КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2019 року

м. Київ

справа №755/8976/18

провадження № 22-ц/824/1361 /2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.,
суддівБолотова Є.В., Музичко С.Г.,
за участю секретаря судового засідання Потапьонок К.В.,
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника Моторного (транспортного) страхового бюро України - Патрик Ганни Григорівни на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 12 вересня 2018 року /суддя Яровенко Н.О./

у справі за позовом ОСОБА_6 до Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення грошових коштів, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася з вимогами про стягнення з Моторного (транспортного) страхового бюро України /надалі МТСБУ/ різниці між виплаченим страховим відшкодуванням та вартістю відновлювального ремонту автомобіля у сумі 8 345, 07 грн та 1000 грн сплачених за виготовлення звіту.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 12.09.2018 року позовні вимоги задоволені у повному обсязі./а.с. 83-86/

Не погоджуючись з вказаним рішенням, представник МТСБУ - Патрик Г.Г. звернулася з апеляційною скаргою, в якій просила рішення суду скасувати, відмовивши у задоволенні позовних вимог.

На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилалася на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вважає, що судом першої інстанції не повно з'ясовані обставини справи, зокрема те, що страхове відшкодування не може перевищувати прямого збитку, якого зазнав страхувальник. Позивач звернулася до суду та просила перерахувати регламентну виплату за фактичну роботу згідно Акту виконаних робіт на суму 11 062, 00 грн, будь-яких інших доказів подальшого відновлення автомобіля позивачем не подано. Таким чином, рішення про проведення регламентної виплати було прийнято на підставі акта виконаних робіт №7-239884 складеного ТОВ «Техно-Арт» та квитанції №442210001 від 22.02.2017 р., які підтверджують реальні витрати позивача, що відповідає положенням ст. 29 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та ст. 9 ЗУ «Про страхування». Також, не було враховано судом першої інстанції, що відшкодування за фару права у зборі вже було здійснено МТСБУ, як і витрати на її ремонт. Аналогічно були відремонтовані кронштейн бризковика, ричаг пер.пр.н. та наконечник рульової тяги. Ухвалюючи рішення у справі, судом першої інстанції допущено подвійне стягнення відшкодування, що вже було виплачено. В суму стягнення також неправомірно включено ПДВ. В частині щодо витрат за послуги оцінювача, позивачем взагалі не надано оригіналу квитанції про понесення таких витрат.

Позивач правом на відзив не скористалась.

Сторони в судове засідання не з'явились, про час та дату судового розгляду повідомлені належним чином, тому колегія суддів вважає за можливе розглядати справу за їх відсутності у відповідності до положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а судове рішення скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог на підставі наступного.

Судом встановлено, що 09.02.2017 року о 12 год. 00 хв. оцінювачем ОСОБА_8 був здійснений огляд транспортного засобу «Міцубісі Лансер», д/н НОМЕР_1, про що складено акт огляду транспортного засобу. /а.с. 7/

Згідно звіту № 107/17 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу від 22.02.2017 року, складеного ФОП ОСОБА_7, вартість (розмір) збитків заподіяних пошкодженням транспортного засобу «Міцубісі Лансер», д/н НОМЕР_1 становить 19 407 грн. 07 коп. (включаючи ПДВ на запасні частини, виключаючи ПДВ на матеріали фарбування). /а.с. 8-10/

Відповідно до акту виконаних робіт № 7-239884 від 22.02.2017 року, складеного ТОВ «Техно-Арт», вартість замовлених робіт складає 11 062 грн., які були сплачені позивачем. /а.с. 17-18/

01.03.2018 року позивач звернулась до МТСБУ із досудовою вимогою про виплату грошових коштів, а саме різницю між вартістю відновлювального ремонту автомобіля, відповідно до звіту № 107/17 від 22.02.2017 року та розміром страхового відшкодування, що фактично виплачено ОСОБА_6 у розмірі 8 345 грн. 07 коп. /а.с. 19-21/

16.03.2018 року відповідач повідомив позивача про те, що було прийнято рішення про здійснення регламентованої виплати у сумі 11 062 грн., яка була розрахована на підставі акту виконаних робіт № 7-239884 від 22.02.2017 року, квитанції № 442210001 від 22.02.2017 року та повідомлено, що витрати понесені на проведення оцінки матеріального збитку, можуть бути відшкодовані за наявності письмового дозволу на перерахування коштів на рахунок від особи, яка понесла такі витрати. /а.с. 22/

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції керувався нормами п. 34.1 ст. 34 ЗУ "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", відповідно до якого, страховик зобов'язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування; п. 36.1 ст. 36 зазначеного закону, згідно якого, страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв'язку із визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою; п. 41.1 ст. 41 ЗУ "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", який визначає, що МТСБУ за рахунок фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність; ст. 29 вказаного Закону, відповідно до якої, у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Встановивши, що вартість збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу позивача становить 19 407 грн. 07 коп., відповідачем на користь позивача перераховано грошові кошти у розмірі лише 11 062,00 грн., суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позовних вимог з урахуванням звіту № 107/17 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу від 22.02.2017 року.

Однак з таким висновком суду погодитись не можна з наступних підстав.

Відповідно до ст. 9 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Ст. 22 ЦК України визначено поняття реальні витрати - втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Тобто, як вбачається з матеріалів справи, в розумінні ст. 22 ЦК України, реальні витрати позивача, які вона понесла у зв'язку із пошкодженням транспортного засобу відображені в акті виконаних робіт № 7-239884 від 22.02.2017 року та підтверджені сплатою відповідно до квитанції № 442210001 від 22.02.2017 року.

Аналізуючи перелік заявлених у позові вимог про стягнення з МТСБУ вартості запчастин, що вказані в звіті № 107/17 від 22.02.2017 року в якості частин автомобіля, які підлягали заміні або ремонту з Актом виконаних робіт та які не сплачені МТСБУ, вбачається протилежне.

Як вбачається із зазначеного акту виконаних робіт, МТСБУ сплатило позивачу понесені витрати на ремонт фари пр. - з.у., фари пр., кронштейну бризговика пр. та заміні ричагу (важіль) пер.пр.н., тяги рульової пр., наконечника рульової тяги.

Інших документів, що підтверджують витрати на відновлення транспортного засобу, в тому числі і на його фарбування ОСОБА_6 не надавала.

Колегією суддів було взято до уваги доводи апеляційної скарги про те, що ухвалюючи рішення у справі, судом першої інстанції допущено подвійне стягнення відшкодування, що вже було виплачено. В суму стягнення також неправомірно включено ПДВ, оскільки позивачем не було надано доказів, що СТО є платником ПДВ.

Доводи апеляційної скарги про те, що в частині щодо витрат за послуги оцінювача, позивачем не надано оригіналу квитанції про понесення таких витрат також заслуговують на увагу колегії суддів.

Тобто, відповідно до норм чинного законодавства, звіт № 107/17 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу від 22.02.2017 року має обов'язковий характер для звернення до страховика в разі настання страхового випадку. Однак, підставою для виплати страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування, можуть слугувати лише реальні витрати, докази яких, ОСОБА_6 надала в якості акту виконаних робіт № 7-239884 від 22.02.2017 року та квитанції № 442210001 від 22.02.2017 року про їх сплату.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, розподілу підлягають судові витрати.

Стягненню з ОСОБА_6 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України підлягають судові витрати, понесені у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції у розмірі 1 058, 00 грн.

Керуючись ст.ст. 376, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника Моторного (транспортного) страхового бюро України - Патрик Ганни Григорівни на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 12 вересня 2018 року - задовольнити.

Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 12 вересня 2018 року -скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_6 до Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення грошових коштів - відмовити.

Судові витрати, понесені у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції розподілити наступним чином:

Стягнути з ОСОБА_6 /АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2/ на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України /м. Київ, бульвар Русанівський, 8, / 1 058, 00 /одна тисяча п'ятдесят вісім гривень/ грн.

Постанова суду апеляційної інстанції касаційному оскарженню не підлягає.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий: Судді: