Справа № 161/2928/19 Головуючий у 1 інстанції: Філюк Т. М.
Провадження № 22-ц/802/1080/19 Категорія: 26 Доповідач: Шевчук Л. Я.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Шевчук Л.Я.,

суддів - Киці С.І., Матвійчук Л.В.,

секретар с/з - Вергун Т.С.,

з участю:

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - ОСОБА_2 ,

представника відповідача - Кузіна Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про визнання кредитного договору неукладеним, за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 вересня 2019 року,

В С Т А Н О В И В:

В лютому 2019 року ОСОБА_1 звернулася в суд із зазначеними позовними вимогами, які обґрунтувала тим, що ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося в суд із позовом до неї про стягнення заборгованості за кредитним договором від 06 листопада 2013 року, на підтвердження укладення якого надав анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у «ПриватБанку».

Позивач зазначає, що вона не підписувала анкету - заяву, а також вважає, що даний договір є недійсним, оскільки сторонами не досягнуто істотних умов щодо його укладення, зокрема сторони не погодили між собою усіх істотних умов кредитування, а саме: умов щодо надання кредиту, його розміру, не вказаний розмір відсотків за користування кредитом, не зазначена відмітка про обраний тариф кредитної картки, також не має відмітки про отримання пам`ятки клієнта про відповідний тариф кредитної карти. Також при видачі кредитної карти їй не було надано інформації щодо тарифу, який буде застосовано до її платіжної карти, який пільговий період користування кредитними коштами, та який відсоток буде нараховуватись на залишок заборгованості у разі прострочення, які штрафні санкції. Разом з тим, у анкеті-заяві застереження про те, що до даних відносин застосовуються Умови та правила надання банківських послуг у «ПриватБанку» та щодо її ознайомлення з ними надруковано дуже дрібним шрифтом, що на її думку грубо порушують норми статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», всупереч пункту 1.1.1.31. Умов та правил надання банківських послуг у «ПриватБанку» додаткова заява щодо надання кредиту в розмірі та на умовах, передбачених законодавством України, складена не була.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просила суд визнати кредитний договір неукладеним у зв`язку із недосягненням сторонами його істотних умов.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 вересня 2019 року у даній справі в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись із постановленим судовим рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення її позову.

В судовому засіданні позивач та її представник апеляційну скаргу підтримали та просили скаргу задовольнити, представник відповідача апеляційну скаргу заперечив і просив скаргу залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу позивача слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін з наступних підстав.

Судом встановлено, що 06 листопада 2013 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір, за умовами якого банк надав позичальнику ОСОБА_1 кредит шляхом встановлення кредитного ліміту в розмірі 10000 грн на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом.

В своїй позовній заяві ОСОБА_1 просила визнати зазначений кредитний договір неукладеним з тих підстав, що вона не підписувала анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, а також з тих підстав, що сторонами не погоджено всі істотні умови договору кредиту.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що позивач суду не довела, що вона не підписувала анкету - заяву та не погоджувала з банком всіх істотних умов кредитного договору.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, оскільки вони відповідають встановленим обставинам справи і зроблені з дотриманням вимог закону.

Із матеріалів справи убачається, що 06 листопада 2013 року позивач ОСОБА_1 підписала анкету - заяву, в якій зазначено, що позичальник ОСОБА_1 ознайомилася та згідна з Умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами банку. Крім того, вона зобов`язалася виконувати Умови та правила надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватись з їх змінами на сайті банку (а.с.6).

Укладення договору здійснювалось за принципом укладення між банком і клієнтом договору приєднання. Підписанням анкети - заяви позичальник приєднався до запропонованих банком умов та тарифів. Зміст кредитного договору зафіксовано в декількох документах: в анкеті - заяві, умовах надання банківських послуг та тарифах, що означає, що між банком та позичальником кредитний договір укладався у письмовій формі.

Крім того, судом встановлено, що позичальнику була видана кредитна картка, про що не заперечувала сама позивач.

Також позивач не заперечувала, що вона періодично здійснювала платежі на погашення заборгованості за кредитом.

Стаття 11 ЦК України передбачає, що цивільні права та обов`язки виникають на підставі договору або правочину.

Згідно з частиною 1 статі 627 та частиною 1 статті 628 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (частина 1 статті 634 ЦК України).

Статтею 203 ЦК України визначено вичерпний перелік підстав, за яких правочин може бути визнаний недійсним. Зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до правових позицій Верховного Суду України (справа №6-11173св10) застосування положень Закону України «Про захист прав споживачів» до спорів, які виникли з кредитних правовідносин, можливе лише в тому разі, якщо предметом і підставою позову є питання надання інформації споживачеві про умови отримання кредиту, типи відсоткової ставки, валютні ризики, процедура виконання договору тощо, які передують укладенню договору. Після укладення договору між сторонами виникають кредитні правовідносини, тому до спорів щодо виконання такого договору положення цього Закону не можуть застосовуватись, а застосуванню підлягає спеціальне законодавство в системі кредитування.

Перед укладенням договору позичальник ОСОБА_1 була ознайомлено з усіма істотними умовами договору відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів», про що свідчить її підпис на анкеті - заяві про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у «ПриватБанку».

Банк виконав всі зобов`язання за кредитним договором, сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору, після чого на добровільній основі підписали його.

Таким чином, підписавши кредитний договір, який складається із анкети - заяви, пам`ятки клієнта, Умов та правил надання банківських послуг, ОСОБА_1 приєдналась до запропонованих банком Умов та правил надання банківських послуг, що підтверджується її підписом на анкеті - заяві.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про безпідставність позовних вимог ОСОБА_1

Будь - яких доказів на підтвердження того, що вона не підписувала анкету - заяву про приєднання до Умов та правил про надання банківських послуг у «ПриватБанку» позивач суду не надала, хоча відповідно до вимог частини 3 статті 10, частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 травня 2018 року в справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості за кредитним договором позов банку задоволено частково, постановлено стягнути з ОСОБА_1 в користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 88 188,07 грн заборгованості за кредитним договором.

Постановою Волинського апеляційного суду від 05 листопада 2018 року в справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким позов банку задоволено частково, постановлено стягнути з ОСОБА_1 в користь ПАТ КБ «Приват Банк» 78 575,74 грн заборгованості за кредитним договором (а.с.47-55), який позивачка ОСОБА_1 в даній справі просить визнати неукладеним.

Зазначеними судовими рішеннями встановлено, що банк належним чином виконав взяті на себе зобов`язання, надав позичальнику кредитні кошти у розмірі та на умовах, встановлених договором, проте позичальник належним чином не виконувала взятих на себе зобов`язань по поверненню кредитних коштів, порушила умови кредитного договору, внаслідок чого утворилась заборгованість за договором кредиту, яка підлягає стягненню з позичальника ОСОБА_1 в користь банку.

Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (частина 4 статті 82 ЦПК України).

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції і не впливають на правильність судового рішення.

На підставі наведеного суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 вересня 2019 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 09 грудня 2019 року.

Головуючий

Судді