28.01.2019 227/260/19
УХВАЛА

28 січня 2019 року м. Добропілля

Суддя Добропільського міськрайонного суду Донецької області Любчик В.М., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзд неповнолітньої дитини за кордон,-

в с т а н о в и в:

23 січня 2019 року до Добропільського міськрайонного суду Донецької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзд дитини за кордон.

Згідно ч. 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 187 ЦПК України, за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження суд відкриває провадження у справі протягом п'яти днів з дня надходження позовної заяви або заяви про усунення недоліків, поданої в порядку, передбаченому статтею 185 цього Кодексу.

Судом встановлено, що подана позивачем позовна заява підлягає залишенню без руху з наступних підстав.

Відповідно до чинного цивільно-процесуального законодавства України справи про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без дозволу батька є справами позовного провадження, тому дана категорія справ підлягає розгляду за загальними правилами підсудності відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України за місцем проживання відповідача.

Позивач ОСОБА_1 з січня 2017 року по даний час проживає разом із сином по АДРЕСА_1 Вінницької області, що підтверджується копією довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 13.01.2017 року.

Звертаючись з позовом до суду позивач зазначила, що відповідач ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2, проте не додає на підтвердження цього жодного документу, що можливо встановити зі штампу в паспорті громадянина України.

Таким чином, з позовної заяви та доданих до неї документів не можливо визначити чи підсудна справа Добропільському міськрайонному суду.

Разом із тим позивачем до позовної заяви додано копію квитанції № 36398003 від 30 жовтня 2018 року про сплату судового збору в сумі 704,80 грн. за подання позову до суду Немирівського районного суду Вінницької області.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 9 Закону України «Про судовий збір»судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України. Суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

В матеріалах справи відповідна виписка про зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України відсутня.

Порядок сплати судового збору визначено ст. 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору надається документ, що підтверджує його сплату.

Відповідно до пп.2 п.1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою судовий збір справляється в розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно ст. 7 Закону України від 23 листопада 2018 року № 2629-VIII «Про Державний бюджет України на 2019 рік», розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01 січня 2019 року по 30 червня 2019 року встановлено у розмірі 1 921 гривні.

Позивачу необхідно сплатити судовий збір у розмірі 768,40 грн. (1921 грн.?0,4).

Судовий збір сплачується за такими реквізитами:

Отримувач коштів Добропільське УК/м.Добропілля/22030101

Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37755456

Банк отримувача Казначейство України (ел.адм.податків)

Код банку отримувача (МФО) 899998

Рахунок отримувача 5035

Код класифікації доходів бюджету 22030101

Призначення платежу: судовий збір за позовом (назва установи, організації позивача), Добропільський міськрайонний суд Донецької області (назва суду, де розглядається справа).

Таким чином, в порушення частини 4 статті 177 ЦПК України до позовної заяви не додано документу, що підтверджує сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі, або документу, що підтверджує підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Статтею 313 ЦК України передбачено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57 (із змінами і доповненнями), передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

У порушення вимог п. 6 ч. 3 ст. 175 ЦПК України у матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про те, що позивачка взагалі зверталася до відповідача з проханням чи вимогами надати дозвіл на виїзд дитини за кордон у добровільному порядку, а відповідач відмовив у наданні такої згоди.

Крім того, за вимогами СК України та Закону України «Про охорону дитинства» питання про тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька повинно бути розглянуто по-перше органом опіки та піклування, а у разі його не вирішення або невиконання цього рішення одним з батьків дитини, у судовому порядку.

Всупереч цьому, до матеріалів позовної заяви також не додано висновок органу опіки та піклування з приводу можливості та доцільності виїзду неповнолітньої дитини за кордон, на підтвердження того, що такий виїзд відповідає її інтересам.

Оскільки спір між батьками про виїзд дитини за кордон належить до категорії спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання (перебування) дитини, то відповідно до ч. 4 ст. 19 СК України участь органу опіки та піклування у розгляді цих справ є обов'язковою. На підставі ч. 5 ст. 19 СК України, орган опіки та піклування має надати письмовий висновок щодо вирішення спору на підставі відомостей, одержаних від батьків дитини, з приводу обґрунтування як доцільності виїзду, так і заперечень другого з батьків.

Позивач ОСОБА_1 в позовній заяві не зазначає орган опіки та піклування для участі у справі.

Враховуючи викладене, позивачу необхідно вжити заходів щодо усунення вищезазначених недоліків.

Відповідно до ст. 185 Цивільного процесуального кодексу України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Разом з цим суд роз'яснює, що, якщо заявник відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 Цивільного процесуального кодексу України, заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо заявник не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 175, 177, 185, 260 Цивільного процесуального кодексу України, суддя -

п о с т а н о в и в:

позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про наданнядозволу на виїзд дитини за кордон, - залишити без руху.

Надати позивачеві строк для усунення зазначених у даній ухвалі недоліків - 10 (десять) днів з дня отримання копії ухвали і попередити, що у випадку не виконання ухвали судді, позовну заяву буде визнано не поданою та повернуто позивачеві.

Копію ухвали направити позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуюча суддя В.М. Любчик

28.01.2019