Ухвала

25 січня 2019 року

м. Київ

справа № 569/10169/17

провадження № 61-48916ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Ступак О. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 19 березня 2018 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 06 листопада 2018 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2017 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 28 квітня 2011 року № б/н в розмірі 34 972,39 грн, з яких: 591,43 грн - заборгованість за кредитом, 27839,42 грн - заборгованість по відсотках за користування кредитом, 4 400,00 грн - заборгованість за пенею та комісією, 500,00 грн - штраф (фіксована частина), 1641,54 грн - штраф (процентна складова) та судові витрати по справі понесені позивачем по сплаті судового збору в розмірі 1 600,00 грн.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 19 березня 2018 року, залишеним без змін постановою Рівненського апеляційного суду від 06 листопада 2018 року, в задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

18 грудня 2018 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» подало до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 19 березня 2018 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 06 листопада 2018 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Верховний Суд дійшов висновку, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження з огляду на таке.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Згідно з пунктом 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом позову у цій справі є стягнення заборгованості у розмірі 34 972,39 грн, що є меншим, ніж сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (192 100,00 грн), а тому у розумінні ЦПК України справа є малозначною.

Посилання заявника у касаційній скарзі на те, що зазначена справа має для нього виняткове значення, оскільки невиконання відповідачем зобов'язань за кредитним договором перешкоджає стабільній роботі банку та ставить під загрозу повернення банком залучених коштів вкладникам, є безпідставними, оскільки заявником не наведено логічного обґрунтування таким твердженням, а саме, яким чином заборгованість за кредитним договором у розмірі 34 972,39 грн перешкоджає стабільній роботі банку, який за рівнем доходів є одним із найуспішніших банків України.

Доводи заявника касаційної скарги про те, що судами попередніх інстанцій проігнорована судова практика Верховного Суду сформована у ряді постанов в аналогічних справах, а саме: постанові від 06 березня 2018 року по справі № 2120/12694/12, постанові від 21 березня 2018 року по справі № 441/569/17; постанові від 28 березня 2018 року по праві № 332/3802/14-ц, чим порушено формування єдиної правозастосовчої практики, є необґрунтованими, оскільки у наведених заявником постановах Верховного Суду та оскаржуваних судових рішеннях встановлено різні фактичні обставини справ.

Зазначення судом апеляційної інстанції у постанові про можливість її оскарження до суду касаційної інстанції не змінює ціну позову у даній справі, та не спростовує наявність у Верховного Суду повноважень на визнання справи малозначною, оскільки частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена у Загальних положеннях цього Кодексу, то вона поширюються й на касаційне провадження.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

З урахуванням наведеного, оскільки Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» подало касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, а обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не підтвердились, то відсутні підстави для відкриття касаційного провадження у справі.

Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 19 березня 2018 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 06 листопада 2018 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О. В. Ступак