Справа № 639/6144/19
Провадження № 2/639/1894/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2019 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Гаврилюк С. М.,

при секретарі судового засідання Пивоваровій Т. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 639/6144/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Жилсервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової території,

встановив:

Позивач ТОВ «Жилсервіс» звернувся до Жовтневого районного суду м. Харкова з позовною заявою до ОСОБА_1 , в якій просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за житлово-комунальні послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території у розмірі 10927,14 грн, з яких: 9249,47 грн основний борг; 1335,59 грн інфляційні витрати; 201,26 грн 3% річних; 140,82 грн вивезення побутових відходів.

В обґрунтування позову зазначено, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 , яка знаходиться у багатоквартирному житловому будинку, утримання, експлуатацію та управління котрим, відповідно до Договору про здійснення управління житлового будинку від 01.10.2006 здійснює ТОВ «Жилсервіс». 01.04.2016 між сторонами укладено Договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Позивач зазначає, що добросовісно виконує зобов`язання щодо обслуговування житлового будинку та утримання прибудинкової території і споруд. Однак, відповідач, як споживач житлово-комунальних послуг у будинку, ігнорує покладений на нього обов`язок щодо сплати у повному обсязі коштів за утримання будинку і споруд та прибудинкової території. Так за період з серпня 2016 р. ОСОБА_1 заплатив в листопаді 2017 р. 1000 грн, в липні 2019 р. 363,58 грн. За решту часу відповідач оплату не проводив, в результаті чого станом на 20.08.2019 у нього утворилася заборгованість в сумі 9249,47 грн квартплата, та 140,82 грн плата за вивезення побутових відходів. Також, відповідачеві нараховано суму інфляції в розмірі 1335,59 грн та 3% річних в розмірі 201,26 грн, що в загальному розмірі становить 10927,14 грн.

У зв`язку з чим позивач вимушений звернутися до суду з відповідною позовною заявою.

06.09.2019 ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова позовну заяву залишено без руху з наданням строку на усунення недоліків (а.с. 23-24).

Ухвалою суду від 17.09.2019 прийнято позову заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі, призначено судове засідання (а.с. 33-34).

06 грудня 2019 р. ухвалою суду залишено без розгляду заяву представника позивача ТОВ «Жилсервіс» від 31.10.2019 про зменшення розміру позовних вимог (а.с. 192).

Представник позивача Ципін О. З., який діє на підставі довіреності, у судовому засіданні позовні вимоги підтримав , просив задовольнити , посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, а саме на суму стягнення в розмірі 8461,20 грн , яка складається з 852,54 (заборгованість за 2016 рік) + 105,71 (інфляційних витрат) + 1901,85 грн (заборгованість за 2017 рік 2901,85 грн 1000,00 грн сплати) + 260,55 (інфляційних витрат 1901,85 х 113,7% 1901,85) + 3026,40 (заборгованість за 2018 рік) + 481,5 (інфляційних витрат з 01.01.2018 по 01.09.2018) + 1513,20 грн (заборгованість за 2019 рік 2017,60 грн 504,40 сплати у 2019 році) + 140,82 грн (побутових відходів) + 178,63 (3% річних за період з 01.09.2016 по 01.09.2018). В іншій частині ОСОБА_1 позов не визнав, заперечував проти його задоволення. Також, відповідач зазначив, що оскільки нового договору між сторонами укладено не було, то, на його думку, на теперішній час та до його укладення продовжують діяти тарифи на утримання будинку, встановлені у діючому Договорі та становлять 252,20 грн у місяць. З підвищенням тарифів з вересня 2018 року ОСОБА_1 не погоджується, вважає їх незаконними, про що також зазначив у своєму відзиві (а.с. 43-45), а також додаткових письмових поясненнях (а.с. 182-183).

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Виходячи з вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Судом встановлено, що за приписами ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 № 1875-IV (який діяв на момент виникнення відповідних правовідносин між сторонами), балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом.

Закон України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189-VIII (який введено в дію з 01.05.2019) не містить поняття «балансоутримувача», натомість визначає лише «управителя багатоквартирного будинку», згідно якого це фізична особа - підприємець або юридична особа - суб`єкт підприємницької діяльності, яка за договором із співвласниками забезпечує належне утримання та ремонт спільного майна багатоквартирного будинку і прибудинкової території та належні умови проживання і задоволення господарсько-побутових потреб.

Відповідно до договору про здійснення управління житлового будинку від 01 жовтня 2006 року, укладеного між будівельною компанією (балансоутримувачем) АТ «Агросервіс-Україна» та ТОВ «Жилсервіс», з жовтня 2006 року позивач займається управлінням будинків №№ 18, АДРЕСА_2 (а.с. 10).

За приписами п. 2 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 № 1875-IV (який діяв на момент виникнення відповідних правовідносин між сторонами), Постанови Кабінету Міністрів України від 02.05.2009 № 529 «Про затвердження Типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій» (яка діяла на момент виникнення відповідних правовідносин між сторонами) та Постанови Кабінету Міністрів України від 05.09.2018 № 712 «Про затвердження Правил надання послуг з управління багатоквартирним будинком та Типового договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком» позивач зобов`язався надавати житлово-комунальні послуги для мешканців будинку з прибирання прибудинкової території, прибирання сходових кліток, вивезення побутових відходів, прибирання підвалів, технічних поверхів та покрівлі, технічне обслуговування ліфтів, технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем, дератизацію, дезінсекцію, послуги з обслуговування димовентиляційних каналів, ремонт конструктивних елементів внутрішньобудинкових систем, що розміщені на закріпленій в установленому порядку прибудинкової території, освітлення місць загального користування, енергопостачання ліфтів, а також надає інші послуги, які необхідні для належного управління та обслуговування будинків.

Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 55209156 від 16.03.2016, ОСОБА_1 на підставі Договору дарування квартири № 743 від 16.03.2016, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Жовнір В. В., на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 (а.с. 9).

Відповідач зареєстрований за вищевказаною адресою, що підтверджується довідкою про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб (довідка про склад сім`ї), сформованої 05.09.2019 на запит суду (а.с. 22).

01.04.2016 між сторонами укладено Договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 11-13).

Згідно з умовами вказаного Договору відповідачеві встановлена щомісячна плата за надані послуги на дату укладення договору в розмірі 328,43 грн (а.с. 11-13).

З урахуванням виключення певних послуг, відповідач у судовому засіданні визнав про те, що він щомісячно зобов`язаний сплачувати по 252,20 грн.

Окрім того, 21.03.2017 укладено договір між співвласниками будинку та позивачем, умови якого не змінювались.

Як вбачається з Протоколу № 1 загальних зборів співвласників житлових та нежитлових приміщень багатоквартирного житлового будинку за місцем знаходження: АДРЕСА_4 , від 21 березня 2017 року, прийнято рішення про визначення управителя ТОВ «Жилсервіс» на 2017 рік щодо здійснення управління багатоквартирним будинком розташованим за вищевказаною адресою, а також прийнято рішення про встановлення розміру внесків на управління будинком, спорудами та прибудинкової території у розмірі 3,111 грн за 1 кв. м загальної площі квартири (а.с. 14).

04.09.2018 за рішенням загальних зборів умови існуючого договору змінені відповідно до п. 2 ч. 2 та ч. 6 ст. 10 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» та збільшено ціну послуг, що підтверджується Протоколом № 1 загальних зборів співвласників житлових та нежитлових приміщень багатоквартирного житлового будинку за місцем знаходження: АДРЕСА_4 , від 04 вересня 2018 року (а.с. 56-66) та Додатком 1 до протоколу зборів співвласників багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_4 , листи письмового опитування (а.с. 67-151).

У зазначеному протоколі прийнято рішення про збільшення та встановлення розміру витрат на управління будинку, спорудами та прибудинкової території у розмірі 6,267 грн за 1 кв. м загальної площі у квартирі у будинку, що розташований за вказаною вище адресою.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 № 1875-IV (який діяв на момент виникнення відповідних правовідносин між сторонами) визначено, що послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території санітарно-технічне обслуговування, обслуговування, внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів, тощо) відноситься до житлово-комунальних послуг.

А у відповідності до статті п`ятої Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189-VIII (який введено в дію з 01.05.2019) до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга послуга з управління багатоквартирним будинком, яка включає утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Згідно положень п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України від 24.06.2004 № 1875-IV (який діяв на момент виникнення відповідних правовідносин між сторонами), споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Також, пунктом п`ятим частини другої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189-VIII (який введено в дію з 01.05.2019) передбачено, що індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

За змістом ч. 1 ст. 32 Закону України від 24.06.2004 № 1875-IV (який діяв на момент виникнення відповідних правовідносин між сторонами), плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно.

А у відповідності до ч. 1 ст. 9 Закону України від 09.11.2017 № 2189-VIII (який введено в дію з 01.05.2019) споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Проте, відповідач в порушення вимог закону за надані послуги в повному обсязі не сплачував кошти, що призвело до утворення заборгованості.

Як вбачається з наданого позивачем рахунку з квартплати від 20.08.2019 заборгованість за період з вересня 2016 року по серпень 2019 року включно, з урахуванням сплачених ОСОБА_1 коштів (1000 грн в листопаді 2017 року та 363,58 грн в липні 2019 року), склала 9249,47 грн (а.с. 53).

Однак, суд не погоджується з таким розрахунком, оскільки відповідачем в липні 2019 року сплачено кошти в розмірі 504,40 грн, що підтверджується відповідною квитанцією (а.с. 157), а не 363,58 грн, як зазначено у рахунку з квартплати від 20.08.2019 (а.с. 53).

Таким чином, суд приходить до висновку, що з урахуванням сплачених ОСОБА_1 коштів в загальній сумі 1504,40 грн, заборгованість останнього перед ТОВ «Жилсервіс» становить суму в розмірі 9108,65 грн.

Статтею 322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за виконання грошового зобов`язання.

Частиною першою статті 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

У відповідності до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються Главою 63 ЦК України.

За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням.

Отже, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням.

З огляду на викладене суд дійшов висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав та обов`язків сторін, на боржника покладено певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому відповідає право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України) вимагати сплати грошей за надані послуги.

Таким чином, зважаючи на таку юридичну природу правовідносин сторін, як грошових зобов`язань, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.

У відповідності до положень, передбачених п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 № 1875-IV (який діяв на момент виникнення відповідних правовідносин між сторонами) та п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189-VIII (який введено в дію з 01.05.2019), споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати житлово-комунальні послуги.

У зв`язку з простроченням відповідачем виконання зобов`язання по оплаті за надані послуги ОСОБА_1 нараховані інфляційні витрати за час прострочення у загальній сумі 1331 грн 69 коп., а також три відсотки річних від простроченої суми у загальному розмірі 201 грн 26 коп., які підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Жилсервіс».

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, у зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 1870,80 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 4, 5, 13, 76-81, 133, 141, 265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Жилсервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової території задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Жилсервіс» заборгованість за житлово-комунальні послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території в розмірі 10641 (десять тисяч шістсот сорок одна) грн 60 коп.

В іншій частині в задоволенні позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Жилсервіс» судовий збір в розмірі 1870 (одна тисяча вісімсот сімдесят) грн 80 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Жилсервіс», , п/р НОМЕР_1 ПАТ «Альфа-Банк», МФО 300346, адреса місцезнаходження: 61037, м. Харків, Московський пр-т, 199 «Д-5», оф. 108.2.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_5 .

Повне рішення складено 13.12.2019.

Веб-адреса цього документу у Єдиному державному реєстрі судових рішень http://reyestr.court.gov.ua/ з посиланням на номер справи.

Суддя С. М. Гаврилюк