Єдиний унікальний номер 233/6869/18 Номер провадження 22-ц/804/3028/19

Донецький апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2019 року

м. Бахмут

Справа № 233/6869/18

Провадження № 22-ц/804/3028/19

Донецький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Біляєвої О. М. (судді-доповідача), Будулуци М. С., Папоян В. В.,

сторони:

позивач Акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянув у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційного банку «ПРИВАТБАНК» на рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області в складі судді Мартиненко В. С. від 16 вересня 2019 року, ухвалене в м. Костянтинівці Донецької області, дата складення повного судового рішення 20 вересня 2019 року,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2018 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі - АТ КБ «ПРИВАТБАНК») пред`явило позов до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов мотивований тим, що 27 травня 2010 року між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання банківських послуг шляхом підписання останнім анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг. За умовами вказаного договору позичальник отримав кредит у розмірі 25 000 грн 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Своїм підписом у заяві відповідач підтвердив, що підписана ним заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг і Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті: www.privatbank.ua, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг.

Унаслідок невиконання ОСОБА_1 своїх зобов`язань за договором станом на 09 грудня 2018 року утворилася заборгованість у розмірі 88 857 грн 36 коп., яка складається із: 29 787 грн 31коп. заборгованості за процентами за користування кредитними коштами; 54 362 грн 56 коп. нарахованої пені; 500 грн 00 коп. (фіксована частина) і 4 207 грн 49 коп. (процентна складова) штрафу.

Посилаючись на ці обставини, позивач просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 88 857 грн 36 коп., а також понесені ним судові витрати.

Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 16 вересня 2019 року у задоволенні позову відмовити.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що при нарахуванні відсотків за кредитом банком застосовувалась формула розрахунку відсотків за кредитом у подвійному розмірі, згідно з якою з квітня 2014 року відсотки за користування простроченим кредитом нараховуються банком у подвійному розмірі на всю суму заборгованості, включаючи тіло кредиту, раніше нараховані відсотки та санкції. Підстави для стягнення пені та штрафу відсутні, оскільки ОСОБА_2 не довів факт укладення договору саме на тих умовах, на яких побудовано позов і доданий до нього розрахунок, який не відповідає положенням Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». Крім цього, ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

У жовтні 2019 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просило скасувати рішення суду та ухвалите нове рішення про задоволення позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд не врахував факт укладення сторонами договору-приєднання, складовою якого є Умови та правила надання банківських послуг, Правила користування платіжною карткою та Тарифи банку, якими визначені істотні умови надання кредиту, про що зазначалось у постановах Верховного Суду від 21.03.2018 у справі № 441/569/17, від 07.03.2018 у справі № 755/18246/15-ц, від 06.02.2018 у справі № 755/2720/16-ц. Відсутність підпису боржника на відповідних Умовах, Тарифах і Правилах не є підставою для відмови в позові за наявності інших доказів, які свідчать про укладення кредитного договору і часткове його виконання. Крім цього, суд не дав належної оцінки тому, що боржник отримав кредитні кошти, користувався ними; при цьому не подав доказів на спростування цих обставин і визначеного позивачем розміру заборгованості.

Також особа, яка подала апеляційну скаргу, зазначила, що суд першої інстанції, не погодившись з наданим позивачем розрахунком заборгованості, не виконав процесуальний обов`язок щодо зазначення аргументів на його спростування і наведення у рішенні власного розрахунку, тобто ухилився від здійснення правосуддя.

На час перегляду справи судом апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , який 16 листопада 2019 року отримав копію ухвали про відкриття апеляційного провадження одночасно з копією апеляційної скарги і доданими до неї матеріалами, не надійшов.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла таких висновків.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин першої і третьої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Частиною першою статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

У справі, яка переглядається, суд першої інстанції встановив, що 27 травня 2010 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є Акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК», та ОСОБА_1 уклали кредитний договір шляхом оформлення і підписання відповідачем анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку.

Згідно з наданими позивачем розрахунками, загальний розмір заборгованості за кредитним договором станом на 09 грудня 2018 року становить 88 857 грн 36 коп., яка складається із: 29 787 грн 31 коп. заборгованості за процентами за користування кредитними коштами; 54 362 грн 56 коп. нарахованої пені за прострочене зобов`язання; 500 грн 00 коп. (фіксована частина) і 4 207 грн 49 коп. (процентна складова) штрафу.

Суд також встановив, що позивач змінював розмір процентної ставки за кредитним договором та надсилав 15.08.2014 і 15.03.2015 відповідачу на вказаний ним номер телефону повідомлення про те, що за кредитною карткою «Універсальна» ставка за використання кредитних коштів становитиме: з 01.09.2014 - 2,7 % на місяць, з 01.04.2015 - 3,5 % на місяць. При цьому при нарахуванні відсотків за кредитом банком застосовувалась формула розрахунку відсотків за кредитом у подвійному розмірі, згідно з якою з квітня 2014 року відсотки за користування простроченим кредитом нараховуються банком у подвійному розмірі на всю суму заборгованості, включаючи тіло кредиту, раніше нараховані відсотки та санкції.

При обчисленні розміру стягуваної заборгованості за кредитним договором, зокрема пені і штрафу, з ОСОБА_1 , який зареєстрований та постійно проживає у м. Костянтинівка Донецької області, визначеному у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» не врахував вимоги статті 2 Закону України від 2 вересня 2014 року № 1669-VII "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", якою на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року.

Матеріалами справи підтверджується, що станом на 01 березня 2017 року заборгованість за тілом кредиту погашена позичальником.

Суд першої інстанції, встановивши ці обставини, дійшов висновку про відмову в позові.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Зміст правовідносин учасників договору повинен оцінюватись виходячи з дійсних намірів учасників договору та відповідно до всіх документів, підписаних сторонами при укладенні або виконанні цього договору.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика») глави 71 («Позика. Кредит. Банківський вклад»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПРИВАТБАНК»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Відтак з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Велика Палата Верховного Суду під час перегляду 03 липня 2019 року судового рішення у подібних правовідносинах (справа № 342/180/17) дійшла висновку, що правила частини першої статті 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, можливо застосувати до спірних правовідносин за умови достовірного підтвердження про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила надання банківських послуг. Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Матеріалами справи підтверджується, що 27 травня 2010 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є Акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК», та ОСОБА_1 уклали кредитний договір шляхом оформлення і підписання відповідачем анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку.

Інших умов договору сторони не підписували.

У заяві позичальника від 27 травня 2010 року процентна ставка не зазначена.

Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

З огляду на матеріали справи, на підтвердження укладення договору і досягнення згоди щодо усіх істотних умов позивач додав до позовної заяви витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», а саме: «Універсальна, 30 днів пільгового періоду»; «Універсальна, 55 днів пільгового періоду»; «Універсальна CONTRACT»; «Універсальна GOLD». Проте вказаний витяг не підписаний відповідачем.

Отже, позивач на порушення вимог статей 12, 81 ЦПК України не подав жодних доказів про встановлення процентної ставки 27,60 %, розміру пені, штрафу, як зазначено у позовній заяві та у розрахунку заборгованості. Також ОСОБА_2 не подав доказів, які б містили підпис відповідача, про ознайомлення його про зміну розміру процентної ставки з 01.09.2014 32,40 % річних, з 01.04.2015 - 42,00 % річних, як зазначено у розрахунку заборгованості, відповідно до вимог частини четвертої статті 1056-1 ЦК України, за приписами якої в разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов`язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов`язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов`язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника.

Відповідно до пункту 3 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 17 серпня 2002 року № 1155 (далі - Правила), рекомендоване поштове відправлення - це поштове відправлення (лист, поштова картка, бандероль, секограма, дрібний пакет, мішок "M"), що приймається для пересилання без зазначення суми оголошеної цінності вкладення з видачею відправникові розрахункового документа про прийняття і доставляється (вручається) адресатові (одержувачу) під розписку.

Згідно з пунктом 114 Правил, адресовані фізичним особам рекомендовані поштові відправлення, рекомендовані повідомлення про вручення реєстрованих поштових відправлень (поштових переказів), повідомлення про надходження переказів, що пересилаються телеграфом або електронною поштою, а також усі повторні повідомлення про надходження поштових відправлень (поштових переказів) вручаються особисто адресату (одержувачу), а в разі його відсутності - повнолітнім членам сім`ї за умови пред`явлення ними документа, що посвідчує особу.

У разі підвищення банком процентної ставки з`ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо.

З огляду на вищенаведене боржник вважається належно повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише відправив на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові під розписку.

Судом не встановлено, а позивачем не доведено факт вручення повідомлення про зміну умов кредитного договору адресатові під розписку. Після зміни процентної ставки до 32,40 % річних, у подальшому до 42,00 %, ОСОБА_1 дій, які б свідчили про прийняття пропозиції кредитора, не вчиняв. Ці обставини підтверджуються матеріалами справи, у тому числі наданим позивачем розрахунком заборгованості, випискою про рух коштів.

Ксерокопія роздруківки про відправлення 15.08.2014 і 15.05.2015 ОСОБА_1 SMS-повідомлення про зміну процентної ставки, яка подана позивачем і не засвідчена в порядку, встановленому чинним законодавством, не містить інформації щодо отримання SMS-повідомлення відповідачем, тому не є належним доказом вручення повідомлення про зміну умов кредитного договору адресатові під розписку (ас. 141, 141зв.).

Відтак не є правильним висновок суду про повідомлення відповідача про збільшення процентної ставки з додержанням вимог закону.

Відхиляючи довід скарги про те, що в даному випадку договір не вимагає підпису позичальника в Умовах і правилах надання банківських послуг, апеляційний суд виходить з того, що Умови і правила надання банківських послуг є складовою частиною кредитного договору, при яких підпис під ними не потрібен, якщо саме ці Умови і правила були чинними на час укладення договору. Проте матеріали справи належних доказів на підтвердження цих обставин не містять.

Надані позивачем Умови і правила надання банківських послуг Приватбанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також. Якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім, і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

З матеріалів справи, у тому числі з наданого позивачем розрахунку, не вбачається, що ОСОБА_1 , який не підписував Умови і правила надання банківських послуг, погодився із зазначеною позивачем ставкою по процентам за користування кредитними коштами, розміром неустойки (пеня і штраф). Відтак суд апеляційної інстанції відхиляє довід скарги, що суд не урахував користування позичальником кредитними коштами.

Згідно з матеріалами справи, до позовної заяви доданий витяг з Умов і правил надання банківських послуг в ПриватБанку, ресурс: Архів Умов та Правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/ (ас. 11-25). Проте належними доказами не підтверджується, що саме ці Умови і правила надання банківських послуг, витяг з яких доданий до позовної заяви, були чинними на час укладення договору. Тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність в анкеті-заяві домовленості сторін про ставку по процентам за користування кредитними коштами, розмір неустойки (пеня і штраф), наданий банком при зверненні до суду з позовом витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджує вказаних обставин.

Доданий банком до позовної заяви витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», а саме: «Універсальна, 30 днів пільгового періоду»; «Універсальна, 55 днів пільгового періоду»; «Універсальна CONTRACT»; «Універсальна GOLD», який не підписаний відповідачем, не є належним доказом, що ОСОБА_1 , який не підписував Умови і правила надання банківських послуг, погодився із зазначеною позивачем ставкою по процентам за користування кредитними коштами, розміром неустойки (пеня і штраф).

У відзиві на позовну заяву ОСОБА_1 , крім іншого, зазначив, що він не був обізнаний з умовою договору про сплату процентів.

З огляду на встановлені обставини, суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення заборгованості по процентам за користування кредитними коштами, пені і штрафу, оскільки відсутні докази щодо погодження сторонами договору розміру процентної ставки, неустойки (пені, штрафу).

Посилання у скарзі на висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 21.03.2018 у справі № 441/569/17, від 07.03.2018 у справі № 755/18246/15-ц, від 06.02.2018 у справі № 755/2720/16-ц, які, на думку заявника, не були враховані судом першої інстанції, не є обґрунтованим, оскільки Велика Палата Верховного Суду під час перегляду 03 липня 2019 року судового рішення у подібних правовідносинах (справа № 342/180/17) дійшла висновку, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, які не визнаються відповідачем та не містять його підпису, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

З цих підстав суд апеляційної інстанції змінює зазначені у судовому рішенні мотиви відмови у задоволенні вимог про стягнення процентів.

Щодо відмови судом попередньої інстанції в задоволенні позовних вимог про стягнення пені; штрафу (відсоткова складова і фіксована складова) з підстав недоведеності позивачем факту укладення договору саме на тих умовах, на яких побудовано позов та доданий до нього розрахунок, то такий висновок є правильним, оскільки установлено, що розмір пені та штрафу не передбачений договором.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції виключає з мотивувальної частини рішення висновки суду про відмову у стягненні 54 362 грн 56 коп. пені та штрафу (4 207 грн 49 коп. - процентна складова і 500 грн 00 коп. - фіксована складова) з підстав неможливості їх одночасного застосування за одне й те саме порушення та нарахування цих сум в порушення Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», оскільки це самостійні підстави відмови у задоволенні вимог, які застосовуються при правомірності нарахування сум.

Не є прийнятним довід скарги, що відповідач не оспорював наданий ПриватБанком розрахунок, оскільки судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному Цивільним процесуальним кодексом України. Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються. Відтак, не оспорювання відповідачем обставин, якими обґрунтовувалися вимоги, у разі їх не підтвердження позивачем належними, достовірними і достатніми доказами, не може бути підставою для задоволення позовних вимог.

Окрім цього, позивач в апеляційній скарзі посилається на те, що суд першої інстанції, не погодившись з наданим позивачем розрахунком заборгованості, не виконав процесуальний обов`язок щодо зазначення аргументів на його спростування і наведення у рішенні власного розрахунку, тобто ухилився від здійснення правосуддя.

Як установлено судом, і ця обставина визнана позивачем у заяві від 08.01.2019 № 20190104/1164 (ас. 37-38), при нарахуванні відсотків за кредитом банком застосовувалась формула розрахунку відсотків за кредитом у подвійному розмірі, з посиланням на те, що з квітня 2014 року на підставі наказу банку від 02 квітня 2014 року, відсотки за користування простроченим кредитом нараховуються банком у подвійному розмірі на всю суму заборгованості, включаючи тіло кредиту, раніше нараховані відсотки та санкції.

За змістом положень статті 1056-1 ЦК України проценти за кредитним договором нараховуються за користування саме кредитом (кредитними коштами), у зв`язку із чим базою для нарахування процентів є залишок суми основної (поточної та простроченої) заборгованості за кредитом, і проценти за користування кредитом не повинні нараховуватися на заборгованість із раніше нарахованих процентів та на штрафні санкції (частина друга статті 550 ЦК України).

Оскільки нарахування відсотків на всю суму заборгованості проводилося банком не у відповідності з вимогами закону, суд першої інстанції обґрунтовано не погодився із нарахуванням відповідачу відсотків у подвійному розмірі, в рахунок збільшення. При цьому суд розрахував розмір процентів відповідно до формули, яка застосовувалась до квітня 2014 року, навів відповідні розрахунки у судовому рішенні.

Отже, вказаний довід спростовується матеріалами справи і свідчить про виявлення особою, яка подала апеляційну скаргу, неповаги до суду, а також про недобросовісне користування позивачем процесуальними правами, зокрема ознайомлення з текстом судового рішення з метою визначення необхідності подання апеляційної скарги та її мотивування, що є обов`язковим елементом апеляційної скарги.

Викладене дає підстави для висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване судове рішення зміні.

Керуючись ст. 367, п. 2 ч. 1 ст. 374, п. 4 ч. 1 ст. 376, ст. 382 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційного банку «ПРИВАТБАНК» залишити без задоволення.

Рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 16 вересня 2019 року змінити в частині зазначення мотивів відмови у задоволенні вимог про стягнення процентів, виключити з мотивувальної частини рішення висновки суду про відмову у стягненні 54 362 грн 56 коп. пені та штрафу (4 207 грн 49 коп. - процентна складова і 500 грн 00 коп. - фіксована складова) з підстав неможливості їх одночасного застосування за одне й те саме порушення та нарахування цих сум в порушення Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції».

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: О. М. Біляєва

М. С. Будулуца

В. В. Папоян

Дата складення судового рішення 11 грудня 2019 року

Суддя-доповідач О. М. Біляєва