Постанова

Іменем України

11 грудня 2019 року

м. Київ

справа № 334/6163/17

провадження № 61-13102св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду Грушицького А. І. (суддя-доповідач), Сердюка В. В., Фаловської І. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - комунальне підприємство «Запоріжринок»,

розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 12 квітня 2019 року у складі судді Гнатюка О. М. та постанову Запорізького апеляційного суду від 13 червня 2019 року у складі колегії суддів: Кримської О. М., Дашковської А. В., Кочеткової І. В.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до комунального підприємства «Запоріжринок» про скасування наказів про винесення догани та про звільнення, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

21 вересня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, який уточнив 03 квітня 2018 року, до КП «Запоріжринок» про скасування наказів про винесення догани та про звільнення, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позову зазначав, що 17 травня 1983 року він був прийнятий на посаду продавця в «Запорізьке обласне управління ринками» Критий ринок «Торгово-закупівельне підприємство». В квітні 1995 року його було переведено на посаду рубачем м`яса на Критому ринку. В подальшому «Торгово-закупівельне підприємство» було включено в КП «Запоріжринок». Після отримання ним інвалідності на підприємстві до штатного розкладу було введено дві посади контролерів-приймальників ринку, на одну з яких його було переведено у 2010 році.

22 серпня 2017 року його було звільнено з посади наказом № 136 «Про звільнення» на підставі пункту 3 частини першої статті 40 КЗпП України за систематичне невиконання працівником без поважних причин обов`язків.

Позивач вважає незаконним наказ про винесення догани № 92 від 27 червня 2017 року, оскільки його винесено на підставі незаконного наказу № 20-к «Про переміщення» від 17 лютого 2017 року, який він не підписував та покладені на нього завдання виконував своєчасно та правильно, у встановлені терміни.

Згідно з наказом № 20-к «Про переміщення» від 17 лютого 2017 року: контролер - приймальник ринка ОСОБА_1 з 18 лютого 2017 року переміщений для продовження своїх посадових обов`язків на територію «Хортицького ринку» КП «Запоріжринок», з тим же самим графіком робочого дня, тобто з 06:00 год. ранку.

Позивач вважав, що фактично наказом № 20-к «Про переміщення» від 17 лютого 2017 року було змінено істотні умови праці, за відсутності виробничої потреби.

З переміщенням він не був згодний, оскільки є особою з інвалідністю 3 групи довічно, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 . Працевлаштувався він саме на «Критий ринок» на посаду контролера - приймальника. На час укладення трудового договору в КП «Запоріжринок» існувало лише дві такі штатні одиниці, одна на «Критому ринку», друга на «Центральному ринку» (м. Запоріжжя, вул. Анголенко). На «Хортицькому ринку» посади контролера - приймальника не було, а посада контролер - касир ринку не відповідала умовам трудового договору, який в нього був чинний станом на 2016-2017 роки. Крім того, дістатись до «Хортицького ринку» з Космічного мікрорайону на 06:00 год. для нього фактично неможливо та виснажливо.

У відповідності до статті 32 КЗпП України, він не надав згоду на переведення.

08 серпня 2017 року відповідачем було винесено наказ № 36-к «Про переміщення», з яким позивач не згоден в частині його переміщення на роботу на «Малий ринок», оскільки у штатному розкладі на «Малому ринку» немає посади контролера - приймальника, а він повинен був виконувати обов`язки контролера - касира «Малого ринку», та він не давав своєї згоди на таке переміщення, тому відповідач в порушення пункту 6 статті 36 КЗпП України повинен був його звільнити.

Посилався на те, що власник або уповноважений ним орган не має права переміщати працівника на роботу, протипоказану йому за станом здоров`я, враховуючи, що він є особою з інвалідністю 3 групи.

Вказував, що даним наказом було змінено істотні умови праці.

Він продовжував з`являтись на роботу на «Критий ринок», втім до роботи його не допустили.

З січня 2017 року по день звільнення - 22 серпня 2017 року заробітна плата йому не виплачувалась.

В порушення вимог статей 47, 116, 117 КЗпП України відповідач не розрахувався з ним у день звільнення.

Позивач також вважає незаконним наказ про винесення догани № 125 від 09 серпня 2017 року, оскільки його винесено у зв`язку з невиконанням наказу № 20-к від 17 лютого 2017 року «Про переміщення», який був скасований наказом № 36-к від 08 серпня 2017 року.

Крім того, позивач вважав наказ про його звільнення № 136 від 22 серпня 2017 року незаконним, оскільки в діях керівництва КП «Запоріжринок» є грубі порушення діючого трудового законодавства України. В наказі № 136 від 22 серпня 2017 року зазначено, що його винесено на підставі наказу № 36-к від 22 серпня 2017 року, з урахування його заяви, наказів про винесення доган за систематичне невиконання покладених завдань. Проте, за невиконання наказу про переміщення № 36-к від 22 серпня 2017 року його до дисциплінарної відповідальності не притягували, а відразу звільнили, вказавши в наказі про звільнення випадки притягнення його до дисциплінарної відповідальності за невиконання ним вже скасованого наказу.

На підставі викладеного, вважав, що з відповідача на його користь підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу та за затримку остаточного розрахунку при звільненні. У зв`язку з тим, що відповідач безпідставно не виплачував йому заробітну плату з січня 2017 року по день звернення до суду, заборгованість складає 28 800 грн (3200 х 9 місяців).

Позивач наголошує на тому, що діями відповідача йому спричинено моральну шкоду. Порушення його прав завдало душевних страждань, він постійно знаходиться в пригніченому стані, втратив спокій, самопочуття та психологічний стан погіршився, що призводить до роздратованості, замикання в собі та своїх проблемах, а відповідно погіршує відносини з оточуючими його людьми, близькими та рідними. Поновлення його порушених прав вимагає від нього додаткових зусиль по організації свого життя.

Моральну шкоду позивач оцінює в розмірі 25 650 грн, про що надав розрахунок.

Враховуючи викладене, з урахуванням уточнених позовних вимог просив суд визнати незаконним та скасувати: наказ про винесення догани № 92 від 27 червня 2017 року, наказ про винесення догани № 125 від 09 серпня 2017 року, наказ про переміщення № 36-к від 08 серпня 2017 року в частині переміщення в структурний підрозділ КП «Запоріжринок» - «Малий ринок», наказ про звільнення № 136 від 22 серпня 2017 року; поновити його на посаді контролера-приймальника КП «Запоріжринок»; зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу по день поновлення на роботі; стягнути компенсацію моральної шкоди в розмірі 25 650 грн.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 12 квітня 2019 року, яке залишено без змін постановою Запорізького апеляційного суду від 13 червня 2019 року, в задоволенні позову відмовлено.

Суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, виходив з того, що ОСОБА_1 правомірно було звільнено з посади контролера-приймальника ринку за систематичне невиконання ним без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, з врахуванням попереднього застосування заходів дисциплінарного стягнення.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у липні 2019 року до Верховного Суду, ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої та ухвалу апеляційної інстанції, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Рух касаційної скарги в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 16 серпня 2019 року відкрито касаційне провадження у зазначеній справі та витребувано її із Ленінського районного суду міста Запоріжжя.

29 серпня 2019 року справу розподілено колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в складі Грушицького А. І. (суддя-доповідач), Сердюка В. В., Фаловської І. М.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що судом першої та апеляційної інстанції не повно з`ясовано обставини справи, а саме, чи був законним наказ про переміщення № 36-к від 08 серпня 2017 року, за невиконання якого до нього було застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення. Суд не звернув увагу на те, що позивач просив скасувати зазначений наказ тільки в частині його переміщення на «Малий ринок», оскільки його хотіли змусити виконувати інші трудові обов`язки, ніж ті, які він повинен виконувати згідно з трудовим договором.

Враховуючи, що він не надавав згоди на переміщення (переведення) його на інші ринки, це було фактичне застосування до нього примусової праці, оскільки пункт 2 статті 32 КЗпП України на особу з інвалідністю не розповсюджується.

Наказ № 20-к від 17 лютого 2017 року про переміщення є незаконним, оскільки місце роботи на «Хортицькому ринку» суттєво змінювало умови праці як особи з інвалідністю, відсутні рекомендації медико-соціальної експертизи та не враховано побажань позивача. Крім того, зазначений наказ скасовано наказом № 36-к від 08 серпня 2017 року.

Вказує, що наказ про звільнення № 136 від 22 серпня 2017 року не відповідає вимогам пункту 3 статті 40 КЗпП України, оскільки в ньому не вказано конкретних фактів систематичного невиконання ним наказу про переміщення № 36-к від 08 серпня 2017 року, за які до нього вже застосовували б заходи дисциплінарного стягнення.

Відзив на касаційну скаргу

У вересні 2019 року КП «Запоріжринок» подало відзив на касаційну скаргу в якому просить залишити без змін рішення суду першої та апеляційної інстанції, а касаційну скаргу без задоволення.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судом встановлено, що наказом КП «Запоріжринок» № 174-к від 03 вересня 2003 року ОСОБА_1 був прийнятий рубачем м`яса ринку з 04 вересня 2003 року з окладом згідно штатного розпису в КП «Запоріжринок» (т. 1, а. с. 37).

Відповідно до довідки до акта огляду МСЕК серія АД № 011112 від 15 листопада 2004 року ОСОБА_1 була встановлена 3 група інвалідності безстроково. У висновках про умови та характер роботи вказано, що він придатний до роботи з обмеженнями, а саме: протипоказана важка фізична праця (т. 1, а. с. 20-21, 44-45).

Наказом КП «Запоріжринок» № 180-к від 27 жовтня 2010 року «Про переведення» ОСОБА_1 був переведений з 02 листопада 2010 року контролером-приймальником ринку з його згоди. Цим же наказом позивач був направлений для виконання посадових обов`язків у структурний підрозділ КП «Запоріжринок» - Критий ринок за адресою: м. Запоріжжя, вул . Незалежної України. ОСОБА_1 з наказом ознайомлений (т. 1, а. с. 39).

Наказом КП «Запоріжринок» № 67-к від 12 червня 2013 року «Про переміщення» ОСОБА_1 - контролер-приймальник в тій же посаді, зі збереженням посадового окладу переміщений з 14 червня 2013 року до структурного підрозділу КП «Запоріжринок» - Заводський ринок. ОСОБА_1 з наказом ознайомлений (т. 1, а. с. 40).

Наказом КП «Запоріжринок» № 74-к від 09 серпня 2013 року «Про переміщення» ОСОБА_1 - контролер-приймальник в тій же посаді, зі збереженням посадового окладу переміщений з 09 серпня 2013 року до структурного підрозділу КП «Запоріжринок» - «Малий ринок». ОСОБА_1 з наказом ознайомлений (т. 1, а. с. 41).

Наказом КП «Запоріжринок» № 92-к від 22 жовтня 2013 року «Про переміщення» ОСОБА_1 - контролер-приймальник в тій же посаді, зі збереженням посадового окладу переміщений з 25 жовтня 2013 року до структурного підрозділу КП «Запоріжринок» - Критий ринок. ОСОБА_1 з наказом ознайомлений (т. 1, а. с. 42).

14 лютого 2017 року директор «Хортицького ринку» надав службову записку в. о. директора КП «Запоріжринок» з проханням направити з 18 лютого 2017 року відповідного працівника на територію «Хортицького ринку» для виконання функцій контролера-приймальника у зв`язку зі збільшенням надходження м`ясної продукції на територію «Хортицького ринку» та необхідністю виконання належного контролю та прийому підконтрольної групи товарів (т. 1, а. с. 53).

Наказом КП «Запоріжринок» № 20-к від 17 лютого 2017 року «Про переміщення» ОСОБА_1 - контролер-приймальник в тій же посаді, зі збереженням посадового окладу переміщений з 18 лютого 2017 року до структурного підрозділу КП «Запоріжринок» - «Хортицький ринок». ОСОБА_1 з наказом ознайомлений 18 лютого 2017 року та зауважив, що з наказом не згодний, надає пояснювальну (т. 1, а. с. 52).

18 лютого 2017 року ОСОБА_1 надав пояснення в.о. директора КП «Запоріжринок», в якій зазначив, що він не згодний з наказом № 20-к від 17 лютого 2017 року, оскільки вважає таке переміщення переведенням, тому що він вимушений витрачати більше часу для прибуття на роботу, нести додаткові витрати на проїзд від місця проживання до місця роботи (т. 1, а. с. 55).

18 лютого 2017 року, 19 лютого 2017 року, 21 лютого 2017 року, 22 лютого 2017 року комісією складено акти про відсутність контролера-приймальника ОСОБА_1 на робочому місці - структурний підрозділ КП «Запоріжринок» - «Хортицький ринок» в зазначені дати. Зазначені акти ОСОБА_1 отримав 22 лютого 2017 року, про що свідчить його підпис (т. 1, а. с. 57 - 60).

22 лютого 2017 року інженер з охорони праці КП «Запоріжринок» надав директору «Хортицького ринку» - структурного підрозділу КП «Запоріжринок» повідомлення, в якому просив не допускати у роботі контролера-приймальника ринку «Хортицький» ОСОБА_1 порушень, а саме дотримуватися обмежень, зазначених у довідці МСЕК серія АД № 011112 від 15 листопада 2004 року стосовно протипоказань тяжкої фізичної праці (т.1, а. с. 54).

24 лютого 2017 року ОСОБА_1 надав пояснення в.о. директора КП «Запоріжринок», в якій зазначив, що з 18 лютого 2017 року по 22 лютого 2017 року він знаходився на своєму робочому місці - Критий ринок (т. 1, а. с. 56).

Наказом КП «Запоріжринок» № 29 від 24 лютого 2017 року «Про дисциплінарне стягнення» ОСОБА_1 оголошено догану за порушення норм пунктів 2.1, 2.16 посадової інструкції контролера-приймальника ринку, а також правил внутрішнього трудового розпорядку, а саме у зв`язку з невиконання наказу КП «Запоріжринок» № 20-к від 17 лютого 2017 року «Про переміщення», відсутністю на робочому місці на території «Хортицького ринку» 18 лютого 2017 року, 19 лютого 2017 року, 21 лютого 2017 року, 22 лютого 2017 року. Із зазначеним наказом ОСОБА_1 ознайомлений 29 березня 2017 року, зауважив, що не згоден (т. 1, а. с. 49-51).

23 лютого 2017 року, 24 лютого 2017 року, 25 лютого 2017 року, 26 лютого 2017 року, 28 лютого 2017 року комісією складено акти про відсутність контролера-приймальника ОСОБА_1 на робочому місці - структурний підрозділ КП «Запоріжринок» - «Хортицький ринок» в зазначені дати (т. 1, а. с. 71-75).

Наказом КП «Запоріжринок» № 41 від 28 березня 2017 року «Про дисциплінарне стягнення» оголошено догану ОСОБА_1 за порушення норм пунктів 2.1, 2.16 посадової інструкції контролера-приймальника ринку, а також правил внутрішнього трудового розпорядку, а саме у зв`язку з невиконанням наказу КП «Запоріжринок» № 20-к від 17 лютого 2017 року «Про переміщення», відсутністю на робочому місці на території «Хортицького ринку» 23 лютого 2017 року, 24 лютого 2017 року, 25 лютого 2017 року, 26 лютого 2017 року, 28 лютого 2017 року. Із зазначеним наказом ОСОБА_1 ознайомлений 29 березня 2017 року, зауважив, що не згоден (т. 1, а. с. 49-51).

Наказом КП «Запоріжринок» № 92 від 27 червня 2017 року «Про дисциплінарне стягнення» ОСОБА_1 оголошено догану за порушення норм пунктів 2.1, 2.16 посадової інструкції контролера-приймальника ринку, а також правил внутрішнього трудового розпорядку, а саме у зв`язку з невиконанням наказу КП «Запоріжринок» № 20-к від 17 лютого 2017 року «Про переміщення», відсутністю на робочому місці на території «Хортицького ринку» у період з 29 березня 2017 року по 26 травня 2017 року, з 27 травня 2017 року по 02 червня 2017 року, з 03 червня 2017 року по 27 червня 2017 року, про що складено відповідні акти (т. 1, а. с. 108-110).

Наказом КП «Запоріжринок» № 125 від 09 серпня 2017 року «Про дисциплінарне стягнення» ОСОБА_1 оголошено догану за порушення норм пунктів 2.1, 2.16 посадової інструкції контролера-приймальника ринку, а також правил внутрішнього трудового розпорядку, а саме у зв`язку з невиконанням наказу КП «Запоріжринок» № 20-к від 17 лютого 2017 року «Про переміщення», відсутністю на робочому місці на території «Хортицького ринку» у період з 28 червня 2017 року по 02 серпня 2017 року, 03 серпня 2017 року, 04 серпня 2017 року, 05 серпня 2017 року, 06 серпня 2017 року, 08 серпня 2017 року, 09 серпня 2017 року, про що складено відповідні акти.

Із зазначеним наказом ОСОБА_1 ознайомлений 10 серпня 2017 року (т. 1, а. с. 137-138).

Наказом КП «Запоріжринок» № 36-к від 08 серпня 2017 року «Про переміщення» з метою забезпечення зручності прибуття на роботу та продовження виконання трудових обов`язків в структурному підрозділі (ринку) з меншим навантаженням, а також приймаючи до уваги відповідну заяву, ОСОБА_1 - контролер-приймальник переміщений з 10 серпня 2017 в тій же посаді, з тим же графіком роботи, зі збереженням посадового окладу до структурного підрозділу КП «Запоріжринок» - «Малий ринок». Скасовано з 10 серпня 2017 року дію наказу КП «Запоріжринок» № 20-к «Про переміщення» від 17 лютого 2017 року. Із зазначеним наказом ОСОБА_1 ознайомлений 10 серпня 2017 року, про що свідчить його підпис та зауважив, що не згоден, заяву відправлено кур`єром (т. 1, а. с. 152).

Проте, на робоче місце позивач не прибув та був відсутній на робочому місці, яке визначено вищеназваним наказом у період з 10 серпня 2017 року по 13 серпня 2017 року, з 15 серпня 2017 року по 20 серпня 2017 року, 22 серпня 2017 року, про що комісією складені акти про відсутність ОСОБА_1 на робочому місці на території «Малого ринку» КП «Запоріжринок» у зазначені дати (т. 1, а. с. 159-169).

22 серпня 2017 року наказом КП «Запоріжринок» № 136 контролера-приймальника ринку ОСОБА_1 звільнено з 22 серпня 2017 року на підставі пункту 3 частини першої статті 40 КЗпП України за систематичне невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором і правилами внутрішнього трудового розпорядку, враховуючи що до працівника вже застосовувалися заходи дисциплінарного стягнення (т. 1, а. с. 209-212).

Зазначений наказ ОСОБА_1 отримав засобами поштового зв`язку 23 серпня 2017 року (т. 1, а. с. 213-215).

22 серпня 2017 року ОСОБА_1 перераховано заробітну плату при звільненні за серпень 2017 року згідно відомості на виплату грошей 1-00000309 (№ 92) в розмірі 930,36 грн, що підтверджується копією платіжного доручення № 1135 (т. 1. а. с. 221).

Згідно з протоколом № 20 засідання профспілкового комітету КП «Запоріжринок» від 09 серпня 2017 року ОСОБА_1 було виключено із членів профспілки з 09 серпня 2017 року та надано згоду на звільнення ОСОБА_1 із займаної посади (т. 1 а. с.181).

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція Верховного Суду

Відповідно до частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише у межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувані рішення суду першої та апеляційної інстанції без змін, оскільки їх ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до положень частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства. Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Згідно з пунктом 9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Відповідно до статті 43 Конституції України громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Право громадян на працю забезпечується державою, а трудовий договір може бути розірваний лише з підстав і в порядку, передбаченому трудовим законодавством (статті 2, 36, 40, 41 КЗпП України).

Відповідно до статті 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової дисципліни.

Трудова дисципліна - це система правових норм, що регулюють внутрішній трудовий розпорядок, встановлюють трудові обов`язки працівників та роботодавця, визначають заохочення за успіхи в роботі й відповідальність за невиконання цих обов`язків.

Згідно з частиною першою статті 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана, звільнення.

Статтею 148 КЗпП України визначено, що дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку

Ознакою порушення трудової дисципліни є наявність проступку в діях або бездіяльності працівника.

Дисциплінарний проступок визначається як винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх трудових обов`язків. Складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника; порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків.

Частиною третьою статті 149 КЗпП України передбачено, що при обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

Відповідно до пункту 3 статті 40 КЗпП України трудовий договір може бути розірвано з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в разі систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо раніше до нього застосовувались заходи дисциплінарного стягнення.

При звільненні працівника з підстав, передбачених цією нормою закону, роботодавець має навести конкретні факти допущеного ним невиконання обов`язків, зазначити, коли саме вони мали місце, які проступки вчинив працівник після застосування до нього дисциплінарного стягнення та в який час.

Для правомірного розірвання роботодавцем трудового договору на підставі пункту 3 частини першої статті 40 КЗпП України необхідна наявність сукупності таких умов:

- порушення має стосуватися тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку;

- невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків має бути винним, скоєним без поважних причин умисно або з необережності;

- невиконання або неналежне виконання трудових обов`язків повинно бути систематичним;

- враховуються тільки дисциплінарні й громадські стягнення, які накладаються трудовими колективами і громадськими організаціями відповідно до їх статутів;

- з моменту виявлення порушення до звільнення у дисциплінарному порядку може минути не більше місяця.

Отже, для правомірного розірвання роботодавцем трудового договору на підставі пункту 3 частини першої статті 40 КЗпП України необхідна наявність факту не першого, а повторного (тобто вдруге чи більше разів) допущення працівником винного невиконання чи неналежного виконання обов`язків після того, як до нього уже застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення за вчинення таких дій раніше.

У справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, необхідно з`ясувати, в чому конкретно виявилося порушення, яке стало приводом до звільнення; чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктом третім статті 40 КЗпП України; чи додержано власником або уповноваженим ним органом передбачених статтями 147-1, 148, 149 КЗпП України правил і порядку застосування дисциплінарних стягнень.

Згідно частини першої статті 148 КЗпП України дисциплiнарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пiзнiше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звiльнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатнiстю або перебування його у вiдпустцi.

У справах про поновлення на роботі обов`язок доведення правомірності звільнення працівника з ініціативи роботодавця покладається саме на роботодавця.

Зі змісту наказу КП «Запоріжринок» від 22 серпня 2017 року № 136 вбачається, що позивача було звільнено за систематичне невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором і правилами внутрішнього трудового розпорядку, враховуючи що до працівника вже застосовувалися заходи дисциплінарного стягнення.

З огляду на наведене, Верховний Суд вважає, що судом першої та апеляційної інстанції було правильно установлені фактичні обставини справи, на підставі яких зроблені обґрунтовані висновки, що позивача правомірно було звільнено з посади контролера-приймальника ринку за систематичне невиконання ним без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором та правилами внутрішнього трудового розпорядку, з врахуванням попереднього застосування заходів дисциплінарного стягнення.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18) викладено правовий висновок про те, що встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Це передбачено як статтями 58, 59, 212 ЦПК України у попередній редакції 2004 року, так і статтями 77, 78, 79, 80, 89, 367 ЦПК України у редакції від 03 жовтня 2017 року. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів.

Доводи касаційної скарги не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та висновки, які обґрунтовано викладені у мотивувальних частинах рішення суду першої та апеляційної інстанцій, та зводяться до переоцінки доказів, незгоди заявника з висновками щодо їх оцінки та містять посилання на факти, що були предметом дослідження суду.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржені судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Таким чином, наведені в касаційній скарзі доводи не спростовують висновків рішення суду першої та апеляційної інстанцій.

Вищевикладене свідчить про те, що касаційна скарга є необґрунтованою, а тому не підлягає задоволенню.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

З огляду на вищевказане колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувані рішення суду та апеляційної інстанції залишити без змін, оскільки доводи касаційної скарги правильних висновків суду першої та апеляційної інстанцій не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 12 квітня 2019 та постанову Запорізького апеляційного суду від 13 червня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: А. І. Грушицький
В. В. Сердюк
І. М. Фаловська