Постанова

Іменем України

03 грудня 2019 року

м. Київ

справа № 368/1328/15-ц

провадження № 61-21857св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Усика Г. І. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Ступак О. В.,

учасники справи:

заявник - Товариство з обмеженою відповідальністю «Кузьминецький цегляний завод»,

заінтересовані особи: Акціонерне товариство «Чеська Експортні банка, а. с.», Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кузьминецький цегляний завод» на ухвалу Кагарлицького районного суду Київської області від 07 серпня 2015 року у складі судді Кириченка В. І. та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 19 листопада 2015 року у складі колегії суддів: Сушко Л. П., Кулішенка Ю. М., Лащенка В. Д.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст заявлених вимог

У липні 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Кузьминецький цегляний завод» (далі - ТОВ «Кузьминецький цегляний завод», товариство) звернулося до суду зі скаргою на постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Лещенка М. М. (далі - державний виконавець Лещенко М. М.) про відкриття виконавчого провадження та зі скаргою на постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Гопція Р. О. (далі - державний виконавець Гопцій Р. О.) про арешт коштів боржника.

На обгрунтування скарг зазначало, що ухвалою Кагарлицького районного суду Київської області від 04 серпня 2014 року у справі № 368/2299/13-ц надано дозвіл на примусове виконання рішення Арбітражного суду при Торговій палаті Чеської Республіки та Аграрній палаті Чеської республіки (далі - Арбітраж при ТП Чеської Республіки) у справі Rsp 1809/12, яким задоволено позов Акціонерного товариства «Чеська Експортні банка, а. с.» (далі - АТ «Чеська Експортні банка, а. с.») до ТОВ «Кузьминецький цегляний завод» про стягнення заборгованості за кредитним договором від 31 серпня 2007 року № 21274 та штрафних санкцій. Крім того, ТОВ «Кузьминецький цегляний завод» має компенсувати АТ «Чеська Експортні банка, а. с.» витрати, пов`язані з арбітражним розглядом, у розмірі 9 539 263,00 чеських крон, що за курсом НБУ станом на 04 серпня 2014 року еквівалентно 5 632 581,85 грн. На виконання зазначеної ухвали від 04 серпня 2014 року Кагарлицьким районним судом Київської області видано два виконавчих листи. 28 травня 2015 року державним виконавцем Лещенком М. М. відкрито виконавче провадження № 47694325 на виконання виконавчого листа № 368/2299/13-ц від 01 квітня 2015 року про компенсацію товариством АТ «Чеська Експортні банка, а. с.» витрат, пов`язаних з арбітражним розглядом. Постановою державного виконавця Гопція Р. О.

від 29 травня 2015 року накладено арешт на кошти ТОВ «Кузьминецький цегляний завод», які надходять та перебувають на рахунках боржника та будуть відкриті в майбутньому в Акціонерному товаристві «ПІРЕУС БАНК МКБ» (далі -АТ «ПІРЕУС БАНК МКБ»), Київському Головного регіональному управління Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк»).

Посилаючись на те, що виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження № 47694325 не відповідає вимогам статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема зазначена в ньому назва стягувача (АК «Чеська Експортні банка, а. с.») не відповідає назві стягувача (АТ «Чеська Експортні банка, а. с.») у справі № 368/2299/13-ц, у виконавчому документі відсутнє зобов`язання ТОВ «Кузьминецький цегляний завод» вчинити дії щодо виплати коштів, лише зазначено про необхідність компенсувати АТ «Чеська Експортні банка, а. с.» витрати пов`язані з арбітражним розглядом, а тому виконавчий лист від 01 квітня 2015 року не підлягав примусовому виконанню, просило визнати неправомірною та скасувати постанову державного виконавця Лещенка М. М. від 28 травня 2015 року про відкриття виконавчого провадження, визнати неправомірною, та скасувати постанову державного виконавця Гопція Р. О. від 29 травня 2015 року про арешт коштів ТОВ «Кузьминецький цегляний завод».

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Ухвалою Кагарлицького районного суду Київської області від 22липня

2015 року об`єднано в одне провадження скаргу ТОВ «Кузьминецький цегляний завод»на постанову державноговиконавеця ОСОБА_1 про відкриття виконавчого провадження (справа № 368/1327/15-ц) та скаргу ТОВ «Кузьминецький цегляний завод» на постанову державноговиконавеця

ОСОБА_2 про арешт грошових коштів (справа № 368/1328/15-ц), з присвоєнням справі унікального номера 368/1328/15-ц.

Ухвалою Кагарлицького районного суду Київської області від 07 серпня

2015 року у задоволенні скарг ТОВ «Кузьминецький цегляний завод» відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що згідно з положеннями цивільного процесуального законодавства, суд постановляє рішення по кожній заявленій вимозі та судових витрат. Відповідно до статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» у виконавчому листі зазначається резолютивна частина рішення, а тому Кагарлицький районний суд Київської області правомірно видав два виконавчих листи з виконання ухвали Кагарлицького районного суду Київської області від 04 серпня 2014 року (за вимогами щодо стягнення заборгованості і штрафних санкцій, та щодо стягнення компенсації витрат, пов`язаних з арбітражним розглядом), що відповідає резолютивній частині судового рішення. Описка в написанні найменування стягувача у постановах державного виконання про відкриття виконавчого провадження

від 28 травня 2015 року та про накладення арешту на кошти боржника

від 29 травня 2015 року, була виправлена відповідно до положень статті 83 Закону України «Про виконавче провадження» постановою державного виконавця від 13 липня 2015 року, якою правильно зазначено стягувача у оскаржуваних постановах - АТ «Чеська Експортні банка, а. с.». Відповідно до пункту 2 частини другої статті 21 Закону України «Про виконавче провадження» на відділ примусового виконання рішень управлінь державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головного управління юстиції в області, містах Києві та Севастополі покладається виконання рішень, за якими сума зобов`язання становить від трьох до десяти мільйонів гривень або еквівалентну суму в іноземній валюті, а тому примусове виконання виконавчого листа на суму зобов`язань 9 539 263,00 чеських крон, що за курсом НБУ станом на

04 серпня 2014 року складає 5 632 581,85 грн підвідомче відділу примусового виконання рішень Головного територіального управління юстиції у Київській області Управління державної виконавчої служби. Урахувавши зазначене, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вимог про визнання неправомірними та скасування постанов державних виконавців про відкриття виконавчого провадження та накладення арешту на кошти ТОВ «Кузьминецький цегляний завод».

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 19 листопада 2015 року апеляційну скаргу ТОВ «Кузьминецький цегляний завод» відхилено, ухвалу Кагарлицького районного суду Київської області від 07 серпня 2015 року залишено без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та застосував норми матеріального права, рішення суду є законним та обгрунтованим, а тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги. Суд першої інстанції правильно відхилив як необгрунтовані доводи заявника про неправомірну видачу двох виконавчих листів, оскільки один виконавчий лист видано за вимогами про стягнення заборгованості та штрафних санкцій, а другий виконавчий лист про стягнення компенсації судових витрат, відповідно до резолютивної частини судового рішення, що підлягало примусовому виконанню. З огляду на наведене, державний виконавець правомірно відкрив виконавче провадження, діючи в межах повноважень, відповідно до пункту 2 частини другої статті 21 Закону України «Про виконавче провадження». Доводи апеляційної скарги про те, що державний виконавець безпідставно виніс постанову про накладання арешту не грунтуються на вимогах закону.

Узагальнені доводи касаційної скарги

У грудні 2015 року до суду касаційної інстанції надійшла касаційна скарга ТОВ «Кузьминецький цегляний завод», у якій заявник просить скасувати ухвалу Кагарлицького районного суду Київської області від 07 серпня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 19 листопада 2015 року, ухвалити нове судове рішення, яким скарги ТОВ «Кузьминецький цегляний завод» задовольнити.

Касаційна скарга обгрунтована посиланням на те, що суди попередніх інстанцій не надали належної правової оцінки доводам заявника про те, що виконавчий документ, на підставі якого було відкрито виконавче провадження № 47694325, не відповідає вимогам статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема зазначена в ньому назва стягувача (АК «Чеська Експортні банка, а. с.») не відповідає назві стягувача - АТ «Чеська Експортні банка, а. с.» у справі

№ 368/2299/13-ц. Крім того, суди не урахували, що за змістом статті 368 ЦПК України 2004 року за кожним судовим рішенням, яке набрало законної сили, видається один виконавчий лист, а не два. Виконавчий лист містить лише частину резолютивної частини рішення, у якому відсутнє зобов`язання ТОВ «Кузьминецький цегляний завод» вчинити дії щодо виплати коштів, а лише зазначено про необхідність компенсувати АТ «Чеська Експортні банка, а. с.» витрати пов`язані з арбітражним розглядом, а тому виконавчий лист

від 01 квітня 2015 року не підлягав примусового виконанню. Суди попередніх інстанцій не надали належної правової оцінки доводам боржника про те, що оскільки на виконання ухвали Кагарлицького районного суду Київської області від 04 серпня 2014 року у справі № 368/2299/13-ц повинен був бути виданий лише один виконавчий лист на суму, що перевищує десять мільйонів гривень, то за змістом пункту 2 частини першої статті 21 Закону України «Про виконавче провадження» виконання цього судового рішення повинно було бути здійснене відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України. Суди попередніх інстанцій помилково застосували до спірних правовідносин частину третю статті 83 Закону України «Про виконавче провадження», що визначає механізм контролю за виконавчим провадженням, та передбачає можливість виправлення граматичних і арифметичних помилок у процесуальних документах, оскільки зазначення невірного стягувача не є граматичною помилкою. Натомість суди не звернули увагу, що підстави та порядок зміни сторін виконавчого провадження визначено статтею 8 Закону України «Про виконавче провадження» та статтею 378 ЦПК України 2004 року, а тому постанова державного виконавця про виправлення описки від 13 липня 2015 року, якою фактично було замінено стягувача, не відповідає вимогам чинного законодавства України.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних справ і кримінальних справ від 11 грудня 2015 року відкрито касаційне провадження.

Згідно з статтею 388 ЦПК України, який набрав чинності з 15 грудня 2017 року, судом касаційної інстанції є Верховний Суд.

27 квітня 2018 року справа передана до Верховного Суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення»

ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали цивільної справи, доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Установлені судами фактичні обставини справи

Судами попередніх інстанцій установлено, що ухвалою Кагарлицького районного суду Київської області від 04 серпня 2014 року у справі № 368/2299/13-ц надано дозвіл на примусове виконання рішення Арбітражу при ТП Чеської Республіки у справі Rsp 1809/12, яким задоволено позов АТ «Чеська Експортні банка, а.с.» до ТОВ «Кузьминецький цегляний завод» про стягнення заборгованості за кредитним договором від 31 серпня 2007 року № 21274 у розмірі

15 235 450,00 євро, що за курсом НБУ станом на 04 серпня 2014 року складає 248 630 355,64 грн, та штрафних санкцій: договірний процент за період з

21 червня 2010 року до 19 листопада 2012 року у розмірі 1 885 936,44 євро, що за курсом НБУ станом на 04 серпня 2014 року еквівалентно 30 776 973,95 грн, договірний процент за ставкою 5,55 проценти річних від суми 15 235 450,00 євро за період з 20 листопада 2012 року до 15 січня 2014 року, що за курсом НБУ станом на 04 серпня 2014 року еквівалентно 14 366 066,25 грн, пеню за період з 01 червня 2012 по 19 листопада 2012 року у розмірі 51 983,92 євро, що за курсом НБУ станом на 04 серпня 2014 року еквівалентно 848 335,99 грн, пеню у розмірі 2 процентів річних від суми 15 235 450,00 євро за період з 20 листопада 2012 року до 15 січня 2014 року, що за курсом НБУ станом на 04 серпня 2014 року еквівалентно 5 747 587,81 грн. Крім того, TOB «Кузьминецький цегляний завод» має компенсувати АК «Чеська Експортні Банка, а.с.» витрати, пов`язані з арбітражним розглядом у розмірі 9 539 263,00 чеських крон, що за курсом НБУ станом на 04 серпня 2014 року еквівалентно 5 632 581,85 грн.

01 квітня 2015 року Кагарлицьким районним судом Київської області на виконання ухвали від 04 серпня 2014 року у справі №368/2299/13-ц видано два виконавчі листи: один - про визнання та надання дозволу на примусове виконання на території Українирішення Арбітражу при ТП Чеської Республіки у справі Rsp 1809/12, яким задоволено позов АТ «Чеська Експортні банка, а.с.» до ТОВ «Кузьминецький цегляний завод» про стягнення заборгованості та штрафних санкцій за кредитним договором від 31 серпня 2007 року № 21274; другий - про зобов`язання TOB «Кузьминецький цегляний завод» компенсувати АК «Чеська Експортні Банка, а.с.» витрати, пов`язані з арбітражним розглядом.

Постановою державного виконавця Лещенка М. М. від 28 травня 2015 року відкрито виконавче провадження № 47694325 на примусове виконання виконавчого листа Кагарлицького районного суду Київської області від 01 квітня 2015 року щодо зобов`язання TOB «Кузьминецькийцегляний завод» компенсувати АК «Чеська Експортні Банка, а.с.» витрати, пов`язані з арбітражним розглядом у розмірі 9 539 263,00 чеських крон, що за курсом НБУ станом на 04 серпня 2014 року еквівалентно 5 632 581,85 грн. Стягувачем вказано АТ «Чеська Експортні Банка, а.с.».

Постановою державного виконавця Гопція Р. О. від 29 травня 2015 року накладено арешт на кошти, що надходять та перебувають на всіх рахунках боржника та будуть відкриті в майбутньому в АТ «ПІРЕУС БАНК МКБ», ПАТ КБ «ПриватБанк», де неправильно зазначено стягувачем ТОВ «Дентонс Юроп».

Постановою державного виконавця Гопція Р. О. від 13 липня 2015 року у постанові про арешт коштів боржника від 29 травня 2015 року та у постанові про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 03 липня 2015 року виправлено описку в назві стягувача, правильно зазначено стягувачем - АТ «Чеська експортні банка, а.с.».

Позиція Верховного Суду та нормативно-правове обгрунтування

Частиною п`ятою статті 124 Конституції України передбачено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Зазначене конституційне положення відображено і у статті 14 ЦПК України 2004 року, відповідно до якої судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Таким чином, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до частин першої та другої статті 368 ЦПК України 2004 року питання, пов`язані із зверненням судового рішення до виконання, вирішує місцевий суд, який розглянув справу. За кожним судовим рішенням, яке набрало законної сили, за заявою осіб, на користь яких воно ухвалено, чи прокурора, який здійснював у цій справі представництво інтересів громадянина або держави в суді, видається один виконавчий лист. Якщо на підставі ухваленого рішення належить передати майно, що перебуває в кількох місцях, або якщо рішення ухвалено на користь кількох позивачів чи проти кількох відповідачів, суд має право за заявою стягувачів видати кілька виконавчих листів, точно зазначивши, яку частину рішення треба виконати за кожним виконавчим листом.

Частиною першою статті 369 ЦПК України 2004 року визначено, що виконавчий лист має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленимЗаконом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження», зараз і надалі в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і повному обсязі вчиняти дії необхідні для виконання судового рішення (частини перша, друга статті 11 Закону України «Про виконавче провадження»).

За змістом статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище та ініціали посадової особи, що його видали; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3)повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, власне ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код суб`єкта господарської діяльності стягувача та боржника (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника (для фізичних осіб - платників податків) або номер і серія паспорта стягувача та боржника для фізичних осіб - громадян України, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера, офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади та мають відмітку в паспорті громадянина України, а також інші дані, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, зокрема, дата народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника, рахунки стягувача та боржника тощо; 4) резолютивна частина рішення; 5) дата набрання законної (юридичної) сили рішенням; 6) строк пред`явлення виконавчого документа до виконання. Виконавчий документ повинен бути підписаний уповноваженою посадовою особою із зазначенням її прізвища та ініціалів і скріплений печаткою. Скріплення виконавчого документа гербовою печаткою є обов`язковим у разі, якщо орган (посадова особа), який видав виконавчий документ, за законом зобов`язаний мати печатку із зображенням Державного Герба України. Законом можуть бути встановлені також інші додаткові вимоги до виконавчих документів.

Державний виконавець зобов`язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред`явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред`явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби (частина перша статті 25 Закону України «Про виконавче провадження»).

Посилання заявника на те, що за кожним судовим рішенням, яке набрало законної сили, видається лише один виконавчий лист, а отже видача Кагарлицьким районним судом Київської області двох виконавчих листів на виконання ухвали від 04 серпня 2014 року у справі №368/2299/13-ц порушує норми чинного законодавства України є непереконливими, оскільки зазначене не порушує права TOB «Кузьминецький цегляний завод», на якому лежить обов`язок по виконанню вказаного судового рішення в повному обсязі.

Встановивши, що при вчиненні виконавчої дії щодо відкриття виконавчого провадження на виконання виконавчого листа, виданого на підставі ухвали Кагарлицького районного суду Київської області від 04 серпня 2014 року у справі №368/2299/13-ц, в частині зобов`язання TOB «Кузьминецький цегляний завод» компенсувати АТ «Чеська Експортні Банка, а.с.» витрати, пов`язані з арбітражним розглядом, діяв у межах повноважень, визначених Законом України «Про виконавче провадження», суди попередніх інстанцій обгрунтовано відмовили у задоволенні скарги ТОВ «Кузьминецький цегляний завод» у цій частині.

Посилання заявника на те, що виконавчий лист не містить зобов`язання ТОВ «Кузьминецький цегляний завод» вчинити дії щодо відшкодування витрат, пов`язаних з арбітражним розглядом у розмірі 9 539 263,00 чеських крон, що еквівалентно 5 632 581,85 грн, а в ньому лише зазначено про необхідність компенсувати АТ «Чеська Експортні банка, а. с.» зазначені витрати, а тому виконавчий лист від 01 квітня 2015 року не підлягав примусовому виконанню є неспроможними, оскільки зміст виконавчого листа відповідає резолютивній частині судового рішення, яке підлягає примусовому виконанню. Лексичне тлумачення «ТОВ «Кузьминецький цегляний завод» має компенсувати витрати, пов`язаніз арбітражним розглядом»наведене у рішенні Арбітражу при ТП Чеської республіки та в ухвалі Кагарлицького районного суду Київської області від 04 серпня 2014 року, якою надано дозвіл на примусове виконання іноземного арбітражного суду, уживане в розумінні спонукання ТОВ «Кузьминецький цегляний завод» до компенсації таких витрат стягувачу, тобто має зобов`язальний характер, а отже зміст виконавчого документу не суперечить змісту рішення, на примусове виконання якого він виданий.

Доводи касаційної скарги про те, що виконання виконавчого листа від 01 квітня 2015 року, виданого Кагарлицьким районним судом Київської області, повинно було здійснюватись відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України є необґрунтованими, оскільки відповідно до пункту 2 частини першої статті 21 Закону України «Про виконавче провадження» на відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України покладається виконання рішень, сума зобов`язання яких, становить десять та більше мільйонів гривень або еквівалентну суму в іноземній валюті, тоді як сума зобов`язання, зазначена у виконавчому листі становить 9 539 263,00 чеських крон, що еквівалентно 5 632 581,85 грн.

Відповідно до пункту 6 частини третьої статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають на рахунках і вкладах у банках, інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

За змістом статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт коштів боржника або про опис та арешт майна боржника. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем, в т. ч., шляхом винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах.Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети.

Таким чином, дії державного виконавця щодо накладення арешту на грошові кошти ТОВ «Кузьминецький цегляний завод», що надходять та містяться на рахунках товариства у межах суми зобов`язання - 5 632 581,85 грн, спрямовані на виконання ухвали Кагарлицького районного суду Київської області

від 04 серпня 2014 року у справі № 368/2299/13-ц, а тому суди попередніх інстанцій обґрунтовано відхилили доводи заявника щодо безпідставного накладення арешту на належні товариству грошові кошти в межах суми стягнення за виконавчим документом.

Доводи касаційної скарги про те, що дії державного виконавця щодо неправомірного винесення постанови про виправлення описки від 13 липня 2015 року, що була допущена в оскаржуваній постанові державного виконавця про арешт коштів боржника від 29 травня 2015 року (неправильно зазначений стягувач), не відповідають вимогам чинного законодавства Українищодо підстав та порядку зміни сторін виконавчого провадження є безпідставними, оскільки в даному випадку мало місце виправлення допущеної державним виконавцем помилки у найменуванні стягувача, а не вибуття однієї із сторін виконавчого провадження та заміна її правонаступником.

Зазначаючи правильно стягувача АТ «Чеська Експортні Банка, а.с.» в ухвалі про відкриття виконавчого провадження № 47694325 від 28 травня 2015 року, державний виконавець Лященко М. М. урахував зміст всієї ухвали Кагарлицького районного суду Київської області від 04 серпня 2014 року у справі № 368/2299/13-ц, а не тільки абзац резолютивної частини, в якій було допущено помилку та вказано стягувачем АК «Чеська Експортні Банка, а.с.», а тому це не може бути підставою для скасування правильних по суті та справедливих судових рішень.

Узагальнюючи наведене, Верховний Суд дійшов висновку, що суди попередніх інстанцій повно та всесторонньо перевірили доводи сторін та наявні у справі докази, застосували норми матеріального і процесуального права, з урахуванням яких дійшли обгрунтованих висновків про відсутність підстав для задоволення скарги ТОВ «Кузьминецький цегляний завод».

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Ураховуючи наведене, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що оскаржувані судові рішення є законними та обґрунтованими, доводи касаційної скарги правильність висновків апеляційного суду не спростовують, а тому касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 415, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кузьминецький цегляний завод» залишити без задоволення.

Ухвалу Кагарлицького районного суду Київської області від 07 серпня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 19 листопада 2015 року залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Г. І. Усик

І. Ю. Гулейков

О. В. Ступак