КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2019 року м. Київ

Унікальний номер справи № 760/7370/19

Апеляційне провадження № 22-ц/824/16012/2019

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Левенця Б.Б.,

суддів - Ратнікової В.М., Борисової О.В.,

за участю секретаря судового засідання - Добровольської Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 13 вересня 2019 року, постановлену під головуванням судді Українця В.В., по справі за поданням головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві Махової Діани Анатоліївни про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 , -

в с т а н о в и в :

У березні 2019 року головний державний виконавець Відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у м. Києві Махова Д.А. звернулася до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 без вилучення паспорта до виконання зобов`язань по виконавчому провадженню №56653309 щодо виконання виконавчого листа Оболонського районного суду м. Києва від 11 грудня 2013 року про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_1 солідарно на користь ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» заборгованості за кредитним договором у розмірі 433765 доларів 17 центів США та пеню в сумі 582178 грн. 75 коп., та виконавчого збору на користь держави у розмірі 10% суми, що фактично стягнута, повернута або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом (а.с. 1-6).

На обґрунтування подання зазначила, що на виконанні у Відділі примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у м. Києві перебуває вказане виконавче провадження №56653309, яке 23 червня 2018 року було відкрито та постанову про відкриття направлено боржнику ОСОБА_1 , яку останній отримав 07 липня 2018 року.

23 червня 2018 року державним виконавцем винесена постанова про арешт майна боржника та оголошено заборону на його відчуження.

З метою виявлення майна боржника державним виконавцем направлені відповідні запити. З відповідей на запити вбачається, що у боржника відсутні відкриті рахунки, рухомого та нерухомого майна не зареєстровано, пенсію він отримує та працює в ТОВ «Стар Фудс».

17 липня 2018 року державним виконавцем винесена постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.

Постановою державного виконавця від 19 липня 2018 року накладено арешт на грошові кошти боржника, що містяться на рахунках у всіх установах банку.

Згідно відповідей АТ «Райффайзен Банк Аваль» та АТ «Укрексімбанк» на відкриті рахунки боржника накладено арешт, які в подальшому були списані та перераховані в рахунок погашення боргу.

Вказувала, що 03 вересня 2018 року державним виконавцем направлено виклик боржнику з вимогою з`явитись до державного виконавця 19 вересня 2018 року та надати письмові пояснення. Боржник виклик отримав 17 вересня 2018 року, на прийом до державного виконавця не з`явився, про що складено акт державного виконавця від 20 вересня 2018 року.

13 лютого 2019 року державним виконавцем направлено виклик боржнику з вимогою з`явитись до державного виконавця 27 лютого 2019 року та надати письмові пояснення. Боржник виклик отримав 19 лютого 2019 року, на прийом до державного виконавця не з`явився, про що складено акт державного виконавця від 28 лютого 2019 року.

Так, державним виконавцем з виявлених рахунків боржника та заробітної плати було стягнуто 34 335,82 грн. в рахунок погашення боргу.

Разом з тим, рішення в повному обсязі боржником не виконано.

Згідно з листами Державної прикордонної служби України від 10 липня 2018 року та від 27 лютого 2019 року ОСОБА_1 систематично у період з 2013 року по теперішній час здійснював перетини державного кордону України та проводить час в Дубаї, Меммінген, Нью-Йорк, Хургада, Варшава, Франкфурт, Будапешт, Прага, Мадрид, Рим тощо.

Враховуючи викладене, просила подання задовольнити.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 13 вересня 2019 року подання Головного державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ у м. Києві Махової Д.А. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 задоволено. Обмежено громадянина України ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа до виконання рішення Оболонського районного суду міста Києва від 20 серпня 2013 року, згідно якого стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» заборгованість за кредитним договором у розмірі 433765 доларів 17 центів США та пеню в сумі 582178 грн. 75 коп. (а.с. 90, 91-93).

Не погодившись з ухвалою районного суду, 15 жовтня 2019 року представник ОСОБА_1 - адвокат Козій Д.О. направила до суду з апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність та необґрунтованість ухвали просила її скасувати (а.с. 116-151).

В апеляційній скарзі зазначила, що подання державного виконавця є передчасним та незаконно задоволено, оскільки ОСОБА_1 не ухиляється від виконання рішення суду, а навпаки звернувся в добровільному порядку за місцем роботи та просив здійснювати відрахування з його заробітної плати, яка є його єдиним джерелом доходу. Вказувала, що через наявність обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 може втратити єдине джерело доходу, а саме роботу, оскільки найближчим часом його можуть направити у відрядження, тому якщо буде наявна заборона на виїзд, він втратить роботу та не зможе виконати зобов`язання у виконавчому провадженні. Вважає, що висновки суду не відповідають дійсності, оскільки у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази того, що ОСОБА_1 ухиляється від виконання рішення суду. Звертала увагу на те, що у поданні державного виконавця не вказано, що 17 липня 2018 року ОСОБА_1 з метою виконання рішення суду добровільно в 10-денний строк від дня отримання копії постанови про відкриття виконавчого провадження звернувся до керівництва ТОВ «Стар Фудс», де працює, з метою здійснення утримання та перерахування з його заробітної плати коштів для погашення боргу. Також у поданні відсутня інформація, що 05 лютого 2019 року ТОВ «Стар Фудс» зверталося до державного виконавця відносно того, що здійснюються відрахування за виконавчим провадженням №56653309. Крім того, 14 березня 2019 року ОСОБА_1 звертався до державного виконавця з метою отримання інформації про отримання відрахувань з його заробітної плати від ТОВ «Стар Фудс» та можливість розстрочити виконання рішення.

У судовому засіданні апелянт ОСОБА_1 його представник - адвокат Козій Д.О. підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити.

Головний державний виконавець ВПВР УДВС ГТУЮ у м. Києві Махова Д.А. заперечувала проти скарги і просила її відхилити.

Інші особи, які беруть участь у справі до суду не прибули, про час та місце розгляду справи були сповіщені належним чином, про що у справі є докази. (а.с. 205-212).

Зважаючи на вимоги ч. 9 ст. 128, ч. 5 ст. 130, ч. 2 ст. 372 ЦПК України колегія суддів визнала повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, на виконанні у Відділі примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві знаходиться виконавче провадження ВП №56653309 з примусового виконання виконавчого листа №2/756/463/13, виданого 11 грудня 2013 року Оболонським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_1 у солідарному порядку на користь ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» заборгованості за кредитним договором у розмірі 433765 доларів 17 центів США та пені в сумі 582178 гривень 75 копійок (а.с. 8).

23 червня 2018 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №56653309 (а.с. 9) та направлено ОСОБА_1 , яку останній отримав 07 липня 2018 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 10).

23 червня 2018 року державним виконавцем Маховою Д.А. винесена постанова про арешт майна боржника та оголошено заборону на його відчуження (а.с. 11).

З метою виявлення майна боржника державним виконавцем здійснені відповідні запити. З відповідей на запити вбачається, що у боржника відсутні відкриті рахунки, акції, рухомого та нерухомого майна не зареєстровано, пенсію він не отримує та працює в ТОВ «Стар Фудс» (а.с. 12-13, 14, 16, 17, 18, 20, 26, 31-71).

17 липня 2018 року державним виконавцем винесена постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника (а.с. 19).

Постановою державного виконавця від 19 липня 2018 року накладено арешт на грошові кошти боржника, що містяться на рахунках у всіх установах банку (а.с. 29-30).

Згідно відповідей АТ «Райффайзен Банк Аваль» та АТ «Укрексімбанк» на відкриті рахунки боржника накладено арешт, які в подальшому були списані та перераховані в рахунок погашення боргу (а.с. 52, 58).

03 вересня 2018 року державним виконавцем Маховою Д.А. направлено виклик боржнику ОСОБА_1 з вимогою з`явитися до державного виконавця 19 вересня 2018 року та надати письмові пояснення (а.с. 72). Боржник виклик отримав 17 вересня 2018 року (а.с. 73), на прийом до державного виконавця не з`явився, про що складено акт державного виконавця від 20 вересня 2018 року (а.с. 74).

13 лютого 2019 року державним виконавцем направлено виклик боржнику з вимогою з`явитись до державного виконавця 27 лютого 2019 року та надати письмові пояснення щодо сплати боргу (а.с. 77). Боржник виклик отримав 19 лютого 2019 року (а.с. 78), на прийом до державного виконавця не з`явився, про що складено акт державного виконавця від 28 лютого 2019 року (а.с. 79).

Державним виконавцем з виявлених рахунків боржника та заробітної плати було стягнуто 34 335,82 грн. в рахунок погашення боргу (а.с. 80).

З листів Державної прикордонної служби України від 10 липня 2018 року та від 27 лютого 2019 року вбачається, що ОСОБА_1 у період з 2013 року по теперішній час здійснював перетини державного кордону України в напрямках Дубаї, Меммінген, Нью-Йорк, Кишинів, Вільнюс, Хургада, Варшава, Франкфурт, Будапешт, Прага, Мадрид, Рим тощо (а.с. 81-83).

Судом з подання головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Махової Д.А. встановлено, що рішення суду боржником ОСОБА_1 не виконано.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

У п. 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість судового рішення.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено ст. 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Виконанням рішення суду завершується процес захисту суб`єктивних майнових та особистих немайнових прав громадян.

Судові гарантії законності виконавчого провадження та захисту прав його учасників полягають у тому, що до юрисдикції суду віднесено вирішення низки питань, які мають значення для виконання рішень суду та інших юрисдикційних органів, зокрема, таким є питання про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні (ч. 3 ст. 441 ЦПК України).

Порядок здійснення права громадян України на виїзд і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначення випадків тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлення порядку розв`язання спорів у цій сфері регулюється Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України».

Пунктом 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» передбачено, що право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Отже, тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України - це певного виду санкція, яка може застосовуватися у зв`язку з ухиленням особи від виконання зобов`язання, зокрема виконання судового рішення.

Наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб`єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню відповідно до положень, встановлених ч. 3 ст. 12 ЦПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 441 ЦПК України ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Так, обґрунтовуючи подання про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, державний виконавець посилався на ухилення останнього за виконавчими провадженнями від виконання зобов`язань, покладених на останнього судовим рішенням.

Ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань є оціночним поняттям. Теоретично їх невиконання може бути зумовлене об`єктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження, важкої хвороби тощо. Однак воно може мати й принципово інше походження, суб`єктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання - має змогу виконати зобов`язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин.

Критерій достатності вжитих боржником з метою належного виконання зобов`язання заходів має визначатися судом і відноситься до його дискреційних повноважень.

Юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду передбачені саме за ухилення від виконання зобов`язань, а не за наявність факту їх невиконання.

При цьому, під ухиленням від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням слід розуміти такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні ним таких обов`язків.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням суду, повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Як вбачається з матеріалів справи та було правильно встановлено судом першої інстанції, головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у м. Києві Маховою Д.А були вчинені передбачені Законом України «Про виконавче провадження» дії по примусовому виконанню рішення суду.

Колегія суддів перевірила додані до апеляційної скарги представником ОСОБА_1 - адвокатом Козій Д.О. докази на які апелянт посилався в обґрунтування своїх заперечень проти доводів державного виконавця.

Так, як вбачається з копії наданої заяви ОСОБА_1 17 липня 2018 року звернувся до директора ТОВ «Стар Фудс» із заявою, в якій зазначив, що єдиним його джерелом доходу є заробітна плата, яку він отримує як працівник ТОВ «Стар Фудс» та просив утримувати частину заробітної плати, яку перераховувати для погашення грошових коштів за виконавчим провадженням ВП №56653309 (а.с. 136).

05 лютого 2019 року директор ТОВ «Стар Фудс» направив лист державному виконавцю Відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у м. Києві Маховій Д.А., в якому зазначено, що з серпня 2018 року товариство щомісяця здійснює відрахування з заробітної плати ОСОБА_1 по виконавчому провадженню ВП №56653309 щодо стягнення з нього грошових коштів на користь ПАТ «Державний експортно-імпортний банк». На підставі викладеного просив у разі будь-яких зауважень щодо відрахування з заробітної плати ОСОБА_1 повідомити про це товариство (а.с. 137).

Згідно з копією довідки ТОВ «Стар Фудс» від 02 лютого 2019 року, виданої ОСОБА_1 , він працює на посаді консультанта з ефективності підприємництва та з серпня по січень 2018 року отримував заробітну плату 10 059,91 грн., з якої щомісяця було відраховано по 1 619,65 грн. на виконання рішення суду (а.с. 138).

Також з копії заяви від 14 березня 2019 року вбачається, що ОСОБА_1 звернувся до державного виконавця та повідомив, що з його заробітної плати здійснюються відрахування на виконавче провадження, крім того, просив розстрочити виконання оплати грошових коштів по вказаному виконавчому провадженню (а.с. 140-141).

В суді апеляційної інстанції державний виконавець Махова Д.А. заперечувала проти вказаних доводів апелянта та зазначила, що вказані додатки, які були подані до апеляційного суду, до державного виконавця не надходили, а з квітня 2019 року взагалі припинено надходження коштів від боржника на погашення заборгованості.

До суду не подано доказів поважних причин невиконання боржником ОСОБА_1 вищевказаних письмових вимог державного виконавця.

Проте, як було встановлено судом, ОСОБА_1 у період з 2013 року по лютий 2019 року неодноразово (38 разів в обох напрямках) здійснював перетини державного кордону України в напрямках Дубаї, Меммінген, Нью-Йорк, Кишинів, Вільнюс, Хургада, Варшава, Аліканте (Валенсія, Іспанія), Франкфурт, Будапешт, Прага, Кошице, Мадрид, Рим тощо (а.с. 81-83).

При цьому, колегія суддів врахувала, що очікувана вартість авіа перельотів і перебування у вищезазначених місцях потребувала від ОСОБА_1 фінансових витрат.

Доводи апелянта, що через наявність обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 може втратити єдине джерело доходу, а саме роботу, оскільки найближчим часом його можуть направити у відрядження, тому якщо буде наявна заборона на виїзд, він втратить роботу та не зможе виконати зобов`язання у виконавчому провадженні, колегія суддів відхилила виходячи з наступного.

Апелянтом до державного виконавця в межах виконавчого провадження або до суду не надано доказів того, що він з метою здійснення своєї трудової функції має здійснювати відрядження за кордон, у тому числі у вищезазначених напрямках, вказаних у листах Державної прикордонної служби України. Доводи про можливість втрати роботи ОСОБА_1 у зв`язку із обмеженням виїзду за кордон є припущеннями.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що судове рішення ухвалене з додержанням вимог матеріального і процесуального права, а наведені в апеляційній скарзі доводи не відносяться до тих підстав, з якими закон пов`язує можливість скасування ухвали, і висновків суду не спростовують, тому у задоволенні скарги слід відмовити на підставі ст. 375 ЦПК України.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст.ст. 381-384 ЦПК України,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 13 вересня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно з моменту прийняття і оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає.

Дата складання повного судового рішення - 12 грудня 2019 року.

Судді Київського апеляційного суду: Б.Б. Левенець

В.М. Ратнікова

О.В. Борисова