П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2019 року

м. Рівне

Справа № 0417/11914/18

Провадження № 22-ц/4815/155/19

Головуючий у суді першої інстанції: Ралець Р.В.

Ухвалу суду першої інстанції постановлено

в м. Дубно Рівненської області

05.12.2018 р. об 11 год. 07 хв.

Повний текст ухвали складено: не зазначено

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючий суддя: Хилевич С.В.

судді: Боймиструк С.В., Бондаренко Н.В.,

секретар судового засідання: Ковальчук Л.В.;

учасники справи:

позивач: Акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк";

відповідач: ОСОБА_2;

представники учасників справи: позивача - ОСОБА_3,

Литвиненко Олена Леонідівна;

відповідача - ОСОБА_5,

ОСОБА_6;

за участі: представників сторін - ОСОБА_3 та ОСОБА_5;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" - Литвиненко Олени Леонідівни на ухвалу Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 05 грудня 2018 року у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

27 серпня 2012 року в суд звернулося Акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" (далі - АТ КБ "Приватбанк" або банк) з позовом до Публічного акціонерного товариства "Акцент-банк" (далі - ПАТ "А-банк"), ОСОБА_2 про стягнення заборгованості. Мотивуючи позов, вказувалося про існування договору № 0802/46 від 12 лютого 2008 року, відповідно до якого відповідач отримала кредит в сумі 60 000 Євро, зі сплатою за користування нею відсотків у розмірі 15,00 % в рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення до 11 лютого 2013 року. Однак в порушення умов договору ОСОБА_2 свої зобов'язання належним чином не виконала, що стало підставою для звернення до суду.

Вимоги за вказаним договором були забезпечені порукою на суму у 10 000 гривень шляхом укладання з ПАТ "А-банк" відповідного договору № 167 від 20 жовтня 2010 року, у зв'язку з чим вважав їх солідарними відповідачами за заявленим до стягнення боргом.

Тому просило стягнути із ОСОБА_2 на його користь заборгованість за кредитним договором № 0802/46 від 12 лютого 2008 року у розмірі 116 822, 69 Євро та судовий збір за подання позовної заяви, а з ПАТ "А-банк" та співвідповідача солідарно заборгованість у розмірі 10 000 гривень.

Ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28 серпня 2012 року відкрито провадження у зазначеній справі.

Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 25 вересня 2012 року позов задоволено і стягнуто з ОСОБА_2 на користь АТ КБ "Приватбанк" 1 160 485, 27 гривень заборгованості за кредитним договором і 3 219 гривень судового збору.

Стягнуто з ПАТ "А-банк" і співвідповідача на користь АТ КБ "Приватбанк" солідарно заборгованість в сумі 10 000 гривень.

26 березня 2018 року ОСОБА_2 подано заяву про перегляд заочного рішення суду і заяву про поновлення строку на її подання.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28 березня 2018 року зазначені заяви задоволено. Заочне рішення суду першої інстанції скасовано і призначено справу до розгляду в загальному позовному провадженні.

10 травня 2018 року ОСОБА_2 були подані клопотання про закриття провадження в частині позовних вимог до ПАТ "А-банк" та про передачу справи за підсудністю.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15 травня 2018 року справу передано на розгляд до Дубенського міськрайонного суду Рівненської області, а провадження у справі в частині позовних вимог до ПАТ "А-банк" закрито.

Дубенський міськрайонний суд Рівненської області ухвалою від 11 липня 2018 року прийняв до розгляду справу та призначив підготовче судове засідання на 09 год. 00 хв. 02 жовтня 2018 року.

У відзиві на позовну заяву, поданому 31 липня 2018 року, відповідач вважала її вимоги необґрунтованими та незаконними, такими, що не підлягають до задоволення, позаяк позивач не надав належних та допустимих доказів про наявність заборгованості по кредитному договору.

Ухвалою Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 05 грудня 2018 року позов АТ КБ "Приватбанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості залишено без розгляду.

На ухвалу суду представник АТ КБ "Приватбанк" - Литвиненко О.Л. подала апеляційну скаргу, де покликалась на її незаконність і необґрунтованість, які полягали у неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушенні норм процесуального права та неправильному застосуванні норм матеріального права.

На її обґрунтування зазначалося про те, що суд не звернув увагу на заяву про розгляд справи без участі представника банку, яка міститься в матеріалах справи. Крім того, в судове засідання, призначене на 02 жовтня 2018 року, представником позивача подано клопотання про відкладення розгляду справи, яке задоволено судом, а тому не дає підстав для застосування ст. 257 ЦПК України.

Посилалась на ухвалу Дубенського міськрайонного суду від 09 листопада 2018 року, якою справу було прийнято до свого провадження та призначено судове засідання, однак дату вказано помилково. Так, в ухвалі зазначено 09 год. 00 хв. 03 січня 2018 року, що позбавило можливості представника банку з'явитись в судове засідання.

Пояснювала, що представник позивача активно цікавився станом розгляду справи і не втратив інтерес до судового провадження.

З викладених міркувань просила скасувати ухвалу суду попередньої інстанції, направивши справу для продовження розгляду та стягнувши з відповідача судові витрати.

У поданому відзиві ОСОБА_2, вважаючи оскаржувану ухвалу законною, справедливою та обґрунтованою, просила залишити її без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. Вказувала на відповідність оскаржуваної ухвали практиці Європейського суду з прав людини. Зокрема, посилалась на Рішення у справах "Федіна проти України" від 02 вересня 2010 року, "Смірнова проти України" від 08 листопада 2005 року, "Матіка проти Румунії" від 02 листопада 2006 року, "Літоселітіс проти Греції" від 05 лютого 2004 року, відповідно до яких, критеріями розумних строків у цивільних справах є правова та фактична складність справи і поведінка учасників справи та суду. Також позивач як сторона, що бере участь у справі, зобов'язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належним їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки, як визначено тим же судом в справі "Каракуця проти України" від 16 травня 2017 року.

Заслухавши суддю-доповідача, думку учасників справи і їх представників, перевіривши матеріали справи та доводи представника банку, колегія суддів прийшла до висновку про відхилення апеляційної скарги.

Частиною другою статті 43 ЦПК України визначено, що учасники справи зобов'язані: виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об'єктивному встановленню всіх обставин справи; з'являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов'язковою; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов'язки, визначені законом або судом.

Згідно з ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з'явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез'явлення не перешкоджає розгляду справи.

Така ж само правова норма міститься і у ч. 5 ст. 223 ЦПК України.

Умовою для застосування п. 3 ч. 1 ст. 257 та ч. 5 ст. 223 ЦПК України є повторність (двічі поспіль) неявки в судове засідання позивача, повідомленого належним чином про час і місце судового розгляду.

Матеріалами справи встановлено, що ухвалою суду від 11 липня 2018 року призначено підготовче судове засідання на 09 год. 30 хв. 02 жовтня 2018 року. У переддень судового засідання представником АТ КБ "Приватбанк" було подано заяву про відкладення розгляду справи (а.с. 102), у зв'язку з чим у судовому засіданні оголошувалась перерва до 10 год. 00 хв. 05 грудня 2018 року, що підтверджено й звукозаписом судового засідання. Проте і на цю дату представник банку не з'явився, про причини неявки не повідомив.

Крім того колегією суддів береться до уваги до уваги те, що 16 листопада 2018 року представник позивача ознайомився з матеріалами справи, де зафіксовано перебіг судового засідання і де зазначено про наступну дату розгляду справи.

Також в матеріалах справи знаходиться рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 109), скерованого на вказану представником банку у заяві про відкладення розгляду справи адресу, яке вручено 04 жовтня 2018 року. Тобто за два місяці, що дало позивачу більш ніж достатньо часу для забезпечення явки свого представника у судове засідання.

Залишаючи справу без розгляду, суд першої інстанції правильно врахував передбачені законом строки її розгляду, повторну неявку представника позивача без поважних причин, а також те, що його відсутність перешкоджає вирішенню спору.

Щодо аргументів представника АТ КБ "Приватбанк" про те, що суд не звернув увагу на наявну в матеріалах справи заяву про розгляд справи без участі представника банку, то вони не заслуговують на увагу, адже заяву було подано особою, повноваження якої не підтвердженні. Довіреність, яка додавалась до заяви, видана на ім'я іншої особи (а.с. 24, 25).

Не заслуговують на увагу і посилання заявника на ухвалу суду першої інстанції від 09 листопада 2018 року, позаяк такого судового рішення матеріали справи не містять.

У статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" зазначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до § 23 Рішення Європейського суду з прав людини від 06 вересня 2007 року, заява № 3572/03 у справі "Цихановський проти України", національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 10 липня 1984 року у справі "Гінчо проти Португалії" передбачив, що держави - учасниці Ради Європи зобов'язані організовувати свою правову систему таким чином, щоб забезпечити додержання положень пункту 1 статті 6 Конвенції та вимог щодо судового розгляду упродовж розумного строку.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив про обов'язок заявника демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду попередньої інстанції та не дають підстав для висновку про порушення судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення відповідно до ст. 375 ЦПК України є додержання судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при ухваленні оскаржуваного рішення.

Судовий збір, що понесений АТ КБ "Приватбанк" при поданні апеляційної скарги, в силу положень ст. 141 ЦПК України слід віднести на його ж рахунок, адже вимоги заявника до задоволення не підлягають.

Керуючись ст.ст. 368, 371, 374, 375, 381-384, 388-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" - Литвиненко Олени Леонідівни залишити без задоволення, а ухвалу Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 05 грудня 2018 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено: 30.01.2019 о 10 год. 05 хв.

Головуючий: С.В. Хилевич

Судді: Н.В. Бондаренко

С.В.Боймиструк