Постанова

Іменем України

11 грудня 2019 року

м. Київ

справа № 522/23237/15-ц

провадження № 61-21030св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду Грушицького А. І. (суддя-доповідач), Сердюка В. В., Фаловської І. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - комунальне підприємство «Житлово-комунальний сервіс «Фонтанський»,

третя особа - ОСОБА_2 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження касаційну скаргу комунального підприємства «Житлово-комунальний сервіс «Фонтанський» на рішення Приморського районного суду міста Одеси від 30 листопада 2016 року у складі судді Кічмаренко С. М. та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 10 травня 2017 року у складі колегії суддів: Дрішлюка А. І., Гірняк Л. А., Сєвєрової Є. С., у справі за позовом ОСОБА_1 до комунального підприємства «Житлово-комунальний сервіс «Фонтанський», третя особа - ОСОБА_2 , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

13 листопада 2015 року ОСОБА_1 звернулась до Приморського районного суду міста Одеси з позовом до КП «ЖКС «Фонтанський» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, в якому просила стягнути з відповідача на її користь матеріальну шкоду у розмірі 55 828 грн та моральну шкоду у розмірі 5 000 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона є власником квартири АДРЕСА_1 . Даний будинок знаходиться на балансі у відповідача. Квартира позивача знаходиться на першому поверсі житлового будинку, під квартирою знаходиться підвальне приміщення житлового будинку, в якому знаходяться комунікації будинку, а саме каналізаційні труби. Через неналежне ставлення до сантехнічного обладнання, а саме несвоєчасне проведення поточного ремонту стоякових труб квартиру позивача було залито, що завдало їй матеріальної та моральної шкоди, що стало підставою звернення до суду з даним позовом.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Приморського районного суду міста Одеси від 30 листопада 2016 року, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 10 травня 2017 року, позов задоволено частково, стягнуто з КП «ЖКС «Фонтанський» на користь ОСОБА_1 суму матеріальної шкоди в розмірі 55 828 грн, а також суму сплаченого судового збору у розмірі 558,28 грн, в задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що причина затоплення квартири позивача полягає в тому, що залив квартири відбувся внаслідок течії каналізаційних труб, які через недбале ставлення працівників відповідача не були замінені своєчасно.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у червні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, КП «ЖКС «Фонтанський», посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої та ухвалу апеляційної інстанції, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09 червня 2017 року відкрито касаційне провадження у цивільній справі № 522/23237/15-ц і витребувано її з Приморського районного суду міста Одеси.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

На підставі підпунктів 2.3.2, 2.3.4, 2.3.13, 2.3.49 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26 листопада 2010 року № 30, зі змінами та доповненнями, постанови Пленуму Верховного Суду від 24 травня 2019 року № 8 «Про здійснення правосуддя у Верховному Суді» та рішення зборів суддів Касаційного цивільного суду від 28 травня 2019 року № 7 «Про заходи, спрямовані на своєчасний розгляд справ і їх вирішення у розумні строки» призначено повторний автоматизований розподіл цієї справи.

11 червня 2019 року справу розподілено колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в складі суддів Грушицького А. І. (суддя-доповідач), Сердюка В. В., Фаловської І. М.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суд першої та апеляційної інстанції не повно з`ясував обставини справи та дослідив наявні докази. Вказує, що залив квартири відбувся внаслідок систематичної течії каналізаційних труб в квартирі № 17 , що належить ОСОБА_2 . Зазначає, що не є належним відповідачем у справі.

Заперечення на касаційну скаргу не подано.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору міни від 15 вересня 2008 року, посвідченого Лічман І. М., приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу та зареєстрованого в реєстрі за № 10016 та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 21376832 від 23 грудня 2008 року, номер запису: 1545 в книзі: 161дод-13 (а. с. 8-9).

Факт затоплення квартири позивача 05 квітня 2011 року підтверджується актом дільниці № 9 КП ЖКС «Порто-Франківський» від 05 квітня 2011 року (а. с. 10).

Відповідач є комунальним підприємством виконавчого комітету Одеської міської ради, яке уповноважено міською владою на виконання функцій в сфері житлово-комунального господарства та задоволення потреб мешканців міста у роботі та послугах, пов`язаних з управлінням житловим господарством. Невиконання відповідачем своїх обов`язків по управлінню житловим фондом, його експлуатації та забезпечення схоронності порушує права та охоронювані законом інтереси громадян (а. с. 112-120).

Позивач неодноразово зверталась до відповідача із заявами про погіршення стану квартири, усунення недоліків каналізаційних труб, внаслідок чого позивачу завдається матеріальна шкода, що підтверджується заявами від 22 жовтня 2012 року, від 17 січня 2013 року, 14 березня 2014 року, від 16 жовтня 2014 року та від 03 лютого 2015 року (а. с. 11-17).

Згідно технічного висновку ТОВ «Регіонбуд ПБ» про технічний стан несучих та огороджувальних конструкцій квартири АДРЕСА_1 від 06 червня 2011 року було встановлено незадовільний стан квартири у зв`язку з течією каналізаційних труб, які знаходяться в квартирі № 17 , також було встановлено що власниця квартири № 17 перешкоджає робітникам ділянки № 9 відповідача провести ремонтні роботи. У технічному висновку було оцінено вартість ремонтно-відновлювальних робіт в квартирі позивача у розмірі 8 520 грн (а.с. 29-35).

Згідно висновку будівельно-технічного, оціночно-будівельного експертного дослідження ПП «Одеський науково-дослідний центр експертних досліджень ім. Скибінського С. С.» № 083/2014 від 11 липня 2014 року було також підтверджено, що причиною виникнення пошкоджень обробних матеріалів та конструкцій в квартирі позивача є несправність інженерних комунікацій в квартирі № 17 . Вартість ремонтно-відновлювальних робіт в квартирі позивача складає 26 936 грн (а. с. 36-73).

Згідно висновку будівельно-технічного, оціночно-будівельного експертного дослідження ПП «Одеський науково-дослідний центр експертних досліджень ім. Скибінського С. С.» № 078/2015 від 26 травня 2015 року було також підтверджено, що причиною виникнення пошкоджень обробних матеріалів та конструкцій в квартирі позивача є несправність інженерних комунікацій в квартирі № 17 . Вартість ремонтно-відновлювальних робіт в квартирі позивача складає 48 410 грн (а. с. 74-107).

Позивач для проведення оцінки ремонтно-відновлювальних робіт оплатив ПП «Одеський науково-дослідний центр експертних досліджень ім. Скибінського С. С.» 4500,00 грн (а. с. 108).

Позивач витратив кошти на відновлювальні будівельні матеріали на загальну суму 1 918,00 грн, що підтверджується копіями квитанцій (а. с. 18-19).

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція Верховного Суду

Відповідно до частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише у межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувані рішення суду першої та ухвала апеляційної інстанції без змін, оскільки їх ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до положень частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства. Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазначала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу.

Порядок забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством визначено Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Відповідно до статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд (далі - балансоутримувач) - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом.

Статтею 24 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначені права та обов`язки балансоутримувача.

Так, балансоутримувач має право: здійснювати функції утримання на балансі переданого йому за договором з власником майна та управляти їм чи передавати за договором повністю або частково функції управління управителю; визначати порядок утримання, експлуатації та ремонту майна; приймати рішення щодо використання коштів на виконання капітального та поточного ремонтів тощо.

При цьому, балансоутримувач зобов`язаний: утримувати на балансі майно, визначене договором з власником (співвласниками); забезпечити умови для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів відповідно до встановлених стандартів, нормативів, норм та правил; забезпечити належні експлуатацію та утримання майна, що перебуває на його балансі тощо.

Примірним переліком послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та послуг з ремонту приміщень, будинків, споруд, затвердженим наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства № 150 від 10 серпня 2004 року на виконання положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги», передбачений такий вид надання послуг суб`єктами господарювання у сфері житлово-комунальних послуг, як ремонт даху та покрівлі.

Установивши, що залиття квартири сталося саме через несправність інженерних комунікацій, обов`язок обслуговування та ремонту яких покладено на відповідача, який неналежно виконував свої обов`язки щодо обслуговування та ремонту будинку, суд першої та апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про те, що завдані позивачу збитки підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача з підстав, передбачених статтею 1166 ЦК України, оскільки позивач довів наявність протиправної поведінки відповідача, наслідком якої виникли збитки, прямий причинний зв`язок між діями відповідача та збитками, понесеними позивачем та наявність вини відповідача у їх виникненні.

Також безпідставними є доводи касаційної скарги про недоведеність вини відповідача у заподіянні позивачу шкоди внаслідок залиття належної йому квартири, оскільки у деліктних зобов`язаннях діє презумпція вини заподіювача шкоди, а відповідач не довів свою невинуватість у заподіянні такої шкоди позивачу.

При цьому відповідач не надав доказів, які б спростовували наявність його вини у залитті квартири позивача.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18) викладено правовий висновок про те, що встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Це передбачено як статтями 58, 59, 212 ЦПК України у попередній редакції 2004 року, так і статтями 77, 78, 79, 80, 89, 367 ЦПК України у редакції від 03 жовтня 2017 року. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів.

Доводи касаційної скарги не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та висновки, які обґрунтовано викладені у мотивувальних частинах рішення суду першої та апеляційної інстанцій, та зводяться до переоцінки доказів, незгоди заявника з висновками щодо їх оцінки та містять посилання на факти, що були предметом дослідження суду.

Таким чином, наведені в касаційній скарзі доводи не спростовують висновків суду першої та апеляційної інстанцій.

Вищевикладене свідчить про те, що касаційна скарга є необґрунтованою, а тому не підлягає задоволенню.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

З огляду на вищевказане колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувані рішення суду першої та апеляційної інстанцій залишити без змін, оскільки доводи касаційної скарги правильних висновків суду першої та апеляційної інстанцій не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу комунального підприємства «Житлово-комунальний сервіс «Фонтанський» залишити без задоволення.

Рішення Приморського районного суду міста Одеси від 30 листопада 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 10 травня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: А. І. Грушицький
В. В. Сердюк
І. М. Фаловська