ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/7116/19
провадження № 2/753/5341/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" грудня 2019 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Сирбул О.Ф.,

за участю секретаря: Лаптєвої Ю.М.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,

в с т а н о в и в :

У квітні 2019 року позивач звернулась до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, у якому просить суд розірвати шлюб укладений між сторонами та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі у розмірі 3000,00 грн. на старшого сина та у розмірі 2000,00 грн. на молодшого сина, щомісячно, з дня звернення із вказаною заявою до суду та до досягнення дітьми повноліття.

Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що 05.05.2007 року між сторонами у справі був зареєстрований шлюб.

Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх синів ОСОБА_5 та Нікіту 21.05.2010 і ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідно.

Одруження виявилось невдалим, спільне життя не склалось через відсутність порозуміння, різні погляди вирішення сімейних проблем, що призвело до втрати взаємної поваги та любові. Сторони спільного господарства не ведуть, фактичних шлюбних відносин не підтримують, шлюб носить формальний характер.

Діти перебувають на утриманні позивача, при цьому відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, а позивач не має можливості самостійно утримувати синів.

Відповідач ухиляється від свого обов`язку по утриманню дітей, повністю відмовився допомагати дітям як з матеріальної, так і моральної точки зору.

Позивач зазначає, що відповідач не працює, інших утриманців відповідач не має.

Ухвалою суду від 26.06.2019 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження до підготовчого засідання.

Ухвалою суду від 14.11.2019 року закрито підготовче засідання у справі та призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні представник позивача підтримала вимоги позовної заяви в повному обсязі, просила суд позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, не заперечувала щодо розірвання шлюбу, однак заперечувала проти заявленого позивачем розміру аліментів із посиланням на те, що відповідач зареєстрований як ФОП з 30.07.2015 року, однак доходів від здійснення підприємницької діяльності не має. Крім того, вказала, що відповідач приймає активну участь у вихованні та утриманні дітей, разом з тим, відповідач має на утриманні батька пенсіонера, який хворіє на серцеву хворобу та потребує відповідного догляду.

На підставі вікладеного, представник відповідача зазначила, що відповідач готовий сплачувати аліменти у розмірі 1500,00 грн. на утримання старшого сина ОСОБА_5 та у розмірі 1100,00 грн. на утримання молодшого сина Нікіти.

Суд, вислухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що сторони у справі з 05.05.2007 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 .

Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями свідоцтв про народження.

Відповідач зареєстрований як ФОП з 30.07.2015 року, що вбачається з виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, однак, доходів від здійснення підприємницької діяльності не має, що підтверджується податковою декларацією за 2018 рік.

Згідно положень ч. 2 ст. 36 та ст. 51 СК України, шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцією України. Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань.

За правилом ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Згідно ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

При розгляді справи про розірвання шлюбу судом було всебічно досліджено мотиви розірвання шлюбу.

Відповідно до ст. 3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Судом встановлено, що сторони спільно не підтримують сімейно-шлюбні стосунки, не ведуть спільне господарство, не мають спільного бюджету.

Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, який ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. За таких обставин, коли обов`язки дружини та чоловіка зі спільного піклування про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги припинені, подальше збереження шлюбу є не можливим.

Згідно з ст.ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Суд дійшов висновку, що причини, з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує проти цього, є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливим, оскільки сторони не підтримують сімейно-шлюбних стосунків, спільного господарства не ведуть, поновлювати сімейно-шлюбні відносини наміру не мають. За таких умов подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та моральним засадам суспільства.

Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Згідно із ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Позивач не просила суд про відновлення їй дошлюбного прізвища.

Стосовно вимог позивача про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітніх дітей, суд приходить до висновку, що такі вимоги підлягають до часткового задоволення, з огляду на наступне.

Відповідно до положень ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За змістом ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Відповідно до ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

Визначаючи розмір аліментів, які має сплачувати відповідач на утримання своїх неповнолітніх синів у твердій грошовій сумі, суд враховує наступне: стосовно стану здоров`я та матеріального становища дитини, суд зазначає, що задовільний або незадовільний стан здоров`я дітей не підтверджений письмовими доказами, зокрема, медичною документацією; стосовно стану здоров`я та матеріального становища платника аліментів, суд зазначає, що відповідач є працездатною особою, має на утриманні батька, який є пенсійного віку та хворіє на серцеву хворобу, у зв`язку з чим потребує додаткових коштів на ліки та лікування.

Будь-яких інших обставин, передбачених ст. 182 СК України судом не встановлено та сторонами у справі не доводилось і не заперечувалось.

Згідно ст.ст. 76-80 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За змістом ст.ст. 81, 89 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

При визначені розміру аліментів суд враховує норми, що визначені ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2019 рік", якою встановлений прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2019 року - 1626 гривень, з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня - 1779 гривень , а для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень.

Врахувавши всі зазначені обставини справи, суд приходить до висновку, що з метою дотримання вимог закону про те, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, і враховуючи рівність обов`язків обох батьків щодо матеріального забезпечення дитини, розмір аліментів слід в даному випадку визначити у розмірі 1500,00 грн. на утримання старшого сина ОСОБА_5 та у розмірі 1100,00 грн. на утримання молодшого сина Нікіти, щомісячно. Такий розмір аліментів, на думку суду, забезпечить лише мінімум в цілому для існування дітей, а його подвійний розмір, що має бути забезпечений у рівній половині з матір`ю дітей, загалом надасть можливість дотримання принципу достатнього забезпечення дітей.

Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Крім того, суд роз`яснює сторонам у справі, що згідно ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений нею судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп. за позовну вимогу про розірвання шлюбу. Крім того, з відповідача необхідно стягнути судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп. на користь держави за вимогу про стягнення аліментів, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору за подачу позову про стягнення аліментів.

Керуючись ст.ст. 4, 12-13, 78-81, 133, 137, 258, 259, 264, 265, 268, 280-281, 284, 289, 352-355 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів - задовольнити частково.

Шлюб, зареєстрований 05.05.2007 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Мукачівського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області (актовий запис № 158) між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - розірвати.

Стягнути з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі у розмірі 1 500 (одна тисяча п`ятсот) гривень 00 копійок, починаючи з 03 квітня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в твердій грошовій сумі у розмірі 1 100 (одна тисяча сто) гривень 00 копійок, починаючи з 03 квітня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) судовий збір в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

Стягнути з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) в дохід держави судовий збір 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду, шляхом подання апеляційної скарги протягом 30-ти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: