Провадження №: 2/752/2761/19
22 січня 2019 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді Хоменко В.С.
при секретарі Павлюху П.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Голосіївського районного суду м. Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5, Відділ у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Голосіївського району ГУНП України про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації, -
у жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаним позовом.
Останній мотивувала тим, що квартира АДРЕСА_1 є неприватизованою, отримана ОСОБА_2 за ордером № 3383 серія А на сім'ю із чотирьох осіб: ОСОБА_2, мати - ОСОБА_4, брата - ОСОБА_3 та її.
У 2000 році її батьки - ОСОБА_2 та ОСОБА_4 розлучились, і з цього часу ОСОБА_2, а з 2009 року - й ОСОБА_3 у квартирі АДРЕСА_1 не проживають, витрат по її утриманню не несуть, їх особистих речей в квартирі немає, їх місце проживання невідоме.
В судовому засіданні позивач та її представник - ОСОБА_6 підтримали позовні вимоги в повному обсязі та надали пояснення, аналогічні викладеним в позові обставинам.
Відповідачі, будучи повідомленими про час та місце розгляду справи відповідно до вимог закону, в судове засідання не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили, не подали письмові заперечення (відзив на позовну заяву), тому судом постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи.
Треті особи - ОСОБА_4, ОСОБА_5, будучи повідомленими про час та місце розгляду справи відповідно до вимог закону, в судове засідання не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили, не подали письмові пояснення.
Від третьої особи - Відділ у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Голосіївського району ГУНП України надійшов лист, відповідно до якого остання просить розглядати справу у її відсутність та повідомляє, що 04.04.2016 року не здійснює реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання фізичних осіб.
Суд, вислухавши пояснення позивача та його представника, допитавши свідка, дослідивши письмові докази, оцінивши їх у сукупності, дійшов таких висновків.
Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
Відповідно ст. 61 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення, який укладається на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем, житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім'я якого видано ордер, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок.
Згідно ст. 63 ЖК України предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення.
У відповідності до ст. 61 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення.
Стаття 71 ЖК України встановлює загальні правила збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами.
За змістом цієї статті при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім"ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.
Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Як роз'яснено у п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК України), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.
Поважність причин відсутності особи за місцем проживання визначається судом у кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та правил ст. 89 ЦПК України щодо оцінки доказів.
Таким чином, ключовою обставиною, встановлення якої є необхідним для правильного вирішення цього спору, є наявність чи відсутність поважних причин відсутності відповідача у жилому приміщенні понад строки, встановлені ст.71 ЖК України.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, позивач та відповідачі зареєстровані в квартирі АДРЕСА_1 (а.с. 16).
Позивач, відповідачі та третя особа - ОСОБА_4 були вселені у вищевказану квартиру на підставі ордеру № 3383 серії А від 29.06.1983 року (а.с. 13).
23.03.2000 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 розірвано (а.с. 22).
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 показала про те, що проживає у будинку АДРЕСА_1 з 80-х років. Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вже досить тривалий час не проживають у квартирі в квартирі АДРЕСА_1. Коли бачила їх в останній раз - не памятає.
Відповідно до актів № 169 від 04.09.2018 року, № 234 від 17.10.2018 року, № 3 від 16.01.2019 року, складених мешканцями квартир будинку АДРЕСА_1 та затверджених майстром ЖЕД - 107, відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в квартирі АДРЕСА_1 дійсно не проживають.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках
Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, встановлено, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не проживають у спірній квартирі понад встановлений законом строк, збереження права користування ними, поважних причин не проживання чи перешкод їм у користуванні таким, суду не надано.
Таким чином, позовні вимоги позивача про визнання відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування житловим приміщенням, є обґрунтованими та доведеними, а тому суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову в цій частині.
Що стосується вимоги позивача про зобов'язання зняти ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з реєстрації місця проживання, суд зазначає наступне.
Відповідно до встановленого ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, а тому при задоволенні вимог про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, окремого застереження щодо зняття з реєстрації місця проживання не потребується.
А тому, рішення суду щодо визнання відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 таким, що втратили право користування жилим приміщенням, є відповідною правовою підставою для зняття його з реєстраційного обліку та додаткового застереження не потребує.
Тому, позов в цій частині задоволенню не підлягає.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 71, 72, 107 ЖК України, п. 9, 15.5 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України (2017 року), ст. ст. 4, 10, 12, 13, 76-82, 141, 258-259, 263, 264-265, 268, 272, 273, 354 ЦПК України, суд, -
позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5, Відділ у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Голосіївського району ГУНП України про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації - задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, такими, що втратили право користування жилим приміщенням: квартирою АДРЕСА_1.
Відомості щодо учасників справи:
Позивач - ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_1.
Відповідачі - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3,;
- ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення виготовлено 29.01.2019 року.
Суддя В.С. Хоменко