ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2019 року м. Харків

Справа № 643/6379/18

Провадження № 22-ц/818/822/19

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кругової С.С.,

суддів Маміної О.В., Пилипчук Н.П.

секретаря Кучер Ю.Ю.

Учасники справи :

Позивач: ОСОБА_1,

Відповідач: Садівницьке товариство «50 років Жовтня»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Харкові

апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Московського районного суду міста Харкова від 25 липня 2018 року, ухвалене суддею Єрмак Н.В.,

за позовом ОСОБА_1 до Садівницького товариства «50 років Жовтня» про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди,

в с т а н о в и в :

У травні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив скасувати наказ від 27 лютого 2018 року про його звільнення в порядку п.4 ст.40 КЗпП України; поновити його на роботі СТ «50 років жовтня» на посаді електрика з 28 лютого 2018 року; стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу; стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 20000,00 грн.

Позов мотивований тим, що наказом №1 від 03.01.2015 року він був переведений на повну ставку на посаду електрика СТ «50 років жовтня», наказом голови правління ОСОБА_2 від 23.06.2016 року він був звільнений за прогул. Постановою Апеляційного суду Харківської області від 11.01.2018 року скасовано наказ голови правління про звільнення позивача, проте голова правління різними способами уникала від виконання рішення суду та не поновлювала позивача на роботі, в зв'язку з чим він отримав виконавчий лист та звернувся до Московського ВДВС для примусового виконання рішення суду. 18.04.2018 року після телефонної розмови з головою правління він прийшов до адміністративної будівлі СТ «50 років жовтня» для подальшого ознайомлення з наказом та подачі трудової книжки. Після ознайомлення його з наказом № 2 від 13.01.2018 року про поновлення його на роботі електрика йому одразу був наданий для ознайомлення наказ № 6 від 27.02.2018 року про його звільнення за прогул без поважної причини на підставі п.4 ст.40 КЗпП України, пояснення щодо цього у нього не відбирали. Зазначає, що із вказаними наказами ( №2 та 6) він ознайомився 18.04.2018 року.

В обґрунтування позову також зазначає, що вказаними діями відповідач порушив його права, оскільки тривалий час ухилявся від виконання постанови АСХО про поновлення його на роботі, незважаючи на те, що позивач виявляв готовність приступити до виконання своїх трудових обов'язків та не покидав територію Садівницького товариства, адже на його території знаходиться разом із дружиною.

Також, позивач заявляв клопотання про поновлення строку звернення до суду за вирішенням трудового спору, на підставі відсутності встановленого факту дати вручення йому наказу №6 від 27.02.2018 про звільнення його за п.4 ст.40 КЗпП, та факту дати видачі йому трудової книжки, неможливості самостійно отримати копію вищевказаного наказу, у зв'язку з чим вважає, що такий строк ним не пропущено.

У відзиві на позов відповідач просив відмовити у його задоволенні у зв'язку з його необґрунтованістю.

Рішенням Московського районного суду міста Харкова від 25 липня 2018 року поновлено ОСОБА_1 строк звернення до суду з позовом та відмовлено у задоволенні позову.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що починаючи з 31 січня 2018 року по день його звільнення 27 лютого 2018 року допустив прогули без поважних причин, і відповідач мав достатні підстави для звільнення його з роботи на підставі п.4 ч.1 ст.40 КЗпП України.Посилання позивача на поважність причини відсутності на робочому місці в зв'язку з перебуванням на лікарняному не тягне за собою скасування наказу, оскільки судом беззаперечно встановлений факт щодо відсутності останнього на робочому місці без поважних причин понад трьох годин.Разом з тим, судом не було встановлено, що відповідачем порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси позивача, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_3 звернувся з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим і ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права і недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на ті ж обставини, що і у позові, норми КЗпП, а також на те, що трудові відносини між працівником та власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою виникають після виконання останнім вимог ст.29 КЗпП України. Тому вважає, що за відсутності фактичного початку виконання своєї роботи працівником до нього не можуть застосуватись дисциплінарні стягнення, в тому числі на підставі п.4 ст.40 КЗпП. На підставі чого стверджує, що застосування до нього дисциплінарних стягнень без створення умов для фактичного виконання роботи за посадою та виконання приписів трудового законодавства є незаконним.

Вказує на помилковий висновок суду щодо отримання позивачем копії наказу про поновлення його на роботі 01.02.2018 року, який він зробив на підставі копії рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, оскільки на вказаному повідомленні підпис та прізвище виконано не ним та не його почерком. Між тим, лист було направлено на його місце реєстрації, яке відрізняється від його фактичного місця проживання, а також, з наданих доказів неможливо зробити висновок, що саме направлялось у конверті, зокрема, чи саме наказ про поновлення на роботі. Зазначає, що вказані обставини свідчать про те, що позивач дізнався про оскаржувані накази 18.04.2018 року, що унеможливлювало вихід його на роботу з 13.01.2018 по 27.02.2018 року.

Стверджує про порушення судом норм процесуального права в частині прийняття відзиву на позов з додатками як доказ по справі.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просив залишити її без задоволення, а рішення суду - без змін.

В судове засідання до суду апеляційної інстанції учасники справи не з"явились. Позивач та його представник були належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи 24 січня 2019 року о 10 год. 30 хв. під розписку (а.с.230), про причини неявки суду не повідомили. Відповідач просив розглядати справу за його відсутності (а.с.242).

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що наказом голови правління від 03.01.2015 року № 1 позивача переведено на повну ставку на посаду електрика з 03.01.2015 року. Наказом голови правління товариства ОСОБА_4 від 23.06.2016 року № 11 позивача звільнено у зв'язку з прогулом без поважних причин на підставі п.4 ст. 40 КЗпП України. Постановою Апеляційного суду Харківської області від 11.01.2018 року скасовано наказ про звільнення ОСОБА_1 з посади електрика на підставі п.4 ст. 40 КЗпП України та поновлено на посаді електрика з 23.06.2016 року.

Наказом №2 від 13.01.2018 року визнано недійсним наказ від 23.06.2016 року №11 та поновлено ОСОБА_1 на посаді електрика. Наказ про поновлення на роботі направлено поштовою кореспонденцією на адресу реєстрації ОСОБА_1 та отримано ним особисто 01.02.2018 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення та результатами запита (а.с.119,120).

Актами членів комісії СТ «50-років жовтня» про відсутність працівника на роботі встановлено відсутність ОСОБА_1 с 15.01.2018 року по 23.02.2018 року на робочому місці повний робочий день.

Наказом № 6 від 27.02.2018 року ОСОБА_1 звільнено з посади електрика у зв'язку з прогулом без поважних причин на підставі п.4 ст. 40 КЗпП України. З наказом про звільнення ОСОБА_1 ознайомлений 18.04.2018 року.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

Судовим розглядом достовірно встановлено, що позивач не приступив до роботи без поважних причин з 1 лютого 2018 року по 27 лютого 2018 року. Судом першої інстанції правильно враховано довідку про хворобу з 15 січня 2018 року по 31 січня 2018 року.

Що стосується доводів позивача, що він дізнався про поновлення на роботі лише 18 квітня 2018 року, то судова колегія вважає, що отримавши рішення про поновлення на роботі, позивач повинен був приступити до роботи. Будь яких відомостей що він намагався виконувати свої обов"язки. але йому завадили будь які обставини, позивач суду не надав.

Матеріали справи містять не спростовані позивачем докази, що йому смс повідомленням пропонували 21 січня 2018 року надати пояснення про причини відсутності на робочому місці. Причиною відсутності позивач зазначив невиконання відповідачем рішення суду.

22 січня 2018 року за номером 341 (а.с.118) відповідачем було відправлено позивачу наказ про поновлення його на роботі. У судової колегії немає підстав не враховувати ці наявні докази.

Матеріали справи містять не тільки оспорюване позивачем поштове повідомлення про отримання ним 1 лютого 2018 року копії наказу про поновлення на роботі, а ще і роздруківку результатів пошуку (а.с.120) з якої вбачається що адресат отримав особисто кореспонденцію за номером 341.

Суд першої інстанції поновив строк звернення до суду позивачу, тому дата отримання ним копії наказу не спростовує висновків суду щодо встановлення факту прогулу позивачем. Також ця обставина не звільняла позивача від обов"язку з"явитись на своєму робочому місці, яке визначено згідно додатку до наказу від 13 січня 2018 року на території кооперативу де як стверджує позивач він знаходиться зі своєю дружиною.

Відповідно до ч.3 ст.12 та ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Оцінивши докази, за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об»єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, судова колегія вважає, що підстав для задоволення позову у суду першої інстанції не було. Рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Згідно ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389,390, 391 ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Московського районного суду міста Харкова від 25 липня 2018 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий С.С. Кругова

Судді О.В. Маміна

Н.П. Пилипчук

повний текст постанови

складено 28 січня 2019 року