Справа № 305/889/19
П О С Т А Н О В А

Іменем України

02 грудня 2019 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі

головуючого судді КОНДОРА Р.Ю.

суддів МАЦУНИЧА М.В., ФАЗИКОШ Г.В.

при секретарі МИКУЛЯК Є.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у справі № 305/889/19 на ухвалу Рахівського районного суду від 10 липня 2019 року, повний текст якої складено 10 липня 2019 року, головуюча суддя Марусяк М.О., про відмову в забезпеченні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до Костилівської сільської ради Рахівського району Закарпатської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_4 , про визнання незаконними рішень органу місцевого самоврядування, -

встановив:

Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , від імені та в інтересах яких діє адвокат Ціпле І.Ю., оскаржили ухвалу судді Рахівського районного суду від 10.07.2019 про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті в частині вирішення питання щодо забезпечення позову, а саме, щодо відмови в забезпеченні позову. На думку апелянтів, ухвала судді про відмову в забезпеченні позову не відповідає вимогам закону.

Так, заява про забезпечення позову шляхом арешту земельної ділянки гр-ки ОСОБА_4 площею 0,1415 га, кадастровий № :06:002:0009, що знаходиться в межах населеного пункту в АДРЕСА_1 , та заборони відділу з питань державної реєстрації Рахівської райдержадміністрації здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо цієї земельної ділянки, є обґрунтованою, а обраний спосіб забезпечення позову пов`язаний з предметом спору.

Невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити чи унеможливити ефективний захист прав та інтересів позивачів. Спірна земельна ділянка належала матері позивачів, її право власності на землю було оформлене. Це майно є предметом спору. Тому заходи забезпечення позову є співмірними із заявленими вимогами.

ОСОБА_4 може вчинити дії, спрямовані на унеможливлення виконання рішення суду, може продати земельну ділянку або перереєструвати її.

Відповідно до ст. 159 ч. 1 п.п. 1, 2 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) на грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, а також забороною вчиняти певні дії.

Забезпечення позову є тимчасовим обмежувальним заходом, необхідним для вирішення спору, а тому не обмежує права власника.

Позивачі просять ухвалу суду першої інстанції скасувати, заяву про забезпечення позову задовольнити.

У відзиві на апеляцію третя особа ОСОБА_4 вказує на її необґрунтованість, просить залишити скаргу без задоволення, а судове рішення без змін. Зазначає, зокрема, що позивачі пред`явивши вимоги про визнання незаконними рішень органу місцевого самоврядування водночас не ставлять вимогу про визнання незаконним та скасування її свідоцтва про право власності на земельну ділянку, тому види забезпечення позову неспівмірні з позовними вимогами. Крім того, забезпечення позову порушить її майнові права, оскільки вона має процесуальне становище третьої особи в справі. З огляду на вимоги, що пред`явлені тільки до Костилівської сільської ради і лише про визнання незаконними її рішень, про ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду не йдеться, а земельна ділянка як майно не є предметом спору.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника позивачів адвоката Ціпле І.Ю., який апеляцію підтримав, розглянувши на підставі ст. 372 ч. 2 ЦПК України апеляційну скаргу у відсутність інших учасників процесу, обговоривши доводи учасників процесу, перевіривши матеріали справи, суд приходить до такого.

Як убачається з наявних матеріалів, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 і ОСОБА_3 10.05.2019 пред`явили до Костилівської сільської ради Рахівського району Закарпатської області позов про визнання незаконними рішень органу місцевого самоврядування і просили визнати незаконними та скасувати рішення Костилівської сільської ради Рахівського району від 07.08.2013 «Про надання дозволу на розробку проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність» та від 27.01.2014 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність», які стосуються ОСОБА_4 (а.с. 1-7). При цьому, гр-ку ОСОБА_4 позивачі визначили третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача. На думку позивачів, ОСОБА_4 внаслідок прийняття оспорених рішень незаконно набула у власність земельну ділянку площею 0,1415 га, кадастровий № :06:002:0009, що знаходиться в межах населеного пункту в АДРЕСА_1 .

Заявою від 10.07.2019 позивачі просили забезпечити позов шляхом арешту земельної ділянки гр-ки ОСОБА_4 площею 0,1415 га, кадастровий № :06:002:0009, що знаходиться в межах населеного пункту в АДРЕСА_1 , та заборони відділу з питань державної реєстрації Рахівської райдержадміністрації здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо цієї земельної ділянки (а.с. 12-13). На обґрунтування заяви про забезпечення позову позивачі зазначали, зокрема, що відсутність забезпечення позову може ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Ухвалою Рахівського районного суду від 10.07.2019 про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті в частині вирішення питання щодо забезпечення позову в задоволенні цієї заяви позивачів відмовлено (а.с. 18-20).

Приймаючи таке процесуальне рішення, суд першої інстанції виходив із предмета позову у взаємозв`язку з даними про оформлення права власності на земельну ділянку особою, щодо майна якої позивачі просили вжити заходи забезпечення позову, а також з процесуального статусу цієї особи в справі. Суд дійшов висновку про неспівмірність запропонованих позивачами видів забезпечення позову з пред`явленими позовними вимогами, тому підстав для задоволення заяви не вбачав.

Таке вирішенням питання про забезпечення позову правильне.

За приписами ст. 3 ч. 1 п. 6, ст. 13 ч.ч. 1-3 ЦК України, ст. 2 ч. 3 п. 11, ст. 44 ч. 1 ЦПК України, що узгоджуються з іншими нормами цих законів, особа в цивільних і процесуальних відносинах повинна діяти добросовісно, не завдаючи шкоди, зловживання цивільним та процесуальними правами не допускається.

Відповідно до ст. 149 ч.ч. 1, 2, ст. 150 ч. 1 п.п. 1, 2, ст. 151 ч. 1 ЦПК України, суд за заявою позивача може вжити передбачені ЦПК України заходи забезпечення позову, якщо їх невжиття може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду; позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, забороною вчиняти певні дії.

Позивачі не пред`являли вимог до ОСОБА_4 про припинення її права власності на відповідну земельну ділянку, натомість просили визнати незаконними та скасувати рішення органу місцевого самоврядування щодо надання у власність цієї земельної ділянки. Відповідачем у справі є Костилівська сільська рада Рахівського району, ОСОБА_4 є третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача.

Предмет позову та суб`єктний склад учасників процесу є одними з ключових обставин, які підлягають з`ясуванню при вирішенні питання про забезпечення позову, позаяк безпосередньо впливають на можливість такого забезпечення, його розмір, визначення обсягу обмежень, які можуть застосовуватися у відповідний спосіб, при цьому, арешт може бути застосований лише щодо належного відповідачу майна, що знаходиться в нього та/або у третіх осіб, або підлягає передачі відповідачу.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ст. 150 ч. 3 ЦПК України). Без належного врахування наведених вище обставин про дотримання правил щодо співмірності заходів забезпечення позову з позовними вимогами не йдеться. Обставини, що слугують підставами для забезпечення позову, обрання виду та меж такого забезпечення є предметом доказування (ст. 77 ч. 2, ст. 149 ч. 2, ст. 151 ч. 1 п.п. 3, 4, 5, ст. 153 ч.ч. 3, 4 ЦПК України). З`ясування та встановлення цих обставин на відповідній стадії процесу є компетенцією суду першої інстанції.

Таким чином, для накладення арешту на майно третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача та з якою позивачі спір не ініціювали, апріорі не було підстав, як не було, зважаючи на предмет позову, таких підстав і для заборони вчиняти певні дії. Поза тим, визначені позивачами заходи забезпечення позову є взаємопов`язаними і стосуються по суті прав саме третьої особи ОСОБА_4 . Заходи забезпечення позову, що їх просили застосувати позивачі, за встановлених обставин не можна визнати співмірними з позовними вимогами, а з огляду на зміст цих вимог немає підстав вважати, що в разі задоволення позову виконання рішення буде утрудненим.

Відтак, на підставі ст. 375 ЦПК України апеляцію позивачів, яка законності та обґрунтованості судового рішення не спростовує, слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції в оскарженій частині без змін.

Керуючись ст. 374 ч. 1 п. 1, ст.ст. 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 залишити без задоволення, а ухвалу Рахівського районного суду від 10 липня 2019 року про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті в частині відмови в забезпеченні позову без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню не підлягає. Повне судове рішення складене 12 грудня 2019 року.

Судді