Єдиний унікальний номер 235/3461/18 Номер провадження 22-ц/804/1572/19

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 липня 2019 року Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого-судді Мальованого Ю.М.,

суддів: Папоян В.В., Канурної О.Д.,

за участю:

секретаря судового засідання Розпутько Я.О.

представника відповідача ОСОБА_1 .О.,

представника третьої особи управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Донецькій області Пупченко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Бахмут Донецької області у залі судових засідань № 3 цивільну справу № 235/3461/18 за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське», Головного управління Держпраці в Донецькій області, третя особа: Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, про визнання недійсним та скасування акту за формою Н-5, визнання нещасного випадку таким, що пов`язаний з виробництвом, з апеляційними скаргами третьої особи Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області на рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 04 квітня 2019 року та відповідача Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» на рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 04 квітня 2019 року, на додаткове рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 15 квітня 2019 року та додаткове рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 10 травня 2019 року (суддя першої інстанції Величко О.В.),-

В С Т А Н О В И В :

У червні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» (далі - ПРАТ «ШУ «Покровське»), Головного управління Держпраці в Донецькій області, третя особа: Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, про визнання недійсним та скасування акту за формою Н-5, визнання нещасного випадку таким, що пов`язаний з виробництвом, зобов`язання ПРАТ «ШУ «Покровське» провести розслідування нещасного випадку на виробництві з додержанням строків, чинного законодавства.

В обґрунтування позовних вимог вказав, що 13 січня 2015 року, працюючи на ПРАТ «ШУ «Покровське» у другу зміну машиністом електровозу підземним 3 розряду на 708 горизонті, о 17.00 годині з ним стався нещасний випадок на виробництві. Близько 17.00 години він перебував на борту кабіни дізеловозу і за допомогою дерев`яної затяжки, однією стороною упертою у кабіну дізеловозу, а другою в поїзний склад, що складається з вагонеток і площадок з матеріалами та обладнаннями, виконував штовхання даного составу до порожнякової гілки біля стовбурового двору допоміжного ствола гор. 708м. У цей момент дерев`яна затяжка зісковзнула з площадки і одним кінцем вперлася в підошву гірничої виробки, а другим кінцем вдарила позивача в область тазу, в результаті чого він відчув гострий біль. Після отримання травми він відпрацював до кінця зміни і при виконанні прийому-передачі зміни повідомив про те, що з ним стався нещасний випадок. В медичний пункт він не звертався, оскільки вважав, що травма незначна. В подальшому його стан здоров`я погіршився, він вимушений був звернутися до лікарні, де йому первісно було встановлено діагноз: перелом хребта L5, перелом лонної та седалищної кістки зліва.

23 квітня 2015 року було проведено розслідування нещасного випадку, за наслідками якого складений акт за формою Н-5 не пов`язаний з виробництвом.

Головним управлінням Держпраці в Донецькій області було розглянуто скаргу щодо незгоди ОСОБА_2 із висновками комісії з розслідування нещасного випадку, який стався з ним 13 січня 2015 року. За результатами розгляду скарги позивача ГУ Держпраці в Донецькій області було видано ПРАТ «ШУ «Покровське» припис за формою Н-9 № 06.4-3/2 від 05 січня 2018 року щодо повторного розслідування нещасного випадку, який стався з ОСОБА_2 .

Відповідно до акту № Н-5 від 05 лютого 2018 року нещасного випадку, що стався із ним, як такого, що пов`язаний з виробництвом, також не встановлено.

Внаслідок отриманої травми його стан здоров`я погіршився і 10 квітня 2015 року він пройшов медичне обстеження та отримав направлення на медико-соціальну експертну комісію.

Просив визнати недійсним та скасувати акт за формою Н-5 від 06 лютого 2018 року; визнати нещасний випадок, який з ним стався 13 січня 2015 року під час виконання трудових обов`язків таким, що пов`язаний з виробництвом; зобов`язати ПРАТ «ШУ «Покровське» провести розслідування нещасного випадку на виробництві, який стався з ОСОБА_2 13 січня 2015 року під час виконання трудових обов`язків, з додержанням строків чинного законодавства, з урахуванням медичних документів, та скласти акт за формою Н-1.

Ухвалою суду від 03 квітня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_2 в частині зобов`язання ПРАТ «ШУ «Покровське» провести розслідування нещасного випадку на виробництві, який стався з ОСОБА_2 13 січня 2015 року під час виконання трудових обов`язків, з додержанням строків чинного законодавства, з урахуванням медичних документів, та скласти акт за формою Н-1 залишені без розгляду.

04 квітня 2019 року рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області задоволені позовні вимоги ОСОБА_2

Визнано недійсним та скасовано акт за формою Н-5 від 06 лютого 2018 року проведення розслідування нещасного випадку, який стався з ОСОБА_2 , 13 січня 2015 року при виконанні трудових обов`язків.

Визнано нещасний випадок, який стався з ОСОБА_2 13 січня 2015 року під час виконання трудових обов`язків таким, що пов`язаний з виробництвом.

15 квітня 2019 року додатковим рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області стягнуто з ПРАТ «ШУ «Покровське» на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп.

10 травня 2019 року додатковим рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області стягнуто з ПРАТ «ШУ «Покровське» витрати по проведенню судово-медичної експертизи у сумі 9 546 грн. 75 коп.

10 травня 2019 року ухвалою Красноармійського міськрайонного суду виправлено описку в додатковому рішенні Красноармійського міськрайонного суду від 15 квітня 2019 року та визначено вважати вірним в додатковому рішенні суму стягнутого судового збору «2 114,40» замість вказаної «704,80».

Не погоджуючись із судовим рішенням, третя особа Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 04 квітня 2019 року та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні вимог у повному обсязі, стягнути з позивача судовий збір за подання апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі заявник звертає увагу апеляційного суду на те, що суд при винесенні рішення не взяв до уваги висновок повторного розслідування нещасного випадку, який стався з позивачем 13 січня 2018 року. На думку управління суд не вправі перебирати на себе права та обов`язки комісії з розслідування нещасного випадку. Саме Порядком проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженим постановою КМУ від 30 листопада 2011 року № 1232 (далі - Порядок) встановлена процедура визначення комісією пов`язаний чи не пов`язаний нещасний випадок з виробництвом, процедура складання актів за формою Н-5 і Н-1 та їх оскарження. Дійшовши висновку про скасування акту за формою Н-5 від 06 лютого 2018 року, судом порушено п. 10 Порядку, затвердженого постановою КМУ від 30 листопада 2011 року № 1232.

Крім того, на думку управління судом не були з`ясовані всі обставини у справі, на яких ґрунтуються вимоги. Суд не оцінив об`єктивно докази, що мають значення для вирішення справи по суті, не врахував, що позивач не надав жодного доказу того, що травма пов`язана з виробництвом, не вказав жодного свідка, який міг би підтвердити факт його травмування в шахті 13 січня 2015 року. На думку управління вважати основним доказом по справі висновок судово-медичної комісії є хибним, так як такі висновки основані лише на припущеннях. Наголошує, що позивачем не було доведено факт того, що отримані тілесні ушкодження ним 13 січня 2015 року отримані саме на робочому місці та під час виконання службових обов`язків (а.с. 1-6 т. 2).

Апеляційна скарга відповідача ПРАТ «ШУ «Покровське» мотивована тим, що фактично своїм рішенням суд як орган судової гілки влади перебрав на себе функції органу виконавчої влади, тобто в порушення визначеного в Конституції принципу розподілу влади взяв на себе обов`язки комісії по проведенню розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій, що сталися з працівниками на підприємствах. Відповідно до положень Порядку, затвердженому постановою КМУ № 1232 лише комісія з розслідування має повноваження щодо з`ясування обставин та причин настання нещасного випадку та визначати за результатами розслідування пов`язаний чи не пов`язаний нещасний випадок з виробництвом, встановлювати осіб, які допустили порушення вимог законодавства про охорону праці, складати відповідні акти. На переконання скаржника суд міг лише встановити факт нещасного випадку, але висновок про те, чи пов`язаний випадок з виробництвом має право зробити лише комісія з розслідування. Судом не враховано, що з якихось причин позивач до медпункту шахти не звертався, а був оглянутий лікарем-травматологом на наступний день після травми. Висновок суду, що травма пов`язана з виробництвом, виходячи лише з того, що вона отримана позивачем у робочий час під час перебування на робочому місці суперечить законодавству, оскільки відповідно до змісту ПКМУ № 1232 тільки сам факт травмування на робочому місці далеко не завжди дає підстави вважати нещасний випадок таким, що пов`язаний з виробництвом.

Також заявник зазначає, що визнаючи недійсним та скасовуючи акт за формою Н-5, судом не зроблено висновок в чому саме полягає протиправність цього акту, не зазначено які саме дії комісії з розслідування призвели до того, що комісія не прийняла рішення про видачу акту за формою Н-1. В чому конкретно протизаконність дій саме відповідача ПРАТ «ШУ «Покровське» в рішенні також не зазначено. Чому саме з ПРАТ «ШУ «Покровське», а не з іншого відповідача стягнуто судовий збір в додатковому рішенні суду від 15 квітня 2019 року взагалі не обґрунтовано.

На підставі викладеного, відповідач ПРАТ «ШУ «Покровське» просить скасувати рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 04 квітня 2019 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні вимог позивача у повному обсязі. Скасувати додаткове рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 15 квітня 2019 року та ухвалити нове рішення, яким судові витрати покласти на позивача. Крім того, просить скасувати додаткове рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 10 травня 2019 року щодо стягнення на користь позивача витрат по проведенню судово-медичної експертизи у сумі 9 546 грн. 75 коп. та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні вимог позивача у повному розмірі (а.с. 89-94, 101-106 т. 2).

Письмові відзиви на апеляційні скарги Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області та ПРАТ «ШУ «Покровське» учасниками справи на час розгляду справи не надані.

Відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частинами 1, 2 ст. 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В судове засідання апеляційного суду позивач ОСОБА_2 та представник Головного управління Держпраці в Донецькій області не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Від них надійшли заяви про слуханні справи у їх відсутність (а.с. 141, 143, т.2 ).

Апеляційний суд вважає можливим розглянути справу у відсутність позивача, представника Головного управління Держпраці в Донецькій області, явка яких у судове засідання обов`язковою не визнавалась, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача ПРАТ «ШУ «Покровське» Маляренко Б.О. та представника третьої особи управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Донецькій області Пупченко А.В., які наполягали на поданих апеляційних скаргах, просили скасувати рішення суду першої інстанції і в задоволенні позовних вимог відмовити, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційні скарги відповідача ПРАТ «ШУ «Покровське» та третьої особи Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області підлягають задоволенню.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив з доведеності та обґрунтованості позовних вимог. При цьому суд дійшов висновку, що незважаючи на відсутність свідків вказаного нещасного випадку, наданими позивачем доказами підтверджено, що травму він отримав у робочий час під час перебування на робочому місці при виконанні трудових обов`язків, висновки судово-медичної експертизи не виключають можливості виникнення зазначених позивачем ушкоджень за обставин, вказаних позивачем, що фактично встановлює причинний зв`язок між подією та отриманою травмою. За таких обставин нещасний випадок, який стався з позивачем 13 січня 2015 року о 17.00 год. слід визнати таким, що пов`язаний з виробництвом.

Апеляційний суд не може повністю погодитися з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Звертаючись до суду з позовом, позивач свої вимоги обґрунтував тим, що 13 січня 2015 року він прибув на територію ПРАТ «ШУ «Покровське» для роботи у 2 зміну. Близько 17.00 годин за допомогою дерев`яної затяжки, однією стороною упертою у кабіну дізеловоза, а другою в поїзний склад, що складався з вагонеток і площадок з матеріалами та обладнання, він виконував штовхання даного составу до порожнякової гілки біля стовбурового двору допоміжного ствола горизонту 708 м. Дерев`яна затяжка зісковзнула з площадки і одним кінцем вперлася в підошву гірничої виробки, а другим вдарила ОСОБА_2 в область тазу. Після цієї події він доробив до кінця зміни, та після виконання змінного завдання при прийомі передачі зміни повідомив машиністу електровоза ОСОБА_3 про те, що отримав травму. З приводу отриманої травми перебував на лікуванні в медичних установах.

З матеріалів справи вбачається, що комісією, утвореною наказом ПРАТ «ШУ «Покровське» № 82ТБ від 21 січня 2015 року, проведено розслідування нещасного випадку та зроблено висновок про відсутність підстав для кваліфікування даного нещасного випадку як такого, що пов`язаний з виробництвом, про що зазначено в акті за формою Н-5 від 23 квітня 2015 року. При опитуванні свідків, вказаних у заяві ОСОБА_2 , комісією було встановлено, що факту травмування ОСОБА_2 ніхто не бачив. (а.с. 13-14 т. 1).

05 січня 2018 року ПРАТ «ШУ «Покровське» отримало припис № 06.4-4/1 від 05 січня 2018 року за формою Н-9, виданий головним державним інспектором відділу гірничотехнічного нагляду у Покровському регіоні ГУ Держпраці в Донецькій області за перевіркою, здійсненою за скаргою ОСОБА_2 (а.с. 61-63 т. 1).

На підставі припису наказом ПРАТ «ШУ «Покровське» № 51ТБ від 11 січня 2018 року було створено комісію з повторного розслідування нещасного випадку з ОСОБА_2 .

Також матеріалами справи доведено, що 06 лютого 2018 року директором ПРАТ «ШУ «Покровське» затверджено акт за формою Н-5 проведення розслідування нещасного випадку, що стався з ОСОБА_2 . За результатами повторного розслідування нещасного випадку комісія провела додаткове опитування осіб, яких ОСОБА_2 вказав як свідків нещасного випадку, і дійшла висновку, що у даному випадку комісія з розслідування не має підстав кваліфікувати даний нещасний випадок, як нещасний випадок пов`язаний з виробництвом. По даному випадку акт за формою Н-1 не складається (а.с. 30-32 т. 1).

Захист прав, свобод та інтересів працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, здійснюється у спосіб, визначений законами України.

Згідно зі ст. 171 Кодексу законів про працю України власник або уповноважений ним орган повинен проводити розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві відповідно до порядку, встановленого Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 6 ст. 13 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" факт нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання розслідується в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України, відповідно до Закону України "Про охорону праці".

За змістом ст. 22 Закону України "Про охорону праці", п. п. 10, 38 та 58 Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого постановою КМУ від 30 листопада 2011 року N 1232 (що мав чинність на час спірних правовідносин)(надалі Порядок), роботодавець повинен організувати розслідування нещасного випадку, для чого зобов`язаний своїм наказом утворити комісію з розслідування нещасного випадку.

Зазначена комісія зобов`язана з`ясувати обставини та причини нещасного випадку за відповідною формою.

Згідно положень пункту 7 Порядку, розслідування проводиться у разі виникнення нещасного випадку, а саме обмеженої в часі події або раптового впливу на працівника небезпечного виробничого фактора чи середовища, що сталися у процесі виконання ним трудових обов`язків, внаслідок яких зафіксовано шкоду здоров`ю, зокрема від одержання поранення, травми, у тому числі внаслідок тілесних ушкоджень, які призвели до втрати працівником працездатності на один робочий день чи більше.

Відповідно до пункту 14 Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві, комісія зобов`язана протягом трьох робочих днів з моменту її утворення, зокрема, з`ясувати обставини і причини нещасного випадку, а також вивчити первинну медичну документацію (журнал реєстрації травматологічного пункту лікувально-профілактичного закладу, звернення потерпілого до медичного пункту або медико-санітарної частини підприємства, амбулаторну картку та історію хвороби потерпілого, документацію відділу кадрів, відділу (служби) охорони праці тощо); скласти у п`яти примірниках акт проведення розслідування нещасного випадку за формою Н-5 згідно з додатком 3 та акт про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, за формою Н-1 згідно з додатком 4 (у разі, коли нещасний випадок визнано таким, що пов`язаний з виробництвом) і передати їх роботодавцеві для затвердження. У разі, коли нещасний випадок визнаний комісією таким, що не пов`язаний з виробництвом, складається акт за формою Н-5.

Пунктом 15 Порядку передбачені обставини, за якими нещасний випадок визнається таким, що пов`язаний з виробництвом. Пунктом 16 Порядку визначено перелік обставин, за яких нещасні випадки не визнаються такими, що пов`язані з виробництвом. Зазначені переліки є вичерпними.

Зі змісту пунктів 14-16 Порядку вбачається, що з`ясування обставин і причин нещасного випадку, обстеження місця настання нещасного випадку, одержання письмових пояснень потерпілого та свідків нещасного випадку та причетних до нього осіб, складання акта розслідування нещасного випадку за формою Н-1, належить до компетенції комісії по розслідуванню нещасного випадку.

У разі незгоди з висновками спеціальної комісії щодо обставин та причин нещасного випадку керівник Держнаглядохоронпраці або його територіального органу має право призначити повторне (додаткове) спеціальне розслідування такого випадку спеціальною комісією в іншому складі і за результатами її роботи скасувати висновки попередньої спеціальної комісії.

Пунктом 54 Порядку передбачено, що рішення спеціальної комісії в іншому складі щодо результатів повторного (додаткового) спеціального розслідування обставин і причин настання нещасного випадку може бути оскаржено у судовому порядку у разі незгоди роботодавця, потерпілого або члена його сім`ї чи особи, яка представляє його інтереси, зі змістом затвердженого акта форми Н-5, форми Н-1 (або форми НПВ).

Таким чином, на законодавчому рівні право висловлювати незгоду з висновками роботи спеціальної комісії серед інших надано також потерпілому, членам його сім`ї чи уповноваженої ним особи, яка представляє його інтереси, шляхом оскарження у судовому порядку.

Після проведення новоствореною комісією повторного розслідування нещасного випадку від 05 лютого 2018 року, за висновками якої не було виявлено підстав кваліфікувати його як такий, що пов`язаний з виробництвом, (а.с.30-32, т.1), позивач, незгодний з таким висновком, скористався своїм правом та звернувся до суду з вимогою визнати, що 13 січня 2015 року з ним стався нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом.

Суд першої інстанції визнав встановленим той факт, що 13 січня 2015 року позивач перебував на території ПАТ «ШУ «Покровське» на роботі у 2 зміну, де о 17 год., керуючи дізелевозом, за допомогою дерев`яної затяжки виконував штовхання поїзного складу до порожнякової гілки біля стовбурового двору допоміжного стволу горизонт 708 м. Дерев`яна затяжка зісковзнула та травмувала позивача в область тазу. Доробивши до кінці зміни, про отриману травму він повідомив машиніста електровоза ОСОБА_3 . З приводу отриманої травми позивач перебував на лікуванні у медичних установах.

Відповідно до статей 12 і 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень та надати ці докази відповідно до ст. 76-80 ЦПК України.

У ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови в їх прийнятті.

Таким чином, доведення того факту, що травма була отримана безпосередньо під час виконання роботи позивачем в робочий час, є його обов`язком.

Аналізуючи матеріали справи та рішення суду першої інстанції, апеляційний суд відзначає, що висновок суду про те, що 13 січня 2015 року з ОСОБА_2 стався нещасний випадок на виробництві за обставин, які викладені в позовній заяві, свого підтвердження належними та допустимими доказами не знайшов.

До матеріалів справи залучено висновок судово-медичної експертизи № 250 від 29 грудня 2018 року (а.с.143-154, т.1), відповідно до якого у потерпілого мали місце наступні, об`єктивно підтверджені тілесні ушкодження : садно в області попереково-крижового відділу хребта та гематома, садно в області лівої сидниці; косі переломи обох лонних кісток, двійний перелом в області її горизонтальної гілки ліворуч; перелом обох сідничних кісток з незначним зміщенням справа та помірним зміщенням кісткових відламків ліворуч з деформацією лівого замикального отвору, без порушення функції тазових органів.

За висновком експерта з подібними тілесними ушкодженнями (закриті переломи лонних та сідничних кісток без значного зсуву кісткових відламків), потерпілі можуть виконувати активні дії, в тому числі пересуватися, ходити, з наявністю больового синдрому.

На поставлені питання щодо механізму отримання позивачем наявних тілесних ушкоджень експерт не відповів, оскільки вони мають з`ясовуватися шляхом проведення слідства.

«Правилами судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України N 6 від 17 січня 1995 року, у відповідності з якими проводяться судово-медичні експертизи, до компетенції експерта не віднесено з`ясування питань щодо того, чи пов`язані тілесні ушкодження з нещасним випадок на виробництві.

До матеріалів справи також залучені копії пояснень, надані особами, на яких як на свідків нещасного випадку вказав позивач.

Машиніст електровоза ОСОБА_4 та електрослюсар підземний ОСОБА_5 повідомили, що зі слів ОСОБА_2 той впав із секції через що отримав травму. Кожний з них пропонував йому пройти медогляд у медичному пункті підприємства, але позивач відмовився. Машиніст ОСОБА_3 пояснив, що під час перезміни ОСОБА_2 повідомив про те, що у нього болить нога, про обставини та причини травми він нічого не розповідав. Помічник начальника дільниці ШТ ОСОБА_6 повідомив, що зі слів ОСОБА_2 той «забурив» секцію (секція зійшла з рейок) в ОКД горизонт 708 та під час її постановки впав і нібито отримав травму, проте наряду на виконання цих робіт йому не видавалося. На пропозицію пройти медогляд у медичному пункті підприємства ОСОБА_2 відмовився, із шахти на поверхню виїжджав самостійно, без сторонньої допомоги (а.с. 69 -77, т.1).

Опитані при розслідуванні нещасного випадку свідки не були очевидцями отримання позивачем травми під час роботи 13 січня 2015 року.

Із відповіді, наданої представнику позивача адвокату Чумак І.Н., головний лікар комунального закладу охорони здоров`я «Добропільська лікарня інтенсивного лікування» повідомив, що хворий ОСОБА_2 звернувся в поліклінічне відділення № 1 до лікаря-травматолога зі скаргами на сильний біль в області тазу. В амбулаторній карті лікаря зроблено запис про те, що травма сталася на виробництві 13 січня 2015 року, зя слів хворого до медичного пункту на виробництві він не звертався. Повідомлення про виробничу травму лікарем не відправлялося (а.с. 17, т.1).

До матеріалів справи залучено виписку із історії хвороби ОСОБА_2 , де зазначено, що травма є виробничою, 13 січня 2015 року хворий упав з висоти близько 2 метрів на рейки. З роботи самостійно добрався додому, а вранці звернувся на прийом до травматолога (а.с. 21, т.1).

Із направлення на медико-соціально-експертну комісію (МСЕК) від 10 квітня 2015 року вбачається, що травма отримана на виробництві 13 січня 2015 року, ОСОБА_2 упав з висоти близько 2 метрів на рейки (а.с. 27, т.1). Висновок МСЕК у справі відсутній.

Відповідно до п. 8 Порядку про кожний нещасний випадок потерпілий або працівник, який його виявив, чи інша особа - свідок нещасного випадку повинні негайно повідомити керівника робіт, який безпосередньо здійснює контроль за станом охорони праці на робочому місці (далі - безпосередній керівник робіт), чи іншу уповноважену особу підприємства і вжити заходів до надання необхідної допомоги потерпілому. У разі настання нещасного випадку безпосередній керівник робіт зобов`язаний:

терміново організувати надання першої невідкладної допомоги потерпілому, забезпечити у разі потреби його доставку до лікувально-профілактичного закладу;

негайно повідомити роботодавця про те, що сталося;

зберегти до прибуття комісії з розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку обстановку на робочому місці та машини, механізми, обладнання, устаткування (далі - устаткування) у такому стані, в якому вони були на момент настання нещасного випадку (якщо це не загрожує життю чи здоров`ю інших працівників і не призведе до більш тяжких наслідків та порушення виробничих процесів), а також вжити заходів до недопущення подібних нещасних випадків.

Шахтарську справу традиційно прийнято асоціювати з тяжкими умовами праці, значними фізичними навантаженнями, серйозною шкодою для здоров`я і, нажаль, потенційно ризиковою для життя.

Саме тому питанням безпеки праці, фіксуванню випадків травмування працівників та їх розслідуванню у галузі приділять особливу увагу.

Із наведеного вбачається, що 13 січня 2015 року а ні під час робочої зміни, а ні після закінчення роботи ОСОБА_2 не повідомляв керівника робіт про те, що з ним стався нещасний випадок на виробництві, до медичного пункту підприємства за допомогою не звертався, факт отримання ним виробничої травми не зафіксував та після закінчення робочої зміни покинув територію підприємства.

Разом з тим ступінь тяжкості наявних у позивача тілесних ушкоджень, зафіксованих судово-медичною експертизою, зі слів останнього отриманих під час робочої зміни 13 січня 2015 року, мала визивати у нього больовий синдром та стати причиною звернутися за первинною медичною допомогою на підприємстві, повідомивши про нещасний випадок, що стався з ним на роботі. Проте з незрозумілих причин позивач цього не зробив.

Обставини нещасного випадку від 13 січня 2015 року, вказані свідками зі слів позивача, пояснення позивача про механізм ушкодження, які він надав 14 січня 2015 року під час відвідування КУЗ «Добропільська лікарня інтенсивного лікування», що були занесені в історію хвороби та відображені в направленні на МСЕК, входять у протиріччя з тими обставинами, які ОСОБА_2 навів у позовній заяві про нещасний випадок від 13 січня 2015 року, та які суд першої інстанції визнав як встановлені.

Таким чином, стає незрозумілим при яких же саме обставинах позивачем була отримана виробнича травма, наслідками якої є тілесні ушкодження, зафіксовані судово-медичною експертизою.

Оскільки 13 січня 2015 року позивач не вбачав необхідним звертатися за медичною допомогою на підприємстві, виникає сумнів щодо того, що наведені у висновку судово-медичної експертизи тілесні ушкодження були отримані ним саме під час робочої зміни.

Зважаючи на те, що вказані позивачем свідки особисто очевидцями нещасного випадку не були, щодо обставин нещасного випадку пояснення давали зі слів позивача, їх зміст входить в протиріччя з обставинами нещасного випадку, що викладені самим позивачем, апеляційний суд цей доказ як належний до уваги не бере.

Підсумовуючи наведене, апеляційний суд відзначає, що позивач не довів, що з ним стався нещасний випадок на виробництві, внаслідок якого під час робочої зміни 13 січня 2015 року він отримав тілесні ушкодження, зафіксовані висновком судово-медичної експертизи № 250 від 29 грудня 2018 року (а.с.143-154, т.1), з огляду на що у позові слід відмовити.

Відповідно до п. 3 п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміні судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення суду першої інстанції повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Таким чином, рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 04 квітня 2019 року у даній справі підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідно роз`яснень, викладених у п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», у разі скасування рішення у справі ухвалене додаткове рішення втрачає силу.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно п.п «б» п. 4 ч. 1 ст. 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови апеляційного суду зазначається новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції у випадку скасування або зміни судового рішення.

За подання позовної заяви позивачем ОСОБА_2 було сплачено судовий збір у загальному розмірі 2 114 грн. 40 коп., вартість проведеної по справі судово-медичної експертизи склала 9546 грн. 75 коп.(а.с. 1, 40, 139 (а) т. 1).

З огляду на відмову у задоволенні позовних вимог понесені ОСОБА_2 судові витрати слід віднести на рахунок позивача.

Крім того, за подання апеляційної скарги відповідачем ПРАТ «ШУ «Покровське» було сплачено судовий збір у розмірі 2 114 грн. 14 коп.(а.с. 96 т. 2), третьою особою Управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області за подання апеляційної скарги сплачено судовий збір у загальному розмірі 2 114 грн. 40 коп. (а.с. 19,86 т. 2).

Враховуючи задоволення вимог апеляційної скарги відповідача ПРАТ «ШУ «Покровське» та третьої особи Управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, з позивача у відшкодування понесених судових витрат за подання апеляційних скарг на користь зазначених осіб має бути стягнуто судовий збір по 2 114 грн. 40 коп. кожному.

Керуючись ст. 374, ст. 376, ст.ст. 381 - 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» та Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області задовольнити.

Рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 04 квітня 2019 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське», Головного управління Держпраці в Донецькій області, третя особа: Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, про визнання недійсним та скасування акту за формою Н-5, визнання нещасного випадку таким, що пов`язаний з виробництвом відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» витрати по сплаті судового збору у сумі 2 114 (дві тисячі сто чотирнадцять) грн. 40 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області витрати по сплаті судового збору у сумі 2 114 (дві тисячі сто чотирнадцять) грн. 40 коп.

Додаткові рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 15 квітня 2019 року та від 10 травня 2019 року втрачають силу.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя: Ю.М. Мальований

Судді: В.В. Папоян

О.Д. Канурна

Повне судове рішення складено 1 серпня 2019 року.

Головуючий суддя: Ю.М. Мальований