Провадження № 2/761/2118/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

10 січня 2019 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: ОсауловаА.А.

за участю секретаря: Вольда М.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному позовному провадженні у заочному порядку в м. Києві в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Європейських страховий союз», ОСОБА_3 про стягнення страхового відшкодування та шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

в с т а н о в и в:

У серпні 2018 року до Шевченківського районного суду м. Києва звернувся ОСОБА_1 (надалі по тексту - позивач) із позовом до Приватного акціонерного товариства «Європейський Страховий Союз» (надалі по тексту - відповідач-1), ОСОБА_3 (надалі по тексту - відповідач-2), у якому просив суд стягнути на свою користь з відповідача-1 страхове відшкодування в сумі 19 389,03 грн. та витрати на проведення експертної оцінки в сумі 1 400,00 грн., з відповідача-2 - втрату товарної вартості автомобіля у розмірі 1 286,02 грн., з відповідачів - судовий збір пропорційно до розмірів задоволених позовних вимог.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 27.02.2018 року о 16 год. 55 хв. за адресою: м. Київ, на вул. Лаврська, трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу марки «VOLKSWAGEN» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням відповідача 2 та транспортного засобу «NISSAN» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням та належного на праві приватної власності позивачу. Внаслідок ДТП автомобіль «NISSAN» д.н.з. НОМЕР_2 отримав механічні пошкодження, відтак чого було завдано матеріальної шкоди. Вину відповідача-2 у скоєнні даного правопорушення встановлено постановою Печерського районного суду міста Києва від 06.06.2018 року. Цивільно-правова відповідальність винної особи на момент настання ДТП була застрахована у ПрАТ «Європейський страховий союз». Відповідно до Звіту №1226, вартість матеріального збитку автомобіля, який належить позивачу, становить 19389,03 грн., яку він просить стягнути з відповідача 1, а також вартість проведення оцінки у розмірі 1 400,00 грн. Також, автомобіль позивача внаслідок ДТП зазнав втрату товарної вартості, що відповідно до вказаного звіту складає 1 286,02 грн., яку ОСОБА_1 просив стягнути з відповідача 2.

У судове засідання позивач не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, його представник звернувся до суду із заявою про розгляд справи за відсутності сторони позивача, в якій вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просив суд їх задовольнити та не заперечує проти ухвалення заочного рішення.

Відповідачі, будучи повідомленими про дату і час судового розгляду справи належним чином, в судове засідання не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили, заперечень чи відзиву на позов не подавали, про що свідчать матеріали справи, рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення, які повернулися до суду без вручення відповідачу з відміткою працівника поштового відділення «за закінченням встановленого терміну зберігання», що підтверджується довідками Укрпошти, форма 20.

Розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів (ч.ч. 1, 3 ст. 211 ЦК України).

У відповідності до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

Згідно п.3 ч.8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Згідно висновків Європейського суду з прав людини, зазначеного у рішенні у справі «Вячеслав Корчагін проти Росії» №12307 - учасник справи, що повідомлений за допомогою пошти за однією із адрес, за якою він зареєстрований, але ухилявся від отримання судової повістки. Тому йому повинно було бути відомо про час і місце розгляду справи. Він також міг стежити за ходом його справи за допомогою офіційних джерел, таких як веб-сторінка суду.

Як передбачено п.2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.

Відповідно до ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до вимог суд може ухвалити заочне рішення у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, та не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва Осаулова А.А. від 08.10.2018 року відкрито провадження у справі в спрощеному позовному провадженні та призначено судове засідання.

Суд повно та всебічно дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником автомобіля марки «NISSAN ALMERA» д.н.з. НОМЕР_2, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 35).

27.02.2018 о 16 год. 55 хв., в м. Києві, на вул. Лаврська, ОСОБА_3 керуючи автомобілем марки «VOLKSWAGEN», державний номерний знак НОМЕР_1, порушила п.12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України, а саме: не дотрималась безпечної дистанції, внаслідок чого здійснила зіткнення з автомобілем марки «NISSAN» державний номерний знак НОМЕР_2 (водій ОСОБА_1).

Постановою Печерського районного суду м. Києва від 06.06.2018 року провадження по справі про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП закрити за закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності (а.с. 5).

Вказаною постановою встановлено вину ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

У відповідності до вимог ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду у кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанову суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553 / 99 «Совтрансавто - Холдинг» проти України», а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою 28342 / 95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Внаслідок вказаного ДТП автомобіль марки «NISSAN ALMERA» д.н.з. НОМЕР_2 отримав механічні пошкодження, що доведено в судовому засіданні.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 на момент ДТП була застрахована у ПрАТ «Європейський Страховий Союз», що підтверджується Полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АМ1073965, який є діючим на момент ДТП (а.с. 6).

29.08.2017 р. Розпорядженням № 3620 Національної комісії, що здійснює державне регулювання ринків фінансових послуг ліцензію ПрАТ «Європейський страховий союз» на провадження страхової діяльності анульовано. 12.10.2017 р. Розпорядженням № 4061 Національної комісії, що здійснює державне регулювання ринків фінансових послуг, ПрАТ «Європейський страховий союз» виключено з Державного реєстру фінансових установ та анульовано свідоцтво про реєстрацію фінансової установи. Однак анулювання ліцензій не звільняє ПрАТ «Європейський страховий союз» від обов'язку виконувати свої зобов'язання за укладеними договорами.

Відповідно до Звіту №1126 про визначення вартості матеріального збитку автомобіля «NISSAN ALMERA», реєстрац. НОМЕР_2 від 06.06.2018 року, складеного ОСОБА_5, вартість матеріального збитку, внаслідок пошкодження транспортного засобу становить 20 675,05 грн. При цьому, вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу становить 19 389,03 грн., втрата товарної вартості складає 1 286,02 грн. (а.с.9-27).

За змістом ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Положеннями статті 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Положеннями ч. 1 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв'язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 36 Закону, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків.

Норми Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" обмежують розмір відшкодування страховиком шкоди (збитків), завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, зокрема: межами ліміту відповідальності (пункт 22.1 статті 22); вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством (стаття 29); шкодою, заподіяною майну, яке знаходилося у забезпеченому транспортному засобі, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду (пункт 32.4 статті 32); шкодою, пов'язаною із втратою товарної вартості транспортного засобу (пункт 32.7 статті 32); сумою франшизи, розрахованою за правилами пункту 12.1 статті 12.

За змістом ст. 29, п. 32.7 ст. 32 вказаного Закону, у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, а страховик не відшкодовує шкоду, пов'язану із втратою товарного вигляду транспортного засобу.

Згідно з п.3 ст.34 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик відшкодовує витрати на проведення експертизи лише в разі якщо він у визначений законом строк не направив свого представника для огляду транспортного засобу.

Отже, обов'язок з відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" покладено на страховика винної особи у межах, встановлених цим Законом та договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Водночас порядок відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, визначено статтею 1194 ЦК України. Згідно з її положеннями особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Таким чином, відповідач як страховик відповідальності особи, винної у дорожньо-транспортній пригоді, на підставі спеціальної норми статті 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" здійснює відшкодування витрат, пов'язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, а різницю між реальними збитками і зазначеним відновлювальним ремонтом згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодовує особа, яка завдала збитків.

Відповідні роз'яснення містяться і в п. 16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року N 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки».

При вирішення справи судом врахована правова позиція, викладена у постанові Верховного суду України від 04.06.2014 року за №6-49цс14, щодо перегляду судових рішень з підстав неоднакового застосування судами законодавства щодо стягнення шкоди, пов"язаної з втратою товарної вартості транспортного засобу.

У вказаній постанови зроблено висновок про те, що власник пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортного засобу має право на відшкодування в повному обсязі завданої йому майнової шкоди. При цьому, якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то в такому разі майнова шкода у вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, в загальному порядку.

Отже, судом встановлено, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 була застрахована у ПрАТ «Європейський Страховий Союз» і останній має відшкодувати позивачу вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу в сумі 19 389,03 грн. та витрати на проведення експертної оцінки в сумі 1 400,00 грн.

Крім того, з метою відшкодування позивачу в повному обсязі збитків, яких він зазнав у зв'язку з пошкодженням автомобіля, з ОСОБА_3 підлягає стягненню сума втрати товарної вартості транспортного засобу, що складає 1 286,02 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує стягнути з відповідача Приватного акціонерного товариства «Європейський Страховий Союз» на користь позивача суму сплаченого судового збору в розмірі 685,30 грн., з ОСОБА_3 - 19,50 грн.

Згідно п.п.15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Керуючись ст.ст. 22, 1166, 1187, 1192, 1194 ЦК України, ст.ст. 3-5,12-13, 76-92, 95, 141, 211, 223, 258-259, 268, 264-265, 272-273, 280, 352, 354-355, п.15.5 розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України, Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", суд, -

у х в а л и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Європейських страховий союз», ОСОБА_3 про стягнення страхового відшкодування та шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити повністю.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Європейських страховий союз» на користь ОСОБА_1 суму страхового відшкодування у розмірі - 19 389,03 грн., витрати на проведення експертної оцінки в сумі - 1 400,00 грн. та судовий збір у розмірі - 685,30 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 суму втрати товарної вартості автомобіля у розмірі - 1 286,02 грн. та судовий збір у розмірі - 19,50 грн.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його отримання.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги до або через Шевченківський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Реквізити учасників:

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний код НОМЕР_6, проживає за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідач: Приватне акціонерне товариство «Європейський Страховий Союз», , адреса м. Київ, Туполєва, 18В, оф. 4.

Відповідач: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2.

Суддя: Осаулов А.А.

Повний текст рішення виготовлено 10.01.2019 року