ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді -Березовенко Р.В.,
суддів:Лівінського С.В., Суханової Є.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 11 вересня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Комунального підприємства «Житло-Сервіс» про визначення порядку користування квартирою і розподіл особових рахунків та за зустрічним позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визначення порядку користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Комунального підприємства «Житло-Сервіс» про визначення порядку користування квартирою та розподіл особових рахунків.

Свої вимоги мотивувала тим, що її дядько ОСОБА_4 , разом із членами сім`ї: дружиною - ОСОБА_2 , дочкою - ОСОБА_3 та позивачем - ОСОБА_1 набули право користування на квартиру, яка розміщена за адресою: АДРЕСА_1 . Вказана квартира складається з трьох кімнат: площею 18,34 кв.м., 13,27 кв.м. та 13,92 кв. м., двох балконів, кухні, ванної та туалету, а також прихожої. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер. Зазначає, що після смерті ОСОБА_4 , відповідачі почали чинити позивачу перешкоди у користуванні квартирою шляхом недопуску до квартири, висунення вимог про негайне звільнення квартири, що порушує її право користування квартирою, тому виникла необхідність звернення з даним позовом.

В свою чергу, відповідачі, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 подали до суду зустрічний позов про встановлення порядку користування житлом, вказавши, що дійсно відповідно до ордеру № 0106670 на жиле приміщення від 16.11.2017 року, виданого на підставі Розпорядження Оболонської РДА в м. Києві № 678 від 16.11.2017 року, сторони вселилися до квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

З моменту вселення, ОСОБА_2 , разом з чоловіком ОСОБА_4 користувались житловою кімнатою площею 18,34 кв.м., ОСОБА_3 , - житловою кімнатою площею 13,92 кв.м., ОСОБА_1 - житловою кімнатою площею 13,27 кв.м. та балконом площею 3,49 кв.м.

Після смерті ОСОБА_4 , ОСОБА_1 разом зі своїм співмешканцем почала чинити їм перешкоди в користуванні квартирою, постійно влаштовують сварки. Тому, позивачі за зустрічним позовом просили суд встановити порядок користування спірною квартирою. Кімнату площею 18,34 кв.м., виділити в користування ОСОБА_2 ; кімнату площею 13,92 кв.м., виділити в користування ОСОБА_3 ; кімнату площею 13,27 кв.м. та балкон площею 3,49 кв.м., виділити в користування ОСОБА_5 ; інші приміщення залишити в загальному користуванні.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 11 вересня 2019 року у задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Комунального підприємства «Житло-Сервіс» про визначення порядку користування квартирою та розподіл особових рахунків відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визначення порядку користування житловим приміщенням задоволено. Визначено порядок користування квартирою АДРЕСА_2 . Суд вирішив виділити в користування ОСОБА_2 кімнату площею 18,34 кв.м., в користування ОСОБА_3 кімнату площею 13,92 кв.м., в користування ОСОБА_1 кімнату площею 13,27 кв.м. та балкон площею 3,49 кв.м.. Місця загального користування - коридор площею 15,00 кв.м., кухню площею 10,93 кв.м., балкон площею 3,53 кв.м., туалет площею 1,21 кв.м., ванну площею 3,96 кв.м. залишити в спільному користуванні. Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , ОСОБА_3 судові витрати.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі апелянт, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права та невідповідність висновків суду обставинам справи, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким її позов задовольнити.

При цьому зазначає, що кімнати запропоновані відповідачкам є суміжними, містять не прохідний балкон, який буде лише у їхньому користуванні, тому вважає, що даний варіант не відповідає її інтересам та пропонує, враховуючи те, що відповідачки є дочкою та матір`ю, для їх особистої зручності визначити наступний порядок користування: визначити ОСОБА_1 у користування кімнату площею 18,34 кв.м., а кімнати 13,27 кв.м. та 13,92 кв.м., а також балкон площею 3, 49 кв.м. у користування відповідачкам, а кухню площею 10,93 кв.м., туалет площею - 1,21 кв.м. та ванну площею - 3,96 кв.м., вітальню площею 15 кв.м., а також балкон площею 3,53 кв.м. залишити у спільному користуванні.

Крім того, на думку апелянта підставою для скасування судового рішенняє відмова у розподілі рахунків. Відмовляючи у задоволенні первісного позову вчастині визначення порядку користування, суд мав розподілити рахунки на квартиру згідно встановленого порядку користуванням, оскільки сторони не заперечували про наявність постійних конфліктів з питання оплати.

В ухвалі про відкриття апеляційного провадження сторонам було надано строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу.

Згідно ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи що, дана категорія справ не підпадає під процесуальну заборону передбачену ч.4 ст. 274 ЦПК України, апеляційну скаргу слід розглядати в порядку письмового провадження без проведення судового засідання та повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст. 263 ЦПК Українирішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи в задоволенні первісного позову, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 звертаючись до суду із первісним позовом зазначала, що вона має право на зайняття кімнати житловою площею 18,34 кв.м., оскільки вона наразі проживає із чоловіком однією сім`єю без реєстрації шлюбу, проте вказана особа не є членом сім`ї наймача, та не зареєстрована, а лише проживає в ній, тому законом передбачені підстави для визначення порядку користування квартирою відсутні. Що стосується вимог позивача за первісним позовом щодо визначення порядку користування квартирою та розподіл особових рахунків, то суд вважав їх необґрунтованими, оскільки ОСОБА_1 у позові та у поясненнях наданих у судових засіданнях не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог, тому відмовив в задоволенні первісного позову.

Натомість, суд вважав за можливе задовольнити зустрічний позов та встановити порядок користування квартирою, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , враховуючи порядок користування квартирою, що склався між сторонами.

Колегія суддів не погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до ордеру № 0106670 на жиле приміщення від 16.11.2017 року, виданого на підставі Розпорядження Оболонської РДА в м. Києві № 678 від 16.11.2017 року, ОСОБА_4 разом із дружиною - ОСОБА_2 , дочкою - ОСОБА_3 , та племінницею - ОСОБА_1 отримав та вселився до квартири за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 12).

Як вбачається з технічного паспорту вказана квартира складається з трьох кімнат житловою площею 45,53 кв.м., у тому числі: житлової кімнати площею 18,34 кв.м., житлової кімнати площею 13,27 кв.м. та житлової кімнати площею 13,92 кв.м.; коридору площею 15,00 кв.м., кухні площею 10,93 кв.м., двох балконів площею 3,53 кв.м. та 3,49 кв.м., туалету площею 1,21 кв.м., ванної кімнати площею 3,96 кв.м. (а.с. 13).

Між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 22.05.2010 року було укладено шлюб, відповідно до свідоцтва про шлюб виданого 22.05.2010 року ВРАЦС Оболонського РУЮ у м. Києві, актовий запис №543 (а.с.63).

Крім того, ІНФОРМАЦІЯ_2 у ОСОБА_4 та ОСОБА_2 народилась дитина ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про народження від 14.04.2010 року, виданим ВРАЦС Вишгородського РУЮ Київської області, актовий запис №06 від 27.05.2005 року (а.с. 64).

Відповідно до свідоцтва про смерть від 24.03.2018 року, ОСОБА_4 - помер (а.с. 65).

ОСОБА_1 є племінницею ОСОБА_4 та двоюрідною сестрою ОСОБА_3 , що сторонами не оспорювалося.

При вселенні в квартиру її мешканцями було визначено наступний порядок користування житловим приміщенням: подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_2 користувалися житловою кімнатою площею 18,34 кв.м., ОСОБА_6 - житловою кімнатою площею 13,92 кв.м., ОСОБА_1 - житловою кімнатою площею 13,27 кв.м..

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 156 ЖК України члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Згідно з ч. 2 ст. 64 ЖК України до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки.

Відповідно до ст. 47 ЖК України житлова площа має видаватися з розрахунку 13,56 квадратних метрів на одного члена сім`ї.

Відповідно до положень ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

За відсутності згоди порядок володіння та користування майном визначається судом за позовом одного або декількох співвласників.

За таких обставин, судом першої інстанції вірно встановлено, що підставою для звернення до суду з позовом про визначення порядку володіння та користування майном є відсутність згоди між сторонами щодо порядку володіння та користування таким майном.

Проте, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, щодо встановленого порядку користування квартирою, виходячи з наступного.

За умовами ч. 3 ст. 12, ч.1 ст. 13 ЦПК України обов`язок доказування покладається на сторони у справі.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч.2 ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.2 ст.43 ЦПК України обов`язок надання усіх наявних доказів до початку розгляду справи по суті покладається саме на осіб, які беруть участь у справі.

Відсутність будь-яких заперечень з боку відповідача щодо заявлених позовних вимог, не є підставою для звільнення від доказування у відповідності до вимог ст. 82 ЦПК України саме позивача.

За вимогами ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

З матеріалів справи вбачається, що порядок користування, який склався між сторонами, і який суд першої інстанції визнав, як найбільш доцільний, склався за інших умов, а саме, на той період часу ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , як подружжя, займали кімнату 18,34, їх донька кімнату 13,92 кв.м., а ОСОБА_1 кімнату 13,27 кв.м.

Такий порядок користування порушував права всіх користувачів, передбачені ст. 47 ЖК України, оскільки житлова площа на одного члена сім`ї була меншою ніж 13,56 квадратних метрів.

Натомість, після смерті ОСОБА_4 , раніше визначений порядок користування житловою площею, на думку колегії суддів, став недоцільним, оскільки порушує права лише ОСОБА_1 , яка займає кімнату 13,27 кв.м. При цьому, мати та донька ОСОБА_6 займають кімнати 18,34 та 13,97 кв.м., що значно перевищує розмір житлової площі, необхідної на одного члена сім`і.

Враховуючи викладене, зважаючи на обставини справи, колегія суддів вважає встановлений судом першої інстанції порядок користування квартирою таким, що не відповідає інтересам ОСОБА_1 , а запропонований позивачкою за первісним позовом порядок зможе забезпечити право усіх співмешканців на вільне користування майном, оскільки, у такому випадку буде дотримано вимоги ст. 47 ЖК України щодо розміружитлової площі, яка має видаватися з розрахунку 13,56 квадратних метрів на одного члена сім`ї.

Крім того, з плана спірної квартири (а.с.13) вбачається, що кімнати 13,92 та 13,27 кв.м. є відокремленими спільним коридором, а вхід в кімнату 18,34 кв.м. розташований окремо, що на думку колегії суддів, з урахуванням неприязних відносин, які склалися між сторонами, буде найбільш сприйнятливий для їх проживання, оскільки за таких обставин, мати та донька ОСОБА_6 матимуть можливість відокремити свою житлову площу.

Поряд з цим, на думку колегії суддів вимоги первісного позову в частині розподілу особових рахунків, відповідно до положень статті 166 ЖК України, також, є обґрунтованими та доведеними, так як сторонами не заперечувалося існування спору щодо вказаних обставин. Крім того, це забезпечить сторонам можливість сплати комунальних послуг, у відповідності до визначеного порядку та пропорційності займаємої житлової площі.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Отже, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення.

При цьому, апеляційний суд виходить з того, що первісний позов підлягає задоволенню в повному обсязі, а зустрічний позов підлягає до задоволення частково, з наведених вище підстав.

Згідно п. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи, що первісний позов і апеляційна скарга підлягають задоволенню, з відповідачів на користь позивача за первісним позовом слід стягнути судовий збір у розмірі 3 877,20 грн. в рівних частинах по 1938,60 грн. з кожного (а.с.1-4, 117).

Крім того, апеляційний суд враховує, що зустрічний позов було задоволено частково, а отже, стягненню з позивача за первісним позовом на користь відповідачів (позивачів за зустрічним позовом) підлягає сплачений ними по 704,80 грн. судовий збір (а.с.50,51) в розмірі 50%, тобто по 352,40 грн. кожному.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 11 вересня 2019 року скасувати, та ухвалити нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Комунального підприємства «Житло-Сервіс» про визначення порядку користування квартирою та розподіл особових рахунків - задовольнити.

Зустрічний позов ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визначення порядку користування житловим приміщенням - задовольнити частково.

Визначити порядок користування квартирою АДРЕСА_2 .

Виділити в користування ОСОБА_1 кімнату площею 18,34 кв.м..

Виділити в користування ОСОБА_2 , ОСОБА_3 кімнати площею 13,92 кв.м. та 13,27 кв.м., а, також, балкон площею 3,49 кв.м..

Місця загального користування: коридор площею 15,00 кв.м., кухню площею 10,93 кв.м., балкон площею 3,53 кв.м., туалет площею 1,21 кв.м., ванну площею 3,96 кв.м. залишити в спільному користуванні.

Зобов`язати Комунальне підприємство «Житло-Сервіс» провести розподіл особових рахунків на квартиру АДРЕСА_2 , згідно встановленого порядку користування житловим приміщенням.

Стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір в рівних частинах по 1938,60 грн. з кожного.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 50%, тобто по 352,40 грн. кожному.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий: Р.В. Березовенко

Судді: Є.М. Суханова

С.В. Лівінський