Дата документу 22.01.2019 Справа № 325/1928/17
ЗапорізькИЙ Апеляційний суд
Є.У. № 325/1928/17 Головуючий у І-й інстанції: Васильцова Г.А.
Провадження № 22-ц/807/188/19 Суддя-доповідач: Крилова О.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Крилової О.В.

суддів: Кухаря С.В.

Полякова О.З.

секретар: Семенчук О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Приазовського районного суду Запорізької області від 20 червня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за розпискою,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2017 року ОСОБА_4 звернувся до Приазовського районного суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення боргу за розпискою.

В обґрунтування позовних вимог вказав, що 25.12.2015 року та 16.01.2016 року відповідач взяв у нього гроші в борг в сумі 5000 доларів США та 4000 доларів США до 31.01.2016 року та 20.02.2016 року відповідно, про що надав розписки. До теперішнього часу відповідач борг не повернув, чим порушив взяті на себе зобов'язання.

У зв'язку із чим утворилась заборгованість за розпискою від 25.12.2015 року в загальному розмірі 147691,90 гривень, з них: основна сума боргу - 139754,60 грн., три відсотка річних від простроченої суми заборгованості за період з 01.02.2016 року по 22.12.2017 року в розмірі 7937,30 грн.; та заборгованість за розпискою від 16.01.2016 року в загальному розмірі 117969,80 гривень, з них: основна сума боргу - 111803,70 грн., три відсотка річних від простроченої суми заборгованості за період з 21.02.2016 року по 22.12.2017 року в розмірі 6166,10 грн.;

Посилаючись на вказані обставини, просив стягнути з відповідача суму боргу та 3 відсотки річних а також суму судового збору у розмірі 2656,62 грн.

Рішенням Приазовського районного суду Запорізької області від 20 червня 2018 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 суму боргу за розпискою від 25.12.2015 року у розмірі 147691 гривня 90 копійок, яка складається з: суми основного боргу у розмірі - 139754,60 гривень та три відсотка річних від простроченої суми заборгованості за період з 01.02.2016 року по 22.12.2017 рік у розмірі 7937,30 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 суму боргу за розпискою від 16.01.2016 року у розмірі 117969 гривень 70 копійок, яка складається з: суми основного боргу у розмірі - 111803,70 гривень та три відсотка річних від простроченої суми заборгованості за період з 21.02.2016 року по 22.12.2017 рік у розмірі 6166,10 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 сплачену суму судового збору у розмірі 2656 гривень 70 копійок.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_3 у особі представника ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на необґрунтованість, порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно оригіналу розписки, яка знаходиться в матеріалах справи (а.с. 43), ОСОБА_3 взяв у борг у ОСОБА_4 суму грошей в розмірі 5000 доларів США. Гроші отримав у повному обсязі. Зобов'язався повернути зазначену суму до 31.01.2016 року.

Згідно оригіналу розписки, яка знаходиться в матеріалах справи (а.с. 42), ОСОБА_3 взяв у борг у ОСОБА_4 суму грошей в розмірі 4000 доларів США. Гроші отримав у повному обсязі, претензій не має. Зобов'язався повернути зазначену суму до 20.02.2016 року.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції правильно виходив з того, що відповідно до ст. 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність іншої сторони (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у термін, встановлений договором, а якщо це не встановлено договором - протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це.

Договір позики, укладений між сторонами суд визнає законним, тому що він згідно ст. 1047 ЦК України укладений у письмовій формі.

Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми.

Позивачем надані оригінали розписок, які свідчать про наявність відносин з позики.

Заперечуючи проти позову та проти оскаржуваного судового рішення, відповідач посилався на те, що фактчино іж сторонами склалися інші відносини, які полягали у переуступці частики у статутному капіталі дитячого оздоровчого закладу «Чайка», а жодних відносин з позики не існувало.

Натомість такі доводи не підтверджені жодними належними доказами.

Так, у наданих позивачем розписках зазначено саме про те, що грошові кошти отримуються відповідачем у борг з обов'язком повернення їх до встановленої дати.

Це свідчить про визначеність відносин сторін щодо укладення саме договору позики. Ані при розгляд справи у суді першої інстанції, ані у апеляційній скарзі, відповідач не заперечує факт підписання ним відповідних розписок.

Наявність будь-яких інших відносин щодо переуступки частки у статутному капіталі, на які посилається відповідач, не виключає існування між сторонами і відносин з позики.

Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно пункту 3 вказаної частини, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За ст. 1051 ЦК позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором.

Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Це положення не застосовується до випадків, коли договір був укладений під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини.

Враховуючи, що відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження того, що ним не укладався договір позики, або розписка була підписана під впливом зазначених вище обставин без наміру отримувати позику, суд першої інстанції правомірно задовольнив позов.

Тож суд першої інстанції, ухвалюючи рішення, виходив з наявних у матеріалах справи доказів, наданих позивачем у відповідності із процесуальним законом, і керувався принципами змагальності та диспозитивності цивільного судочинства.

Наведені вище обставини свідчать про те, що суд першої інстанції, мотивуючи своє рішення, вірно проаналізував норми закону та дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог .

Доводи скарги та матеріали справи не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права.

З огляду на викладене, судова колегія не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Приазовського районного суду Запорізької області від 20 червня 2018 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 28 січня 2019 року

Головуючий О.В. Крилова

Судді: С.В. Кухар

О.З. Поляков