Справа № 159/5564/19
Провадження № 2/159/1412/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2019 року м. Ковель

Ковельський міськрайсуд Волинської обл.

в складі: головуючого - судді Логвинюк І.М.,

розглянувши в м. Ковелі Волинської обл. в порядку спрощеного позовного (письмового) провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі,

в с т а н о в и в:

Позивач 30.09.19 р. звернувся до суду з вказаним вище позовом, просить стягнути з відповідача на його користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини - дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 2 500 грн щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з врахуванням індексу інфляції, починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття, обгрунтувавши свої позовні вимоги тим, що 05.11.04 р. сторони уклали шлюб. За час шлюбу у сторін народилось троє спільних дітей: дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .. 28.02.19 р. Ковельським міськрайсудом Волинської області у справі № 159/6 581/1/ ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів було стягнуто з нього на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання трьох вказаних вище неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі в розмірі по 1 600 грн щомісячно на кожну дитину, починаючи з 18.12.18 р. і до досягнення дітьми повноліття. 30.07.19 р. шлюб між сторонами було розірвано за рішенням Ковельського міськрайсуду Волинської області від 30.07.19 р. у справі № 159/6 580/18. Цим же рішенням суду було задоволено його зустрічний позов і визначено місцем проживання малолітньої ОСОБА_6 з ним як батьком. Покликаючись на ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7, ст. 180 СК України, зазначає, що на даний час він працює у ФОП і має сталий доход у розмірі 4 300 грн, з якого сплачує аліменти на у тримання трьох дітей. Його дочка ОСОБА_3 відвідує гурток каное у м. Ковелі Волинської області, приймає участь у змаганнях і має потребу добиратись із с. Рокитниці Ковельського району Волинської області у м. Ковель Волинської області громадським транспортом, на що витрачає 40 грн на день, не менше 960 грн на місяць. Дочка, крім того, має поганий зір і потребує носіння окулярів, постійних обмежень за лікарськими призначеннями. Покликаючись на ч. ч. 2, 3 ст. 181 СК України, ст. 27 Конвенції про права дитини, ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 51 Конституції України, ст. ст. 180, 150 СК України, зазначає, що він самостійно не може забезпечити належній рівень утримання дочці ОСОБА_3 , тому відповідач, яка є здоровою, працездатною, має несталий доход, може сплачувати аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 у розмірі 2 500 грн щомісячно. На даний час відповідач створила нову сім`ю, має цивільного чоловіка, спільно з яким має у користуванні 10 га землі, де вирощують зерно, від продажу якого мають великий доход. Відповідач з лютого 2019 р. дочкою ОСОБА_3 не цікавиться, допомоги на утримання останньої не надає. Покликаючись на ст. 141, ч. 2 ст. 182 СК України, просить позов задовольнити, стягнути на його користь з відповідача також судові витрати в розмірі 1 500 грн на правову допомогу.

Провадження у справі було відкрито 24.10.19 р. за ухвалою суду.

Копію вказаної вище ухвали суду з копією позовної заяви та доданих до неї документів відповідачем було отримано під розпис 12.11.19 р..

19.11.19 р. до суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву, обґрунтований тим, що вона позов визнає частково, а саме: в межах суми аліментів 1 600 грн, зазначаючи, що сторони перебували у шлюбі. За час шлюбу у сторін народилось троє вказаних вище спільних дітей. Шлюб між сторонами було розірвано і з того часу всі троє дітей сторін залишились на її утримані. Тому за рішенням Ковельського міськрайсуду Волинської області від 28.02.19 р. у справі № 159/6 581/18 було частково задоволено її позов про стягнення з ОСОБА_1 на її користь по 1 600 грн аліментів на утримання кожного з вказаних вище дітей сторін, у т. ч. дочки ОСОБА_3 . За рішенням Ковельського міськрайсуду Волинської області від 30.07.19 р. у справі № 159/6 580/18 за позовом ОСОБА_1 до неї про визначення місця проживання дочки ОСОБА_3 , було встановлено місце проживання останньої із ОСОБА_6 як батьком. Із серпня 2019 р. дочка ОСОБА_3 стала проживати за місцем реєстрації свого батька та перебувати на утриманні останнього. Вона ніколи не ухилялась від утримання дочки ОСОБА_3 та утримує її регулярно. Після переїзду дочки ОСОБА_3 на проживання до батька, вона постійно придбаває усі необхідні речі, у т. ч. засоби гігієни, продукти, лікарські засоби і т. д., при необхідності, надає кошти, у т. ч. на проїзд. Зазначає, що доводи позивача в частині розміру її доходу є безпідставними, голослівними. Позивач не сплачує аліментів на утримання дочки ОСОБА_3 , так як вона припинила таке стягнення у зв`язку з тим, що ця дитина перестала перебувати на її утриманні, тому позивач сплачує аліменти лише на двох інших неповнолітніх дітей сторін. З 01.09.19 р. дочка Вікторія секцію каное у м. Ковелі Волинської області не відвідує, тому витрат на це позивач не несе. Співмешканець, з яким вона проживає, не має земельних ділянок у розмірі 10 га та не має значних прибутків. Вона не має можливості сплачувати аліменти у сумі, про яку просить позивач, так як отримує лише допомогу по безробіттю в розмірі 1 100 грн, має на утриманні ще двох неповнолітніх дітей, які відвідують відповідні секції у м. Ковелі Волинської області; займаються з репетиторами з двох навчальних дисциплін; інших доходів - не отримує. Вона постійно цікавиться дочкою ОСОБА_3 , щоденно спілкується з нею, добровільно її утримує, згідна сплачувати на утримання цієї дитини по 1 600 грн щомісячно.

Копію відзиву на позовну заяву позивачем було отримано під розпис 26.11.19 р..

За станом на 09.12.19 р. позивач відповіді на відзив на позовну заяву до суду не подав.

Суд, дослідивши докази, зібрані у справі, приходить до висновку, що позов безпідставний та не підлягає до задоволення.

Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За змістом ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з положеннями ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За змістом ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Судом встановлено, що за рішенням Ковельського міськрайсуду Волинської області від 28.02.19 р. у цивільній справі № 159/6 581/18 провадження № 2/159/336/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 було стягнуто аліменти на утримання трьох неповнолітніх дітей сторін: дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дочки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у твердій грошовій сумі.

Сторони перебували у шлюбі з 05.11.04 р., що розірвано за рішенням Ковельського міськрайсуду Волинської області від 30.07.19 р. у цивільній справі № 159/6 580/18 провадження № 2/159/335/19 за первісним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що набрало законної сили 05.09.19 р., що стверджується копією вказаного вище рішення.

Таким чином сторони мають трьох спільних неповнолітніх дітей, у т. ч. - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місцем проживання якої за рішенням Ковельського міськрайсуду Волинської області від 30.07.19 р. у цивільній справі № 159/6 580/18 провадження № 2/159/335/19 за первісним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що набрало законної сили 05.09.19 р., визначено місце проживання позивача у розглядуваній справі, тобто, по місцю проживання її батька.

Суд враховує, що за рішенням суду від 28.02.19 р. у цивільній справі № 159/6 581/18 по даний час позивач у розглядуваній справі є платником аліментів на користь відповідача у розглядуваній справі на утримання всіх трьох спільних неповнолітніх дітей сторін.

Даних про те, що таке рішення змінене чи скасоване у установленому законом порядку сторони та його представник позивача адвокат суду не надали.

За приписами ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.

У відповідності із ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей.

Як слідує із змісту ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Сторони після набрання законної сили рішенням суду від 30.07.19 р. у цивільній справі № 159/6 580/18, добровільно не домовились про утримання спільної неповнолітньої дитини дочки ОСОБА_3 , про що свідчить поданий до суду позов.

Однак суд враховує, що згідно з ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Зважаючи на зазначене вище, суд приходить до висновку, що оскільки рішення суду про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання всіх трьох спільних неповнолітніх дітей сторін набрало законної сили, що сторонами не заперечується; спільна неповнолітня дитина сторін дочка ОСОБА_3 фактично та з врахуванням рішення суду є такою, що проживає разом з батьком ОСОБА_1 , однак позивач не заявив вимоги про припинення у зв`язку із зміною такої обставини, що впливає на звільнення його від сплати аліментів на утримання саме цієї дитини сторін, зазначивши, натомість, вимогу про стягнення з ОСОБА_2 на його користь аліментів на утримання саме цієї дитини сторін при чинному рішенні суду від 28.02.19 р. у цивільній справі № 159/6 581/18, позов до задоволення не підлягає.

Такі позовні вимоги позивача є передчасними.

Підстав для стягнення з відповідача на користь позивача його судових витрат немає.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 2, 12, 13, 76, 77, 80, 81, 89, 141, 209, 280, 281, 223, 263 265, п. 9 ст. 1 розд. ХIII «Прикінцеві положення», ч. 4 ст. 273 ЦПК України, ст. ст. 125, 180 184 СК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін:

позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , і. н. НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , прож. за адресою: АДРЕСА_1 .

представник позивача адвокат Талашко Інна Миколаївна, ІНФОРМАЦІЯ_5 , адреса: АДРЕСА_2 ;

відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , і. н. НОМЕР_3 , паспорт серії НОМЕР_4 , прож. за адресою: АДРЕСА_3 .

Головуючий:І. М. Логвинюк

Повний текст рішення суду складено 09.12.19 р..