Справа № 161/5116/19 Провадження №22-ц/802/643/19 Головуючий у 1 інстанції: Присяжнюк Л. М.
Категорія: 50 Доповідач: Данилюк В. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у відкритті апеляційного провадження

30 липня 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Данилюк В. А., перевіривши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 квітня 2019 року,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Волинського апеляційного суду від 22.05.2019 апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 квітня 2019 року в даній справі залишено без руху та надано особі, яка подала апеляційну скаргу, строк для подачі заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження з зазначенням інших поважних причин його пропуску, а також строк для сплати судового збору, - десять днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Як вбачається з супровідного листа апеляційного суду, 23 травня 2019 року копія ухвали від 22.05.2019 про залишення апеляційної скарги без руху надсилалась ОСОБА_2 на адресу, вказану в апеляційній скарзі, однак повернулась з відміткою пошти про його відсутність, а також на адресу його реєстрації за відомостями підрозділу УДМС України у Волинській області (а.с. 17) та була отримана 28.05.2019 за адресою його реєстрації, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке міститься в матеріалах справи.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 357 ЦПК України апеляційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга на ухвалу суду подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

ОСОБА_2 в апеляційній скарзі посилається на п. 2 ч. 2 ст. 354 ЦПК України та вказує, що ухвала, на яку він подав апеляційну скаргу, була постановлена без його участі, не була надіслана йому у встановленому порядку, а тому він пропустив строк апеляційного оскарження з поважних причин.

Однак, з матеріалів справи вбачається, що копія ухвали від 12 квітня 2019 року була надіслана відповідачу ОСОБА_2 засобами поштового зв`язку та отримана ним 23 квітня 2019 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 20), а апеляційну скаргу подано до суду 16 травня 2019 року.

Отже, апеляційну скаргу подано з пропущенням строку на апеляційне оскарження та пізніше як протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду, тому зазначена ОСОБА_2 причина не може вважатись поважною.

Інших поважних причин пропуску строку апеляційного оскарження ухвали суду першої інстанції в даній справі ОСОБА_2 не навів. Недоліки, вказані в ухвалі Волинського апеляційного суду від 22.05.2019 не усунув, а також не сплатив судовий збір.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з нормами статті 17 Конвенції жодне з положень цієї Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

Ратифікуючи зазначену Конвенцію, Україна взяла на себе зобов`язання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У рішенні в справі «Калашников проти Росії» Європейський суд з прав людини зазначив, що розумність тривалості провадження визначається залежно від конкретних обставин справи, враховуючи критерії, визначені у прецедентній практиці Суду, зокрема, складність справи, поведінка заявника та поведінка компетентних органів влади.

У своєму рішенні у справі «Пономарьов проти України» Суд вказав, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду з прав людини вбачається, що питання про порушення статті 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції - принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом.

Таким чином, здійснивши аналіз норм законодавства, можна зробити висновок, що як суд апеляційної інстанції, так і особа, яка подала апеляційну скаргу, наділені низкою процесуальних прав та обов`язків.

Особа, яка подала апеляційну скаргу, протягом тривалого часу не вживав будь-яких заходів для виконання ухвали апеляційного суду від 22 травня 2019 року про залишення апеляційної скарги без руху, не цікавився станом провадження в даній справі.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження, якщо: скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Оскільки особа, яка подала апеляційну скаргу, не усунула недоліки - не подала заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження з зазначенням поважних причин його пропускуу строк, встановлений судом, у відкритті апеляційного провадження необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 357, 358 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 квітня 2019 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів відмовити. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя