П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2019 року місто Київ

справа № 758/12642/17

апеляційне провадження № 22-ц/824/14858/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Головачова Я.В.,

суддів: Вербової І.М., Шахової О.В.,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Подільського районного суду міста Києва у складі судді Ларіонової Н.М. від 21 серпня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства "Укрсиббанк" про стягнення коштів та відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в :

У вересні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що на виконання судового рішення Державною казначейською службою України на його рахунок, відкритий у АТ "Укрсиббанк", перераховано грошові кошти в розмірі 102 853 грн. 61 коп.

При надходженні вказаних коштів, банком була утримана комісія в розмірі 1 000 грн., а також 2 грн. за перевірку позивачем стану рахунку у банкоматі.

21 травня 2017 року ОСОБА_1 подав скаргу з приводу безпідставного стягнення грошових коштів за послуги банку, проте вона була залишена без відповіді.

Внаслідок незаконних дій банку, позивач зазнав моральних страждань та був вимушений звертатися за правовою допомогою до юристів, які знаходяться у місті Суми.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_1 просив суд стягнути з відповідача збитки в розмірі 1 002 грн.; компенсацію витрат на пальне до міста Суми в розмірі 540 грн.; витрати на правову допомогу в розмірі 7 500 грн. та моральну шкоду в розмірі 27 126 грн.

Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 21 серпня 2019 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення про задоволення позову. Скаржник зазначає, що судом порушені строки розгляду справи, а протокол судового засідання не містить усіх обставин, що були встановлені під час судового розгляду, зокрема щодо отримання відзиву на позовну заяву лише в судовому засіданні, а також факту, що позивач не був ознайомлений з тарифами та правилами обслуговування банківських рахунків. Судом безпідставно відмовлено у внесенні відповідних зауважень в протокол судового засідання, чим порушено норми процесуального права.

Крім того грошові кошти в розмірі 102 853 грн. 61 коп. були перераховані на картковий рахунок позивача на виконання судового рішення, а тому стягнення банком

комісії за таке надходження є незаконним. З тарифами АТ "Укрсиббанк" за обслуговування рахунку скаржник ознайомлений не був, більше того працівники банку не повідомили про зняття комісії при перерахуванні вказаної суми, а навпаки запевнили, що жодних утримань не відбудеться.

З огляду на викладене, вважає висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову помилковим, а суму моральної шкоди просить збільшити до 34 122 грн. 16 коп.

У відзиві на апеляційну скаргу АТ "Укрсиббанк" зазначає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення в цій частині, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом установлено, що 19 жовтня 2015 року між АТ "Укрсиббанк" та ОСОБА_1 було підписано договір-анкету № 2196UAH про відкриття банківського карткового рахунку та обслуговування платіжної картки (з Правилами), за умовами якого позивачу відкрито картковий рахунок на умовах тарифного пакету "Пенсійні Картки (Econom)".

10 травня 2017 року Державною казначейською службою України (на виконання судового рішення) на рахунок ОСОБА_1 перераховано грошові кошти в розмірі 102 853 грн. 61 коп. з яких АТ "Укрсиббанк" утримано 1 % комісії в розмірі 1 028 грн. 54 коп.

21 травня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до АТ "Укрсиббанк" зі скаргою з приводу безпідставного стягнення грошових коштів за послуги банку, проте вона була залишена без відповіді.

22 травня 2017 року відповідачем утримано з позивача комісію в розмірі 2 грн. за надання інформації по залишку коштів на чек згідно договору.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив із того, що утримання комісії за банківські послуги було передбачено умовами договору, а тому порушення прав позивача з боку АТ "Укрсиббанк" відсутні.

Такий висновок суду є правильним.

Відповідно до частини 2 статі 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків серед юридичних фактів, зокрема, є договори та інші правочини.

Правовідносини сторін випливають з договірних відносин щодо надання банківських послуг (банківського рахунка).

У Законі України "Про банки і банківську діяльність" наведено визначення поняття банківська діяльність - це залучення у вклади грошових коштів фізичних і юридичних осіб та розміщення зазначених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик, відкриття і ведення банківських рахунків фізичних та юридичних осіб.

В контексті вказаного Закону, банківський рахунок - це рахунок, на якому обліковуються власні кошти, вимоги, зобов`язання банку стосовно його клієнтів і контрагентів та який дає можливість здійснювати переказ коштів за допомогою банківських платіжних інструментів.

Відповідно до статті 47 Закону України "Про банки і банківську діяльність" банк має право надавати банківські та інші фінансові послуги (крім послуг у сфері страхування), а також здійснювати іншу діяльність, визначену в цій статті, як у національній, так і в іноземній валюті. Банк має право здійснювати банківську діяльність на підставі банківської ліцензії шляхом надання банківських послуг.

До банківських послуг належить, зокрема, відкриття та ведення поточних (кореспондентських) рахунків клієнтів, у тому числі у банківських металах, та рахунків умовного зберігання (ескроу).

Згідно з договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд (частини 1, 3 статті 1066 ЦК України).

Згідно з частинами 1-2 статті 1067 ЦК України договір банківського рахунка укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами. Банк зобов`язаний укласти договір банківського рахунка з клієнтом, який звернувся з пропозицією відкрити рахунок на оголошених банком умовах, що відповідають закону та банківським правилам.

Договір банківського рахунка може бути укладений двома шляхами: або укладання та підпис договору як єдиного документа, або без такого документа. Подання заяви про відкриття рахунка є офертою, а дозволяючий підпис керівника банку - акцептом.

Статтею 1068 ЦК України визначено, що банк зобов`язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Банк зобов`язаний зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не встановлений договором банківського рахунка або законом. Банк зобов`язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Клієнт зобов`язаний сплатити плату за виконання банком операцій за рахунком клієнта, якщо це встановлено договором.

Відповідно до положень статті 1071 ЦК України банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку.

Як убачається з матеріалів справи, тарифами АТ "Укрсиббанк" по міжнародним карткам для фізичних осіб встановлено розмір комісії за проведення деяких операцій, зокрема: поповнення карткового рахунку безготівковим перерахуванням з рахунків, відкритих в інших банках у розмірі 1 % від суми переказу; надання довідкової інформації про залишок коштів на картковому рахунку на чек банкомату у розмірі 2 грн.

Установивши, що списання комісія за поповнення карткового рахунку позивача відбулося з підстав визначених договором карткового рахунку та у розмірі встановленого тарифами банку, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

З урахування наведеного, доводи апеляційної скарги в цій частині є необґрунтованими та відхиляються колегією суддів.

Оскільки судом не встановлено порушення прав позивача з боку банку, то вимоги апеляційної скарги про відшкодування моральної шкоди задоволенню не підлягають.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом порушено норми процесуального права внаслідок відмови у внесенні зауважень на протокол судового засідання є необґрунтованими.

Так, скаржник вказував, що протокол судового засідання не містить усіх обставин, які були встановлені під час судового розгляду, зокрема щодо отримання відзиву на позовну заяву лише в судовому засіданні, а також факту, що позивач не був ознайомлений з тарифами та правилами обслуговування банківських рахунків.

З протоколу судового засідання від 21 серпня 2019 року убачається, що процесуальні дії, істотні моменти розгляду справи та час їх вчинення викладено вірно та в тій послідовності, в якій вони мали місце під час судового засідання.

Незазначення у протоколі окремих тез учасників справи не може вплинути на правильність фіксування судового процесу, а тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо відсутності підстав для внесення у нього виправлень.

Посилання у апеляційній скарзі на порушення судом строків розгляду справи не є тією підставою з якою процесуальне законодавство пов`язує можливість скасування правильного по своїй суті судового рішення.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статі 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Враховуючи встановлені судом обставини, рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Подільського районного суду міста Києва від 21 серпня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складений 12 грудня 2019 року.

Головуючий Я.В. Головачов

Судді: І.М. Вербова

О.В. Шахова