Справа № 723/3757/19
Провадження № 2/723/4294/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

09 грудня 2019 року м.Сторожинець

Сторожинецький районний суд

Чернівецької області в складі:

головуючого судді Бужори В.Т.,

при секретарі Чікал І.В.

розглянувши в судовому засіданні в м.Сторожинець у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , про стягнення боргу за договором позики,-

в с т а н о в и в :

11 вересня 2019 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовною заявою до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики в сумі 32000 грн.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що 03 січня 2019 року між нею та відповідачем укладено договір позики, згідно з умовами якого відповідач отримав від неї грошову суму у розмірі 32 000 грн. терміном до 01 червня 2019 року, а також відповідач зобов`язалась в разі несплати боргу до 01.06.2019 року виплатити пеню в розмірі одного відсотка від суми боргу з 01.06.2019 року по 06.09.2019 року за кожен день прострочення. Усі умови позики були погоджені сторонами та викладені в розписці, власноручно написаній відповідачем.

Посилаючись на те, що відповідач не виконала свої зобов`язання за договором позики та не повертає в добровільному порядку суму позики в розмірі 32 000 грн., а також розмір неустойки за період з 01.06.2019 року по 06.09.2019 року, що становить 31 360 гривень та судові витрати по оплаті судового збору в сумі 768,40 грн.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, однак її представник ОСОБА_2 направив письмову заяву в якій просив справу розглядати у їх відсутності позовні вимоги задоволити, посилаючись на викладені в позові обставини, не заперечував проти заочного розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, хоча про день, час та місце розгляду справи була повідомлена судом належним чином. Згідно ч.1 ст.223 ЦПК України, суд знаходить можливим здійснити розгляд справи без участі відповідача та ухвалити заочне рішення.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно положень ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до положень ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно з положеннями ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (кошти в такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором ( ч. 1 ст. 1049 ЦК України).

Так, в постанові Верховного Суду України від 02 липня 2014 року у справі №6-79цс14 зазначено, що "відповідно до норм ст.ст.1046, 1047 ЦК України договір позики (на відміну від договору кредиту) за своєю юридичною природою є реальною односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобов`язанням повернення) певної грошової суми, так і дати її отримання".

Постановою Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі №6-63цс13 визначено, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки".

Судом встановлено, що між сторонами існують зобов`язання за договором позики. В підтвердження укладення договору між сторонами є борговий документ, власноручно написаний відповідачем у формі розписки, яка посвідчує передачу позивачем відповідачу грошової суми в розмірі 32000 грн. (а.с.7), по закінченню терміну, зобов`язувалась повернути їх в повній сумі, та один відсоток від суми заборгованості за кожен день прострочення за період з 01.06.2019 року по 06.09.2019 року в розмірі 31 360 грн.

Оригінал розписки був наданий суду, та підтверджує наявність невиконаного боргового зобов`язання відповідача перед позивачем.

Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

З дослідженої в судовому засіданні розписки вбачається, що сторонами в письмовій формі зафіксовані істотні умови договору позики, а саме: предмет позики - грошові кошти та строк повернення боргу.

За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

У відповідності до ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача судові витрати.

Керуючись ст.ст.4, 12, 89, 141, 263-265,280-289 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , про стягнення боргу за договором позики - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_1 виданий Сторожинецьким РВ УМВС в Чернівецькій області від 08.04.2011 року, на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 ІПН НОМЕР_2 , борг за договором позики в розмірі 32000 (тридцять дві тисячі) гривень 00 копійок та 31360 (тридцять одну тисячу триста шістдесят) гривень 00 копійок пені в розмірі одного відсотка від суми заборгованості за кожен день прострочення за період не виконання зобов`язання.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_1 виданий Сторожинецьким РВ УМВС в Чернівецькій області від 08.04.2011 року, на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 ІПН НОМЕР_2 , витрати по оплаті судового збору в розмірі 768.40 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення, до Чернівецького апеляційного суду через Сторожинецький районний суд Чернівецької області.

СУДДЯ: