Справа № 447/862/19 Головуючий у 1 інстанції: Карбовнік І.М.
Провадження № 22-ц/811/2878/19 Доповідач в 2-й інстанції: Струс Л. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2019 року м. Львів

Справа № 444/898/19

Провадження № 22-ц/811/2587/19

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів з розгляду цивільних справ:

головуючого Струс Л.Б.,

суддів Левика Я.А., Шандри М.М.

розглянув апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін

на рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 22 липня 2019 року у складі судді Карбовнік І.М.

у справі

за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про зміну розміру стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

Оскаржуваним рішенням позов задоволено.

Вирішено стягувати щомісячно з ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь на користь ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 РНОКПП НОМЕР_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня набрання рішення законної сили.

Рішення суду оскаржив представник ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 , подавши апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначає, що рішення суду першої інстанції є необґрунтованим, безпідставним та незаконним.

Вказує, що судом першої інстанції порушено вимоги ст.. 204 ЦК України «презумпція правомірності правочину», де вказано, що «правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним». Так стягнення аліментів із позивача ОСОБА_4 проводилось на підставі договору письмового нотаріально посвідченого правочину «Договору між батьками про сплату аліментів на дитину, здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дитини» від 12 лютого 2019 року із додатковим Договором до цього Договору від 23.02.2019 року.

Окрім того, вважає, що судом безпідставно взято до уваги довідку про доходи за період з жовтня 2018 року по лютий 2019 року, в якій заробітна плата ОСОБА_4 вказана в сумі від 3112 до 7214 грн., однак у тому ж лютому 2019 року ОСОБА_4 уклала договір щодо сплати аліментів в сумі спочатку 9200 грн а пізніше 6500 гр, що перевищувало доходи про які вона зазначає.

Просить рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 22 липня 2019 року скасувати і ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до частин 4, 5 ст.268 ЦПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.4 ЦПК України, ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною ч.1 ст.15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції не відповідає зазначеним вимогам.

Встановлено, що ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 та його батьком є ОСОБА_2 , а матір`ю- ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , яке видано Новороздільською міською радою Львівської області 06.09.2006 року.

12 лютого 2019 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Романчук - Василик В.Р. зареєстровано договір між батьками про сплату аліментів на дитину, здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дитини укладений між позивачем ОСОБА_4 та відповідачем ОСОБА_2 . Згідно вимог договору позивач ОСОБА_4 зобов`язана сплачувати аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 9120,00 грн. (дев`ять тисяч сто двадцягь гри.) щомісячно.

23 лютого 2019 року між позивачем ОСОБА_4 та відповідачем ОСОБА_2 ичем було укладено додатковий договір №248 до договору між батьками про сплату аліментів на дитину, здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дитини. Згідно вимог п.2 даного додаткового договору позивач ОСОБА_4 зобов`язана сплачувати аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 6500.00 грн. (шість тисяч п`ятсот грн.) щомісячно.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції вважав, що позивач надала докази про погіршення її матеріального стану з моменту стягнення аліментів на утримання дитини а тому прийшов до висновку про зменшення розміру аліментів та зміни способу їх стягнення.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції.

Так відповідно до ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Оскільки одержувачем аліментів є ОСОБА_2 , відповідно до вимог ст.. 181 СК України він може звертатись до суду з заявою про зміну способу стягнення аліментів але не ОСОБА_4 .

Відповідно до ч.1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

З аналізу зазначених норм вбачається, що платник аліментів може згідно до ст.. 192 СК України звертатись до суду з заявою про зменшення розміру аліментів проте в межах способу обраного стягувачем.

Колегія суддів вважає, що рішення суду підлягає скасуванню, оскільки суперечить вимогам ст.. 181 СК України.

Окрім того, як встановлено матеріалами справи, між сторонами укладено 23 лютого 2019 року додатковий договір №248 до договору між батьками про сплату аліментів на дитину, здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дитини. Згідно вимог п.2 даного додаткового договору позивач ОСОБА_4 зобов`язана сплачувати аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 6500.00 грн. (шість тисяч п`ятсот грн.) щомісячно, та позивачем не ставиться питання про визнання такого недійсним.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною постановою Верховної Ради Української РСР від 27 лютого 1991 року № 789-XII (дата набуття чинності для України: 27.09.1991 року) держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно із ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

За приписами зазначених правових норм на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на утримання дитини (забезпечення умов життя) також мають бути однаковими.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є обґрунтованими, та підлягають до задоволенню.

Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Згідно до вимог ч. 1 ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної інстанції та однією із підстав для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 22 липня 2019 року скасувати.

Постановити нове судове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про зміну розміру стягнення аліментів відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено 10.12.2019 року.

Головуючий

Судді