному забезпеченню доньки від першого шлюбу, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 року, зокрема, заважаючи і на те, що визначений судом розмір аліментів не є надто обтяжливим для платника.

Інші доводи апеляційної скарги висновків місцевого суду також не спростовують та не ґрунтуються на нормах права, а тому судом до уваги не беруться.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права

Керуючись ст.ст.368, 375, 382,383,384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, - залишити без задоволення.

Ухвалу Карлівського районного суду Полтавської області від 30 листопада 2018 року, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

ГОЛОВУЮЧИЙ : Т.О. Кривчун

СУДДІ : С.М. Бондаревська

О.Ю. Кузнєцова