Житомирський апеляційний суд
Справа №274/3819/17 Головуючий у 1-й інст. Замега О. В.
Категорія 27 Доповідач Микитюк О. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2019 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого Микитюк О.Ю.

суддів Григорусь Н.Й.

Галацевич О.М.

при секретарі Гайдамащук Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Житомирі справу №274/3819/17

за позовом ОСОБА_2 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського Володимира Анатолійовича (треті особи: Бердичівський міськрайонний відділ ДВС ГТУЮ у Житомирській області, ПАТ «Укрсоцбанк») про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню

за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Укрсоцбанк"

на рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 05 жовтня 2018 року, ухвалене під головуванням судді Замеги О.В. в м.Бердичів,

встановив:

У вересні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом у якому просить визнати виконавчий напис від 26 червня 2017 року вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А., який зареєстрований у реєстрі за № 12100 щодо звернення стягнення на житловий будинок АДРЕСА_1 таким, що не підлягає виконанню. В обгрунтування позову зазначив, що рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 12 березня 2013 року у справі № 0603/2-1332/11 з нього та його дружини ОСОБА_4 у солідарному порядку стягнуто заборгованість за кредитним договором у розмірі 1 150 022, 86 грн. У виконавчому написі розмір заборгованості вказаний 143 178, 23 доларів США і за курсу НБУ становить 3 751 269, 62 грн. тому сума заборгованості не є безспірною. Крім того, нотаріус порушив положення Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», які забороняють у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса звертати стягнення на нерухоме майно, яке вважається предметом іпотеки.

Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 05 жовтня 2018 року позов задоволено, вирішено питання про судові витрати.

В апеляційній скарзі Акціонерне товариство "Укрсоцбанк" просить скасувати рішення і ухвалити нове рішення про відмову у позові. Апелянт посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що виконавчий напис вчинений із дотриманням вимог ст.ст.87, 88 Закону України «Про нотаріат», ст.33 Закону України «Про іпотеку», Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 , а також Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5. Незгода боржника із розміром заборгованість не свідчить про її спірність. Приватний нотаріус не є належним відповідачем.

У відзиві ОСОБА_2 просить відхилити апеляційну скаргу і залишити рішення суду першої інстанції без змін, посилаючись на його законність і обґрунтованість.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 05 вересня 2008 року між ОСОБА_4 та ПАТ «Укрсоцбанк» було укладено договір невідновлювальної кредитної лінії № 286/25-665 відповідно до якого банк надав відповідачу у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності, та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 64 000 доларів США зі сплатою 15 відсотків річних, з кінцевим терміном повернення основної заборгованості до 04 вересня 2023 року відповідно до умов встановлених у договорі кредиту(а.с.41-50).

В якості забезпечення виконання зобов'язань за вказаним договором 05 вересня 2008 року було укладено іпотечний договір з майновим поручителем відповідно до якого ОСОБА_2 передав банку житловий будинок, що знаходиться за адресою: м.Бердичів, АДРЕСА_1 загальною площею 296, 2 кв.м, житловою площею 124,7 кв.м, який належить йому на праві приватної власності (а.с.51 - 54).

26 червня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 12100, в про звернення стягнення на житловий будинок АДРЕСА_1 у м. Бердичеві, власником якого є ОСОБА_2 За рахунок коштів, отриманих від реалізації предмета іпотеки, запропоновано задовольнити вимоги стягувача у розмірі заборгованості 143178, 23 долара США, що виникла внаслідок невиконання/неналежного виконання боржником ОСОБА_4 умов кредитного договору № 286/25-665 від 05 вересня 2008 р. (а.с.13).

Згідно частин 1, 3 ст.33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Відповідно до частини першої ст.88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Згідно з пунктів 1.1-1.2 глави 16 Порядку для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України.

З матеріалів справи вбачається, що банк подав нотаріусу повний перелік документів, необхідних для вирішення питання щодо вчинення виконавчого напису.

Висновок суду першої інстанції про неповноту такого переліку та порушення нотаріусом вимог Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» суперечить обставинам справи, проте не впливає на правильність вирішення спору по суті, з огляду на наступне.

Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 12 березня 2013 року з ОСОБА_4 та ОСОБА_2 солідарно стягнуто заборгованість за вказаним кредитним договором станом на 25 січня 2011 року у розмірі 1150022грн.86.коп., яка складалася із заборгованості по тілу кредиту 63895,38 доларів США та заборгованості по відсотках в розмірі 20339,99 доларів США (а.с.10-11).

У виконавчому написі розмір заборгованості за період з 26 серпня 2014 року по 26 січня 2017 року становить 143178,23 доларів США і складається із заборгованості - за кредитом 63895, 38 доларів США за відсотками за користування кредитом 79282, 85 доларів США (а.с.13).

Відповідно до висновків, викладених у постанові Великої палати Верховного суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти, пеню, комісію за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимог згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України.

Отже, заборгованість по відсотках за період з 26 серпня 2014 року по 26 січня 2017 року в розмірі 79 282, 85 доларів США є спірною, а виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. За таких обставин рішення залишається без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 368, 374, 375, 381 - 384, 389 - 391 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Укрсоцбанк" залишити без задоволення, а рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 05 жовтня 2018 року - без змін.

Постанованабирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча: Судді: