ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2019 року м. Чернівці

справа № 725/1992/18

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Лисак І.Н.,

суддів: Височанської Н.К., Владичана А.І.,

секретар: Костюк Л.С.,

позивач: ОСОБА_1,

відповідачі: ОСОБА_2, Приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія»,

при розгляді справи за апеляційною скаргою приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» на рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 06 листопада 2018 року, ухваленого під головуванням судді Іщенко І.В., дата виготовлення повного тексту невідома, -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суд з позовом до відповідачів про відшкодування матеріальної шкоди заподіяної внаслідок ДТП.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 04.09.2017 року близько 17 год. 50 хв. в м. Чернівці по вул. Головній, 265 водій ОСОБА_2 керуючи автомобілем «КІА Соренто», д.н.з.НОМЕР_3 здійснюючи поворот ліворуч не надав дорогу автомобілю марки ВАЗ 2107, д.н.з.НОМЕР_4, під керуванням ОСОБА_3, який рухався в зустрічному напрямку, внаслідок чого відбулося зіткнення, після чого останній транспортний засіб продовжив рух за інерцією та допустив зіткнення з автомобілем марки «Хонда Аккорд», д.н.з.НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_1, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 31.10.2017 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

На момент ДТП транспортний засіб «Кіа Соренто», д.н.з.НОМЕР_3, був застрахований у ПрАТ «УПСК» згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії №АК/2752725 від 17.03.2017 року. Оскільки відповідальність ОСОБА_2

Провадження №22-ц/822/131/19 Категорія 34

згідно цього полісу застрахована у ПрАТ «УПСК», 29.11.2017 року ОСОБА_1 звернувся із заявою про страхове відшкодування до Страховика.

Листом від 28.12.2017 року №4832/18 ПрАТ «УПСК» повідомила ОСОБА_1 про відсутність підстав для визнання події страховим випадком та виплати страхового відшкодування. Свою відмову мотивувала тим, що на час настання ДТП водій ОСОБА_2 не був законним володільцем та правомірним користувачем транспортного засобу «КІА Соренто», д.н.з.НОМЕР_3, у зв'язку із чим не є особою, відповідальність якої застрахована згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/2752725 від 16.03.2017 року.

Згідно висновку судової автотоварознавчої експертизи №66-07-18 від 27.07.2018 року вартість відновлюваного ремонту автомобіля марки «Хонда Аккорд» д.н.з.НОМЕР_2 станом на момент ДТП становить 137 582,63 грн.

Під час розгляду справи збільшивши позовні вимоги позивач просив стягнути з ПрАТ «УПСК» страхове відшкодування в сумі 99 000 грн. та з ОСОБА_2 різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням в сумі 38 582,63 грн., понесені витрати на оплату судового збору у розмірі 1375,83 грн. та витрат на правничу допомогу в сумі 13 038,80 грн.

Рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 06 листопада 2018 року позовні вимоги задоволено.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 з ПрАТ «УПСК» страхове відшкодування в сумі 99 000 грн. та з ОСОБА_2 різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням в сумі 38 582,63 грн., а також понесені витрати на оплату судового збору у розмірі 1375,83 грн. та витрат на правничу допомогу в сумі 13 038,80 грн.

Не погоджуючись із рішенням суду ПрАТ «УПСК» подало апеляційну скаргу, в якій зазначає, що рішення не відповідає вимогам ст.263 ЦПК України, судом не вірно застосовано норми матеріального права, що призвели до неправильного вирішення спору.

Вказує, що транспортний засіб «Кіа Соренто», д.н.з.НОМЕР_3, був ввезений на митну територію України в митному режимі «Тимчасове ввезення до 1 року» з метою особистого користування громадянином Італії ОСОБА_6, а тому в силу ч.4 ст.380 МК України такі транспортні засоби можуть використовуватися на митній території України виключно громадянами, які ввезли зазначені транспортні засоби в Україну для їхніх особистих потреб. Транспортні засоби не можуть використовуватися для цілей підприємницької діяльності в Україні, бути розкомплектовані чи передані у володіння, користування або розпорядження іншим особам. З наведеного вбачається, що ОСОБА_2 на час ДТП не був законним володільцем та правомірним користувачем транспортного засобу, у зв'язку із чим не є особою, відповідальність якої застрахована згідно полісу №АК/2752725 від 16.03.2017 року

На підставі наведеного просить рішення суду в частині стягнення з ПрАТ «УПСК» на користь ОСОБА_1 страхового відшкодування скасувати, у позові відмовити.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_7 від імені ОСОБА_1 зазначає, що наведені в апеляційній скарзі для скасування рішення суду є безпідставними, посилаючись на п.2 ПДР вказує, що ОСОБА_2 керував транспортним засобом «Кіа Соренто», д.н.з.НОМЕР_3, на законних підставах. Просить рішення суду залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, які брали участь, дослідивши матеріали цивільної справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

На підставі ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз'яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов'язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов'язків.

В силу ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Разом із тим, рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ПрАТ «УПСК» страхового відшкодування таким вимогам закону не відповідає.

Стаття 8 Конституції Країни визначає, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Зі змісту ст.58 Конституції України вбачається, що Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Виключно законами України визначаються:права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов'язки громадянина; правовий режим власності;засади зовнішніх зносин, зовнішньоекономічної діяльності, митної справи; засади цивільно-правової відповідальності; діяння, які є злочинами, адміністративними або дисциплінарними правопорушеннями, та відповідальність за них (п.1, п.7, п.9, п.22 ст.92 Конституції України).

Згідно частин 1, 2, 4 ст.4 ЦК України основу цивільного законодавства України становить Конституція України. Основним актом цивільного законодавства України є Цивільний кодекс України. Актами цивільного законодавства є також постанови Кабінету Міністрів України.

Згідно абз.1, 3 ст.380 Митного Кодексу України (в редакції від 01.01.2017 року, що діяла на момент перетину 25.03.2017 транспортним засобом «Кіа Соренто» митного кордону України року напрямок переміщення - в'їзд) тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування можуть використовуватися на митній території України виключно громадянами, які ввезли зазначені транспортні засоби в Україну, для їхніх особистих потреб. Такі транспортні засоби не можуть використовуватися для цілей підприємницької діяльності в Україні, бути розкомплектовані чи передані у володіння, користування або розпорядження іншим особам.

Відповідно до п.1.4 ст.1 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» особами, відповідальність яких застрахована, вважаються страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду.

Згідно з п.1.7 ст.1 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» забезпеченим транспортним засобом є транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована.

В силу вимог п.2.2 ПДР власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб.

За наслідками вирішення спору апеляційним судом встановлені наступні обставини.

Транспортний засіб «Кіа Соренто», д.н.з.НОМЕР_3, 25.03.2017 року перетнув митний кордон України у зоні діяльності митного поста «Вадул-Сірет», пункт пропуску «Порубне-Сірет» Чернівецької митниці ДФС, напрямок переміщення - в'їзд. Даний транспортний засіб завезено у режимі тимчасового ввезення, терміном до 1 року з метою особистого користування. Особа, що ввезла транспортний засіб: ОСОБА_6, громадянин Італії (а.с.119).

04.09.2017 року близько 17 год. 50 хв. в м. Чернівці по вул. Головній, 265 водій ОСОБА_2 керуючи автомобілем «КІА Соренто», д.н.з.НОМЕР_3 здійснюючи поворот ліворуч, не надав дорогу автомобілю марки ВАЗ 2107 державний номерний знак НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_3, який рухався в зустрічному напрямку, внаслідок чого відбулося зіткнення, після чого останній транспортний засіб продовжив рух за інерцією та допустив зіткнення з автомобілем марки «Хонда Аккорд», д.н.з.НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_1, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 31.10.2017 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП (а.с.8-9).

Транспортний засіб «Кіа Соренто», д.н.з.НОМЕР_3, був застрахований у ПрАТ «УПСК» згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії №АК/2752725 від 17.03.2017 року, в графі страхувальник зазначено ОСОБА_6 (а.с.118).

29.11.2017 року ОСОБА_1 звернувся із заявою про страхове відшкодування до Страховика, а листом від 28.12.2017 року №4832/18 ПрАТ «УПСК» повідомила ОСОБА_1 про відсутність підстав для визнання події страховим випадком та виплати страхового відшкодування (а.с.13).

Вказані обставини сторонами визнаються та не спростовуються.

Згідно висновку судової автотоварознавчої експертизи №66-07-18 від 27.07.2018 року вартість відновлювального ремонту «Хонда Аккорд», д.н.з.НОМЕР_2, станом на момент ДТП складає 137 582,63 грн.

Спір між сторонами виник з приводу правомірності використання ОСОБА_2 транспортного засобу як джерела підвищеної небезпеки, що спричинило пошкодження інших транспортних засобів та шкоду у зв'язку з цим їх власникам (володільцям), поняттям «забезпечений транспортний засіб» та віднесення водія, який ним керував під час завдання збитків, до особи, відповідальність якої застрахована, отже на встановлення наявності чи відсутності зобов'язань страховика перед третьою стороною в розумінні ст.6 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Так, загальне право на передачу керування транспортним засобом та умови для визнання законності цього визначені п.2.2 ПДР.

Проте, транспортний засіб, який спричинив збитки внаслідок ДТП, є власністю громадянина Республіки Болгарія - ОСОБА_4, знаходиться на обліку в Республіці Болгарія, а його переміщення на територію України відповідно до ст.7 МК України є державною митною справою та такий порядок визначається Митним кодексом України та іншими Законами.

Транспортний засіб «Кіа Соренто», д.н.з.НОМЕР_3, в розумінні п.57-58, 60 ст.4 МК України відноситься до транспортного засобу особистого користування, що підпадає під ознаки поняття «товари» та «транспортні засоби особистого користування».

Згідно ч.1 ст.3 МК України при здійсненні митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, застосовуються виключно норми законів України та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, чинні на день прийняття митної декларації органом доходів і зборів України.

Оскільки спір виник не між громадянином, який керував транспортним засобом, що перебував під митним контролем, та органом доходів і зборів, а стосується третьої сторони - страхової компанії, то ч.4 ст.3 МК України на ці відносини не поширюється.

Отже, аналіз зазначених норм з урахуванням обставин справи свідчить про те, що законність керування транспортним засобом визначено згідно ПДР, затверджених постановою КМУ від 10 жовтня 2001 р. № 1306, про те, з урахуванням Митного кодексу України та встановлених ним обмежень щодо об'єктів, що перебувають під митним контролем, оскільки вони мають окремий статус та врегульовані специфічними зобов'язаннями учасників таких відносин з державою в особі уповноваженого органу доходів і зборів.

Так як транспортний засіб «Кіа Соренто», д.н.з.НОМЕР_3, був забезпечений страховим полісом серії №АК/2752725 від 17.03.2017 року, що є видом страхового договору, укладеного між ОСОБА_6 (громадянином Італії) та ПрАТ «УПСК», а ч.4 ст.380 МК України обмежує (забороняє) ОСОБА_6 передачу у володіння, користування або розпорядження іншим особам (водіям), в тому числі з урахуванням вимог п.2.2 ПДР, ОСОБА_2 як водій транспортного засобу «Кіа Соренто», д.н.з.НОМЕР_3, з вини якого спричинено ДТП, в розумінні п.1.4 ст.1 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не вважається таким, що правомірно набув право користування забезпеченим транспортним засобом, а відтак у ПрАТ «УПСК» не настав обов'язок щодо виплати страхового відшкодування.

Відповідно до ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Оскільки судом першої інстанції не в повному обсязі з'ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, допущено порушення норм матеріального права, а тому рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог щодо ПрАТ «УПСК» підлягає скасуванню з постановленням нового судового рішення про відмову у їх задоволенні.

В силу ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено на 28,04 %, рішення в частині розподілу судових витрат необхідно змінити, компенсувавши за рахунок ОСОБА_2 понесені позивачем витрати в суді першої інстанції по сплаті судового збору в розмірі 385,78 грн. та 3 656,08 грн. на правничу допомогу.

Крім того, при подачі апеляційної скарги, яка підлягає задоволенню, ПрАТ «УПСК» сплатило судовий збір у розмірі 1057,20 грн., витрати на що в силу ст.141 ЦПК України підлягають відшкодуванню за рахунок позивача.

Керуючись ст.ст.259, 374, 376, 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» задовольнити.

Рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 06 листопада 2018 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» скасувати та ухвалити нове.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» про стягнення страхового відшкодування в розмірі 99 000 грн. відмовити.

Рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 06 листопада 2018 року в частині розподілу судових витрат змінити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 4 041,86 грн.

В решті рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» судові витрати у розмірі 1057,20 грн.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий - підпис /І.Н. Лисак/

Судді - підписи /Н.К. Височанська, А.І. Владичан/