ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/598/19 Справа № 199/2487/17 Суддя у 1-й інстанції - Скрипник О.Г. Суддя у 2-й інстанції - Лаченкова О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2019 року

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - Лаченкової О.В.

суддів - Варенко О.П., Свистунової О.В.

при секретарі - Кошара О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі

апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 20 лютого 2018 року

по справі за позовом Університета митної справи та фінансів до ОСОБА_1 , треті особи: відділ формування та ведення реєстру територіальної громади Департаменту адміністративних та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради, Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Терещенківська-14», про виселення з службового жилого приміщення з наданням іншого жилого приміщення, -

ВСТАНОВИЛА:

В квітні 2017 року до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська надійшов позов Університета митної справи та фінансів до ОСОБА_1 , треті особи: відділ формування та ведення реєстру територіальної громади Департаменту адміністративних та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради, Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Терещенківська-14», про виселення з службового жилого приміщення з наданням іншого жилого приміщення.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 20 лютого 2018 року позов Університета митної справи та фінансів до ОСОБА_1 , треті особи: відділ формування та ведення реєстру територіальної громади Департаменту адміністративних та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради, Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Терещенківська-14», про виселення з службового жилого приміщення з наданням іншого жилого приміщення - задоволено.

Виселено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з займаної службової квартири за адресою: АДРЕСА_1 . з наданням іншого жилого приміщення за адресою: АДРЕСА_2 гуртожиток № 1 , житловою площею 16,9 кв.м.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: не відомий на користь Університета митної справи та фінансів судовий збір у розмірі 1 600,00 грн.

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 17 квітня 2018 року заяву представника Університету митної справи та фінансів Мовчана Д.О., про виправлення описки у рішенні суду - задоволено.

Виправлено описку в рішенні Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 20 лютого 2018 року у справі № 199/2487/17, провадження №2/199/250/17 вірно зазначивши номер будинку з якого підлягає виселенню відповідач « АДРЕСА_3 замість зазначеного « АДРЕСА_1 .

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 20 лютого 2018 року, ухвалене у цивільній справі № 199/2487/17 за позовом Університета митної справи та фінансів до ОСОБА_1 про виселення з службового жилого приміщення з наданням іншого жилого приміщення - скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову Університета митної справи та фінансів до ОСОБА_1 про виселення з службового жилого приміщення з наданням іншого жилого приміщення.

У відзиві Університет митної справи та фінансів на апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 20 лютого 2018 року просить залишити рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 20 лютого 2018 року по справі №199/2487/17 без змін, а скаргу ОСОБА_1 без задоволення.

Відзивів на апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 20 лютого 2018 року від інших учасників справ до суду не надходило.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 07 листопада 2007 року за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 протоколом житлово-побутової комісії Академії митної служби України № 4 ОСОБА_1 . було включено до списку осіб на одержання службового житла.

На час звернення ОСОБА_1 з проханням про включення до списку осіб на одержання службового житла він проживав в гуртожитку Академії митної служби України разом з дружиною та її сином, що підтверджується Довідкою.

03.12.2007 року житлово-побутовою комісією було прийнято рішення виділити 3-кімнатну службову квартиру АДРЕСА_4 , житловою площею - 37 кв.м., загальною - 64,7 кв.м. на сім`ю з 3-х осіб доценту кафедри менеджменту зовнішньоекономічної діяльності ОСОБА_1 .

Наказом Академії митної служби України № 564 від 05.12.2007 року «Про надання службового житла» ОСОБА_1 було надано службову квартиру АДРЕСА_4 на сім`ю з 3-х осіб.

11 грудня 2007 року на підставі вищевказаного наказу між ОСОБА_1 та Академією митної служби України було укладено договір найму службової квартири АДРЕСА_4 .

21.12.2007 року рішенням Жовтневої у м. Дніпропетровську Ради № 1019 було затверджено список службовців Академії митної служби України на заселення квартири АДРЕСА_4 в якому зазначено ОСОБА_1 разом з його сім`єю.

10.01.2008 року Академією митної служби України було направлено лист до голови виконкому Амур-Нижньодніпровської районної ради у Дніпропетровську Ради з проханням видати ордер ОСОБА_1 на заселення. Відтак 21.01.2008 року ОСОБА_1 було видано ордер на жиле приміщення № 00383.

Наразі Академію митної служби України реорганізовано шляхом приєднання до Університету митної справи та фінансів.

Відповідно до п.2 наказу Міністерства освіти і науки України від 17.02.2015 року № 159 «Деякі питання припинення Академії митної служби України та Дніпропетровської державної фінансової академії» УМСФ є правонаступником усіх прав і обов`язків АМСУ.

Загальний стаж роботи ОСОБА_1 в АМСУ та УМСФ складає 17 років, з яких за основним місцем роботи 13 років 7 місяців та за сумісництвом 3 роки 5 місяців.

Відповідно до п.11 ст. 55 Закону України «Про вищу освіту» під час заміщення вакантних посад науково-педагогічних працівників - завідувачів (начальників) кафедр, професорів, доцентів, старших викладачів, викладачів укладенню трудового договору (контракту) передує конкурсний відбір, порядок проведення якого затверджується вченою радою вищого навчального закладу.

У період з 26.08.2010 року до моменту звільнення ОСОБА_1 працював в УМСФ за основним місцем роботи на 0,25 ставки, тобто з навантаженням яке становить лише чверть від передбаченого законом повного навантаження на ставку доцента.

З 31.08.2015 року перебування ОСОБА_1 на посаді доцента кафедри менеджменту зовнішньоекономічної діяльності на 0,25 ставки за основним місцем роботи було продовжено до проходження конкурсу.

Узявши участь у конкурсі на зайняття посади доцента кафедри менеджменту зовнішньоекономічної діяльності, ОСОБА_1 не пройшов конкурсного відбору і на підставі витягу з протоколу № 2 від 25 серпня 2016 року засідання вченої ради факультету управління був звільнений 31.08.2016 року наказом УМСФ № 695-к.

Відповідно до ст. 124 Житлового кодексу Української РСР робітники і службовці, що припинили трудові відносини з підприємством, установою, організацією підлягають виселенню з службового жилого приміщення з усіма особами, які з ними проживають, без надання іншого жилого приміщення.

Дане положення щодо необхідності звільнити службову квартиру при припиненні трудових відносин міститься також в п. 1.3 договору найму службової квартири АДРЕСА_4 укладеного між АМСУ та ОСОБА_1 ..

Згідно до абз. 3 ст. 125 Житлового кодексу Української РСР встановлено, що без надання іншого жилого приміщення у випадках, зазначених у статті 124 цього Кодексу, не може бути виселено осіб, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації, що надали їм службове жиле приміщення, не менш як десять років.

Судом першої інстанції встановлено, що стаж роботи відповідача в УМСФ (АМСУ) становить понад 10 років, листом УМСФ від 01.02.2017 року № 16-37/01/77 було направлено повідомлення про необхідність звільнити службове житло та пропозицію про узгодження питання стосовно надання іншого житлового приміщення, однак даний лист ОСОБА_1 не отримав і він повернувся до УМСФ у зв`язку з закінченням терміну зберігання на пошті.

Жиле приміщення, яке пропонується ОСОБА_1 замість службової квартири знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 гуртожиток № 1 , житловою площею 16,9 кв.м. або інше вільне жиле приміщення в гуртожитку за узгодженням з ним.

Для вручення вищевказаного повідомлення за адресою проживання ОСОБА_1 було направлено комісію з метою особистого вручення листа УМСФ від 16.03.2017 року № 10-38/01/266.

Членами комісії було складено Акт № 1 від 17.03.2017 року з якого вбачається, що з 11:40 по 11:50 члени комісії стукали та дзвонили в двері з метою вручити повідомлення ОСОБА_1 щодо звільнення службового житла та узгодити питання стосовно надання іншого житлового приміщення, але протягом вказаного часу ніхто не відчинив дверей.

23.03.2017 року члени комісії здійснили повторний виїзд за адресою проживання ОСОБА_1 під час якого був складено Акт № 2, з якого також вбачається, що з 14:38 по 14:45 члени комісії стукали та дзвонили в двері квартири 104, але протягом вказаного часу ніхто не відчинив дверей, у зв`язку з чим повідомлення було залишене в дверях квартири 104.

З огляду на неможливість вручення повідомлення ОСОБА_1 комісією опитано мешканку кв АДРЕСА_5 - ОСОБА_2 яка повідомила, що в кв. 104 проживає інша особа.

Відповідно до довідки від 26.01.2017 року про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб за адресою АДРЕСА_3 встановлено, що там проживає одна особа - ОСОБА_1

Проживання однієї особи в 3-кімнатній службовій квартирі АДРЕСА_4 , житловою площею - 37 кв.м., загальною - 64,7 кв.м. суперечить ст. 47 Житлового кодексу Української РСР та п. 12 постанови Ради Міністрів Української РСР від 04.02.1988 № 37 «Про службові жилі приміщення» відповідно до яких розмір житлової площі на одну особу становить 13,65 км. м.

Задовольняючи позовні вимоги Університета митної справи та фінансів про виселення з службового жилого приміщення з наданням іншого жилого приміщення, суд першої інстанції дійшов до правильного та обґрунтованого висновку, що ОСОБА_1 припинив трудові правовідносини з підприємством і його стаж понад 10 років ,тому необхідно виселити з службового жилого приміщення з наданням іншого житлового приміщення.

Приведені в апеляційній скарзі доводи апелянта, що позивачем не підтверджено поширення на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_6 правового режиму службового житла та можливість застосування у даній справі правових норм глави 3 ЖК України, колегія суддів ставиться критично з наступних підстав.

На підставі Наказу АМСУ від 05.12.2007 року №564 Про надання службового житла» ОСОБА_1 було надано службову квартиру АДРЕСА_4 на сім`ю з 3-х осіб.

На підставі вищезазначеного наказу АМСУ 11 грудня 2007 року між ОСОБА_1 та Академією митної служби України було укладено договір найму службової квартири АДРЕСА_4 , а 21.12.2007 року рішенням Жовтневої у м. Дніпропетровську Ради №1019 було затверджено список службовців АМСУ на заселення квартири АДРЕСА_4 в якому зазначено ОСОБА_1 разом із його сім`єю (а.с.20-22).

Вищезазначене рішення містить відомості про номер та дату рішення органу місцевого самоврядування яким було включено квартиру до числа службових - рішенням АНД районної ради у м. Дніпропетровську Ради №115/3 від 18.05.2007 року.

Приведені в апеляційній скарзі доводи апелянта, що під час розгляду справи в суді першої інстанції в обов`язковому порядку необхідно було встановити коло осіб, які мешкають у спірній квартирі, колегія суддів ставиться критично з наступних підстав.

11 травня 2018 року старшим державним виконавцем АмурНижньодніпровського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 56380086 про виселення ОСОБА_1

25 травня 2018 року державним виконавцем на виконання рішення суду про виселення ОСОБА_1 було здійснено виїзд за адресою проживання ОСОБА_1 .

За результатами даного виїзду було встановлено, що в квартирі знаходиться невідомий чоловік, який повідомив, що ОСОБА_1 відсутній за даною адресою та запропонував надати його номер телефону. Зі слів сусідів з першого поверху (кв. 76) в квартирі 104 проживає молода сім`я (додаток 4).

13 червня 2018 року державним виконавцем на виконання рішення суду про виселення ОСОБА_1 було здійснено повторний виїзд за адресою проживання ОСОБА_1 . На момент проведення даного виїзду за адресою АДРЕСА_3 було встановлено зі слів присутніх осіб ( ОСОБА_3 ), що за даною адресою мешкає його дружина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 з малолітньою дитиною. Зі слів сусідів, заступника начальника голови ОСББ Марушенко Т.В. Шабінський ОСОБА_5 В. в кв. 104 не мешкає.

На запити державного виконавця відносно розміру доходів ОСОБА_1 та джерела їх надходження, Пенсійним фондом України було повідомлено, що він обліковується в Харківському приміському об`єднаному управлінні ПФУ де отримує пенсію та працює у Харківському національному технічному університеті сільського господарства імені Петра Василенка (вул. Алчевських, 44, м. Харків).

Таким чином, у службовому житлі ОСОБА_1 вже тривалий час не проживає, оскільки він має місце роботи та отримує пенсію в іншому місті - Харкові, яке територіально значно віддалене від місця знаходження службової квартири, а в квартирі АДРЕСА_4 взагалі проживають інші особи.

Щодо доводів апелянта про те, що судом першої інстанції не було належним чином встановлено обставини справи, наслідком чого стало ухвалення незаконного рішення, виконання якого призведе до того, що відповідач і ще троє осіб, які є особами різної статті старшими за дев`ять років та не є подружжям, але є членами сім`ї відповідача, будуть вселені в жиле приміщення, житловою площею 16,9 кв.м. (1 кімната), а таке житло, в розумінні вищенаведеної постанови, не відповідає санітарним і технічним вимогам, колегія суддів також ставиться критично з наступних підстав.

До отримання службової квартири ОСОБА_1 проживав в кімнаті гуртожитку Університета митної справи та фінансів де за рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 20 лютого 2018 року по справі № 199/2487/17 йому надано окрему кімнату площею 16,9 кв.м.

Приміщення яке надається ОСОБА_1 знаходиться на першому поверсі гуртожитку Університета митної справи та фінансів, який знаходиться в центральній частині міста Дніпра. Розмір приміщення становить 16,9 км.м., що значно перевищує встановлену норму на одну особу яку вказує ОСОБА_1 в свої скарзі - 9 кв.м.

Вищезазначений гуртожиток призначений для проживання осіб, відповідність приміщення гуртожитку санітарно-епідеміологічним нормам, що підтверджується Актом санітарно-епідеміологічного обстеження об`єкта від 29 квітня 2016 року (а.с.209-211).

План, місце знаходження, розміри та інші відомості про житлове приміщення яке надається ОСОБА_1 замість службової квартири зазначені наявний в матеріалах справи (а.с.27-28).

Інші особи ( ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ) правових підстав на отримання іншого житла не мають оскільки не с членами сім`ї ОСОБА_1 , а доказів протилежного ОСОБА_1 до суд не надано.

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи про те, що суд не дав оцінки наданих ним доказам не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці, та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст.89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Порушень норм матеріального та процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення в оскарженій частині - не встановлено, а тому апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін.

Відповідно до ст.141 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишаючи рішення суду без змін не змінює розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 20 лютого 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді О.П.Варенко

О.В. Свистунова