Провадження №2/523/4911/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

/заочне/

"09" грудня 2019 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси, в складі:

головуючого судді Малиновського О.М.

за участі секретаря Шевчук М.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду № 15, в м. Одеса, в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення боргу за договорами позики,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом в якому зазначив, що 09.03.2018р. між ним та ОСОБА_2 був укладений договір позики за умовами якого останній отримав в борг на шість місяців грошову суму в розмірі 26 000,00грн., еквівалент 1000,00дол. США. ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 уклали з ОСОБА_1 договори поруки, за якими прийняли на себе зобов`язання відповідати за повне та своєчасне виконання ОСОБА_2 його зобов`язань за договором позики від 09.03.2018р. В зв`язку з невиконанням умов договору позики та договорів поруки, рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 27.02.2019р. з відповідачів в солідарному порядку була стягнута сума боргу за договором позики в розмірі 26000,00грн. та відсотки за період з 10.10.2018р. по 30.11.2018р. в розмірі 20800,00грн. На теперішній час відповідачами рішення суду не виконано, грошові кошти не повернуто. Посилаючись на зазначені обставини та на п. 4.2. договору позики від 09.03.2018р., позивач просить стягнути з відповідачів в солідарному порядку проценти за 300 днів користування грошовими коштами за період з 30.11.2018р. по 30.09.2019р. в розмірі 156 000,00грн. Дані обставини стали підставою для звернення до суду.

Ухвалою суду від 11.11.2019р. провадження у справі відкрито та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Також даною ухвалою судом було задоволено клопотання позивача та відстрочена сплата судового збору до розгляду справи по суті.

Позивач в судове засідання не з`явився, направив до суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у його відсутність.

Відповідачі у судове засідання не з`явилися без поважних на те причин. Про час та місце розгляду справи належним чином направлялись повідомлення за місцем реєстрації відповідачів. Згідно поштового повідомлення, ОСОБА_3 за місцем своєї реєстрації не проживає, що вказує на вручення судової повістки належним чином (п.4 ч.8 ст.128 ЦПК).

За відсутності відзиву на позовну заяву справа розглянута в заочному порядку, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України.

Суд, вивчивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, прийшов до наступного висновку.

Матеріалами справи встановлено, що 09.03.2018р. ОСОБА_1 позичив ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 26 000,00 грн., що в еквіваленті складало 1000,00 доларів США. Останній в свою чергу, отримавши грошові кошти в повному обсязі зобов`язався їх повернути через шість місяців, тобто до 09.09.2018р.

Факт укладання між сторонами договору позики та виникнення у ОСОБА_2 обов`язку по поверненню позичених грошових коштів підтверджується представленою з боку позивача копією письмового договору від 09.03.2018р. За умовами вказаного договору ОСОБА_2 також прийняв на себе зобов`язання щомісячно до 09 числа кожного місяця сплачувати проценти в розмірі 2600,00грн. (п.4.1 договору). А у випадку нездійснення планового щомісячного платежу по процентам, сторонами договору був визначений процент на рівні 732% річних від суми позики, а саме 520грн. в день (п.4.2 договору).

Крім, цього між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 було укладено договори поруки. Втім, з боку позивача копії таких договорів суду не представлено.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 27.02.2019р. (справа №523/17582/18), в зв`язку невиконанням умов договору позики та договорів поруки, з відповідачів в солідарному порядку була стягнута сума боргу за договором позики в розмірі 26000,00грн. та проценти за користування грошовим коштами за період з 10.10.2018р. по 30.11.2018р. в розмірі 20800,00грн.

Правовідносини сторін виникли з зобов`язального права та регулюються главою 71, розділом ІІІ, Книгою п`ятою Цивільного кодексу України, зокрема статтею 1046 ЦК України, згідно змісту якої за договором позики, який згідно зі ст. 1047 цього ж Кодексу був укладений представленою позивачем письмовою розпискою, одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики).

В силу статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Згідно із ч.1 ст.1048 ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів установлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Припис абз.2 ч.1 ст.1048 ЦК про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише в межах погодженого сторонами строку позики.

Враховуючи викладене, право позикодавця нараховувати передбачені договором проценти за позикою припиняється після спливу визначеного договором строку позичання чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із ч.2 ст.1050 ЦК. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч.2 ст.625 ЦК, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Таким чином, у справі, яка розглядається, вимоги ОСОБА_1 про стягнення процентів після 09.09.2018 року (закінчення строку позичання) не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

Такі правові висновки, згоджуються з позицією Великої палати ВС, висловленою у постанові від 28.03.2018 у справі №14-10цс18.

У ст.1050 ЦК передбачено: якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього кодексу.

За змістом ч.2 ст.625 ЦК, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, у цій справі позикодавець має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до ч.2 ст.625 ЦК, а не у вигляді стягнення процентів, однак таких вимог ОСОБА_1 не заявляв, у зв`язку із чим позовні вимоги про стягнення процентів, нарахованих після закінчення строку дії договору позики, є необґрунтованими.

За таких обставин, оскільки у позивача відсутнє право стягувати проценти після закінчення строку дії договору позики, а вимог про застосування наслідків, передбачених ст.625 ЦК, він не заявляв, у задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі за його безпідставністю.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з ОСОБА_1 на користь держави слід стягнути несплачений судовий збір в розмірі 1560,00грн.

Керуючись ст.ст.525,533,549,1054 ЦК України; ст.ст.12,13,76,141,259,263-265,268, 279, 280-282 ЦПК України,

ВИРІШИВ

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення боргу за договорами позики відмовити у повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_1 (іпн. НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) судовий збір на користь держави в розмірі 1560,00грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Заочне рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня складання повного рішення суду.

Повне рішення суду складено 09 грудня 2019р.

Суддя