ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2362/19 Справа № 205/5771/16-ц Суддя у 1-й інстанції - Басова Н. В. Суддя у 2-й інстанції - Куценко Т. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Куценко Т.Р.

суддів - Демченко Е.Л., Макарова М.О.,

за участю секретаря - Синенка Є.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_1,

ОСОБА_2,

на рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 05 жовтня 2018 року по справі за позовом ОСОБА_1, яка діє в своїх інтересах та як опікун в інтересах ОСОБА_3, ОСОБА_2 до Дніпропетровської міської ради, третя особа Комунальне житлово-експлуатаційне підприємство «Центральний» про визнання права користування житловим приміщенням та реєстрацію місця проживання, -

в с т а н о в и л а:

У липні 2016 року ОСОБА_1, яка діє в своїх інтересах та як опікун в інтересах ОСОБА_3 та ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом до Комунального житлово-експлуатаційного підприємства «Центральний» про визнання права користування житловим приміщенням та реєстрацію місця проживання /а.с. 2-5/.

В обґрунтування своїх вимог позивачі зазначили, що 29.07.1992 року дирекцією і комітетом профспілки ім. Петровського було прийнято постанову № 280 щодо вселення ОСОБА_1 з дітьми у квартиру АДРЕСА_1. У вказаній квартирі позивач мешкає з 1992 року та по теперішній час, постійно сплачує комунальні послуги та інші супутні послуги. На теперішній час разом з позивачем у квартирі проживають онуки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2. На підставі рішення Красногвардійської районної у м. Дніпропетровську ради від 19.04.2013 року позивача призначено піклувальником неповнолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, яким надано статус дітей, позбавлених батьківського піклування, та визначено місце проживання з піклувальником за адресою: АДРЕСА_2. На підставі рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 17.12.2015 року ОСОБА_3 визнано недієздатним та призначено позивача його опікуном. Факт проживання позивача із онуками за адресою: АДРЕСА_2 без реєстрації підтверджується довідкою КЖЕП «Центральний» від 18.05.2015 року. В той же час, задля отримання онуками відповідних державних та інших соціальних виплат позивач разом з онуками була зареєстрована за адресою мешкання колишнього чоловіка: АДРЕСА_3. До 2004 року будинок АДРЕСА_1 знаходився на балансі заводу імені Петровського, а у 2004 році переданий на обслуговування КЖЕП «Центральний». Враховуючи, що будинок, в якому позивач з онуками фактично зареєстровані знаходиться в аварійному стані та є непридатним для проживання, реалізувати своє право на житло шляхом приватизації відповідної частини квартири з об'єктивних причин немає можливості. В той же час, позивачі позбавлені можливості реалізувати своє право на приватизацію квартири, у якій фактично мешкають тривалий час.

У зв'язку з чим просили суд визнати за ОСОБА_1 право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_1 та право на реєстрацію місця проживання у вказаному житловому приміщенні; визнати за ОСОБА_3 право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_1 та право на реєстрацію місця проживання у вказаному житловому приміщенні; визнати за ОСОБА_2 право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_1 та право на реєстрацію місця проживання у вказаному житловому приміщенні.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19.10.2016 року замінено неналежного відповідача КЖЕП «Центральний» на належного Дніпропетровську міську раду та залучено КЖЕП «Центральний» в якості третьої особи /а.с. 40/.

Рішенням Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 05 жовтня 2018 року в задоволенні позовних вимог відмовлено /а.с. 189-192/.

Не погодившись із таким рішенням ОСОБА_1, яка діє в своїх інтересах та як опікун в інтересах ОСОБА_3, та ОСОБА_2 звернулись із апеляційною скаргою, в якій просили рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі /а.с. 197-203/.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні позову, оскільки позивачі на законних підставах користуються квартирою АДРЕСА_1, та у відповідності до вищевикладених вимог чинного законодавства мають очевидне право на реєстрацію місця проживання у вказаній квартирі.

Відповідач не скористався своїм правом на подачу відзиву на вищезазначену апеляційну скаргу у цій справі станом на час розгляду цієї справи апеляційним судом.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Судом встановлено, що будинок АДРЕСА_1 був переданий до комунальної власності територіальної громади м. Дніпропетровська в особі Дніпропетровської міської ради на підставі рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 20.05.2004 року № 1435 на баланс КЖЕП «Центральний» /а.с. 20/.

На підставі постанови дирекції та комітету профспілки орденів Леніна та Жовтневої революції металургійного заводу імені Петровського від 29.07.1992 року № 280 ОСОБА_4 дозволено вселення без реєстрації в дві кімнати житловою площею 28 кв.м. комунальної квартири АДРЕСА_4 в санітарно-житловій зоні заводу /а.с. 17/.

ОСОБА_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, фактично проживають у вищезазначеній квартирі /а.с. 21/, а зареєстровані за адресою: АДРЕСА_3 /а.с. 6-8, 116/.

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 26.12.2012 року позбавлено ОСОБА_5 батьківських прав у відношенні її неповнолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 /а.с. 14-15/.

Рішенням виконавчого комітету Красногвадійської районної у м. Дніпропетровську ради від 19.04.2013 року № 77 призначено ОСОБА_1 піклувальником неповнолітніх онуків ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, яким надано статус дітей, позбавлених батьківського піклування; визначено місце проживання дітей разом з піклувальником за адресою: АДРЕСА_2 /а.с. 13/.

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 17.12.2015 року ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, визнано недієздатним та призначено йому опікуна - ОСОБА_1 /а.с. 9-10/.

Як вбачається з рішення виконкому міської ради від 26.06.1980 року № 447 будинок АДРЕСА_1 увійшов до санітарно-захисної зони заводу ім. Петровського (ПАТ «Євраз ДМЗ ім. Петровського»). Згідно з протоколом президії Кабінету Міністрів України від 11.01.1986 року № 10 реєстрація громадян та видача ордерів у житлових будинках, які увійшли до санітарно-захисних зон підприємств, заборонена /а.с. 29/.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції керувався тим, що надання квартири, яка перебуває у санітарно-захисній зоні суперечить ст. 50 ЖК УРСР, тому цілком законно ордер на спірну квартиру позивачам не надавався.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Відповідно до ст.9 ЖК України громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду або на одержання за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення для категорій громадян, визначених законом, або в будинках житлово-будівельних кооперативів.

Статтею 51 ЖК України передбачено, що жилі приміщення в будинках житлового фонду місцевих Рад народних депутатів надаються громадянам виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів за участю громадської комісії з житлових питань, створюваної при виконавчому комітеті з депутатів Рад, представників громадських організацій, трудоих колективів.

Згідно із ст.58 ЖК України на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення.

Відповідно до ст.61 ЖК України Користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення.

Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім'я якого видано ордер.

Позивач разом зі своїми доньками була вселена у квартиру АДРЕСА_5 на підставі постанови дирекції і комітету профспілки заводу ім.Петровського від 29 липня 1992 року №280.

З матеріалів справи вбачається, що ордер на заселення жилої площі за адресою: АДРЕСА_1 виконавчим комітетом Дніпровської міської ради не видавався, договір найму жилого приміщення з ОСОБА_1 не укладався.

Також не можуть бути задоволені вимоги позивачів виходячи з наступного.

З 30 квітня 2013 року позивачі зареєстровані та проживають за адресою: АДРЕСА_3.

А житлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 було надано ОСОБА_1 для проживання без реєстрації, оскільки вона працювала двірником на заводі ім.Петровського.

Таким чином, судом першої інстанції вірно було відмовлено в задоволенні вимог з підстав їх необґрунтованості.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Виходячи із наведеного, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції постановлено із дотриманням норм чинного матеріального та процесуального законодавства, а тому підстав для його скасування немає.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 05 жовтня 2018 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Постанова суду може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Т.Р. Куценко

Судді: Е.Л.Демченко

М.О.Макаров