ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/588/19Головуючий по 1 інстанції
Справа № 695/4312/18 Категорія: 305010900Середа Л. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2019 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів:

Гончар Н.І., Бондаренко С.І., Новіков О.М.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ;

відповідач - ОСОБА_2 ;

особа, що подала апеляційну скаргу - представник позивача адвокат Тимчук Олександр вікторович;

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу адвоката Тимчука Олександра Вікторовича в інтересах ОСОБА_1 на рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 16 липня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди внаслідок скоєння адміністративного правопорушення, -

в с т а н о в и в:

У грудні 2018 року ОСОБА_1 через свого представника - адвоката Тимчука Олександра Вікторовича звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди внаслідок скоєння адміністративного правопорушення.

Позовна заява обґрунтована тим, що 21 вересня 2018 року о 21 год 40 хв. ОСОБА_2 , керуючи автомобілем ВАЗ-2107, д.н.з. НОМЕР_1 на 16 км автодороги Золотоноша-Черкаси-Сміла-Умань, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та здійснив зіткнення з автомобілем Hyundai, д.н.з. НОМЕР_2 , який належить позивачу. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль позивача отримав механічні пошкодження.

Вина відповідача у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди стверджується постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 28.09.2018 року.

Позивач наполягає, що внаслідок пошкодження його автомобіля в дорожньо-транспортній пригоді з вини відповідача, він пережив глибокі душевні страждання, сильний стрес, оскільки у ОСОБА_2 був відсутній страховий поліс цивільно-правової відповідальності, а тому позивач хвилювався, що не зможе стягнути з відповідача заподіяні ним збитки. Позивач стверджує, що ОСОБА_2 відмовився сплачувати в добровільному порядку моральні та матеріальні збитки. У свою чергу моральні страждання позивача супроводжувались запамороченням, страхом, відчуттям безкарності відповідача, сильним головним болем, болем в області серця, згодом апатією до життя. За таких обставин, позивач наполягав, що його моральні втрати є непоправними, а тому просив суд стягнути із відповідача моральні збитки у розмірі 25000 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 5000 грн.

Рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 16 липня 2019 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди з ОСОБА_2 відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати в сумі 3000 грн.

Рішення суду вмотивоване тим, що докази, надані позивачем на підтвердження викладених у ній обставин, є недостатніми для підтвердження факту понесення позивачем моральної шкоди та відшкодування її у заявленому позивачем розмірі.

Суд також вказав, що автомобіль Hyundai, д.н.з. НОМЕР_2 , який було пошкоджено з вини відповідача у ДТП, належить не позивачу, а його діду ОСОБА_3

Власнику автомобіля згідно розписки, наданої відповідачем, відшкодовано майнові збитки, завдані внаслідок ДТП, в сумі 25000 грн та претензій до ОСОБА_2 власник майна ОСОБА_3 не має.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України суд вирішив стягнути з позивача на користь відповідача понесені ним витрати за надання правової допомоги в сумі 3000 грн.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 - адвокат Тимчук Олександр Вікторович подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 16.07.2019 року та ухвалити нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральні збитки в сумі 25000 грн, а також витрати на правову допомогу в сумі 5000 грн. та судовий збір в сумі 1857,40 грн.

В апеляційній скарзі вказує, що судом першої інстанції не враховано, що розписка ОСОБА_3 про відшкодування ОСОБА_2 завданої шкоди внаслідок ДТП стосується лише майнової шкоди.

Вважає, що довідка сімейного лікаря Другого Черкаського міського центру первинної медико-санітарної допомоги від 26.09.2018, згідно якої ОСОБА_1 26.09.2018 був оглянутий сімейним лікарем, йому було встановлено діагноз та призначено амбулаторне лікування, підтверджує факт завдання позивачу моральної шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталась з вини відповідача.

Представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Король Олег Анатолійович подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги та вказує на законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до наступного.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до постанови Соснівського районного суду м. Черкаси від 28.09.2018 ОСОБА_2 був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, за те, що 21.09.2018 о 21 год. 40 хв., керуючи автомобілем ВАЗ-2107, д.н.з. НОМЕР_1 на 16 км автодороги Золотоноша-Черкаси-Сміла-Умань, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та здійснив зіткнення з автомобілем Hyundai, д.н.з. НОМЕР_2 (власник ОСОБА_3 ), який зупинився попереду. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Згідно з розпискою, ОСОБА_3 , власник автомобіля Hyundai, д.н.з. НОМЕР_2 , 22 жовтня 2018 року о 18 год. 00 хв. отримав грошові кошти в сумі 25000 грн. від ОСОБА_2 в рахунок погашення матеріальних збитків завданих автомобілю в результаті ДТП, які визначені висновком судового експерта Березовського А.А.

Також у розписці ОСОБА_3 вказав, що ОСОБА_2 відшкодував йому матеріальні збитки у повному обсязі, претензій до ОСОБА_2 щодо відшкодування матеріальних збитків внаслідок ДТП він не має та в подальшому мати не буде (а.с. 28).

Під час розгляду справи в суді першої інстанції представником позивача було надано довідку сімейного лікаря Комунального некомерційного підприємства «Другий Черкаський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» від 26.09.2018, згідно якої ОСОБА_1 26.09.2018 був оглянутий сімейним лікарем, йому було встановлено діагноз: вегето-судинна дистонія по змішаному типу. Астено-невротичнийс-ом, та призначено амбулаторне лікування (а.с. 47).

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що з урахуванням наявних у матеріалах справи доказів, відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди в сумі 25000 грн, оскільки позивачем не доведено факт завдання йому такої шкоди, а також розмір шкоди.

Так, позивачем не надано жодних доказів того, що внаслідок ДТП, яка сталась 21.09.2018 з вини відповідача ОСОБА_2 , йому було завдано моральної шкоди. Постанова Соснівського районного суду м. Черкаси від 28.09.2018 містить лише посилання на власника автомобіля Hyundai, д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_3 , який жодних претензій до ОСОБА_2 не пред`являв.

Також судом вірно визначено, що надана представником позивача довідка сімейного лікаря від 26.09.2018 не підтверджує наявність причинно-наслідкового зв`язку між винними діями ОСОБА_2 у ДТП 21.09.2018 та зверненням ОСОБА_1 до сімейного лікаря.

Крім того, позивачем не обґрунтовано і розмір грошового відшкодування моральної шкоди.

Статтею 23 ЦК України визначено, що моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майно або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоду завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

У пункті 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Наявність моральної шкоди доводиться позивачем, який в позовній заяві має зазначити, які моральні страждання та у зв`язку з чим він поніс і чим обґрунтовується розмір компенсації. Розмір відшкодування моральної шкоди оцінюється самим потерпілим та визначається у позовній заяві.

Враховуючи наведене, судом першої інстанції вірно визначено, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підтверджені належними та допустимими доказами, тому в їх задоволенні слід відмовити.

Апелянтом не оскаржується рішення суду першої інстанції в частині стягнення з позивача на користь відповідача понесених останнім витрат на правову допомогу, тому відповідно до положень статті 367 ЦПК України колегія суддів не переглядає рішення суду в цій частині.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно зі статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги представника ОСОБА_1 - адвоката Тимчука О.В. та залишення рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 16 липня 2019 року без змін.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача адвокат Король О.А. вказує, що попередній розрахунок суми судових витрат, які відповідач поніс і очікує понести у зв`язку із розглядом справи в суді апеляційної інстанції складається із витрат на правничу допомогу в розмірі 750 грн, однак, жодних доказів на підтвердження вказаних витрат до відзиву не додано. За таких обставин, підстави для відшкодування відповідачу витрат на правничу допомогу під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів судової палати, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу адвоката Тимчука Олександра Вікторовича в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 16 липня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди внаслідок скоєння адміністративного правопорушення - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції з підстав та на умовах, викладених у статті 389 ЦПК України.

Судді Н.І. Гончар

С.І. Бондаренко

О.М. Новіков