Провадження 2/235/1126/19
Справа 235/2776/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 серпня 2019 року м. Покровськ

Красноармійський міськрайонний суд Донецької області

в складі: головуючого судді судді Філь О.Є.

за участю секретаря судового засідання Придворовій В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Покровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Запоріжтрасформатор», третя особа ОСОБА_2 , про відшкодування шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 18.04.2019 року звернулась до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Запоріжтрасформатор», третя особа ОСОБА_2 , про відшкодування шкоди,

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 20.11.2003 року з вини водія ОСОБА_2 , їй було заподіяно тілесні ушкодження і вона стала інвалідом другої групи.

Вироком Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 08.12.2004 року ОСОБА_2 було визнано винним за ст. 286 КК України.

Позивач зазначає, що автомобіль УАЗ-33303, державний номер НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_2 під час скоєння ДТП, належить ПАТ «Запоріжтрансформатор» та ОСОБА_2 є водієм цього підприємства. Зазначеним вироком суду з відповідача на її користь було стягнуто відшкодування матеріальної шкоди в сумі 1 978,50 грн. та моральну шкоду в сумі 3 000 грн.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 925 від 21.12. 2007 року у зв`язку з отриманою в дорожньо-транспортної пригоді травмою їй встановлено 50% втрати професійної працездатності. У подальшому висновком МСЕК від 09.10.2008 року їй було встановлено другу група інвалідності безстроково.

Позивач вказує, що внаслідок отриманої у дорожньо-транспортній пригоді травми вона проходила лікування в комунальному закладі охорони здоров`я «Покровський районний центр первинної медико-санітарної допомоги» у період з 12.12.2017 року по 06.12.2018 року, для чого за власні кошти придбала ліки на загальну суму 6986,03 грн.

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду від 23.03.2017 року з відповідача на її користь було стягнуто відшкодування заподіяної матеріальної шкоди за час лікування з 07.04.2016 року по 22.04.2016 року в розмірі 2390,94 грн, втрачений заробіток за період з травня 2016 року по січень 2017 року в сумі 1634,52 грн. одноразово та з січня 2017 року страчений заробіток у розмірі 8003,58 грн. щомісячно до зміни відсотка втрати професійної працездатності чи розміру мінімальної заробітної плати.

Позивач вказала, що при останньому розрахунку її утраченого заробітку суд, відповідно по ч. 1 ст. 1197 ЦК України, виходив із п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, яка з січня 2017 року становила 3200 грн.

Також зазначає, що з часу набрання законної сили рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 23 січня 2017 року розмір мінімальної заробітної плати неодноразово збільшувався, а тому розмір відшкодування її втраченого заробітку, підлягає відповідному збільшенню, у зв`язку зі збільшенням розміру мінімальної заробітної плати.

Так, з січня 2018 року розмір мінімальної заробітної плати становив 3723 грн.

Коефіцієнт підвищення мінімальної заробітної плати становить: 3723 грн. : 3200 грн. = 1,163, де 3723 грн. - розмір мінімальної заробітної плати з січня 2018 року; 3200 грн. - розмір мінімальної заробітної плати з січня 2017 року.

З огляду на вищенаведене, розмір її втраченого заробітку з січня 2018 року становить: 8003,53 грн. х 1,163 = 9308,16 грн., де 8003,58 грн. - розмір відшкодування її втраченого заробітку, визначений рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 23 березня 2017 року відповідно до розміру мінімальної заробітної плати з січня 2017 року.

Збільшення відшкодування втраченого заробітку за період з січня 2018 року по січень 2019 року у зв`язку зі збільшенням розміру мінімальної заробітної плати становить: (9308,16 грн. - 8003, 58 грн.) х 12 місяців = 15654,98грн.

З січня 2019 року розмір мінімальної заробітної плати становить 4173 грн.

Коефіцієнт підвищення мінімальної заробітної плати становить: 4173 грн. : 3723 грн. = 1,121, де 4173 грн. - розмір мінімальної заробітної плати з січня 2019 року; 3723 грн. - розмір мінімальної заробітної плати з січня 2018 року.

Розмір її втраченого заробітку з січня 2019 року становить: 9308,16 грн. х 1,121 = 1043,45 грн., де 9308,16 грн. - розмір відшкодування мого втраченого заробітку, визначений відповідно до розміру мінімальної заробітної плати з січня 2018 року.

З огляду на вищенаведене, позивач просить суд позов задовольнити у повному обсязі та ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на її користь відшкодування заподіяної матеріальної шкоди за час лікування з 12.12.2017 року по 06.12.2018 року у сумі 6986,03 грн.; втрачений заробіток за період з січня 2018 року по січень 2019 року в сумі 15654,96 одноразово та з січня 2019 року виплачувати їй втрачений заробіток в сумі 10434,45 грн. щомісячно до зміни відсотка втрати професійної працездатності чи розміру мінімальної заробітної плати.

18 квітня 2019 року згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вищезазначену справу було передано до провадження головуючому судді Філь О.Є.

19 квітня 2019 року ухвалою судді позовну заяву було залишено без руху, позивачу був наданий строк для усунення недоліків.

08 травня 2019 року позивач усунув недоліки позовної заяви.

11 травня 2019 року ухвалою судді прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, у справі було призначено підготовче засідання на 10 червня 2019 року.

10 червня 2019 року позивач у підготовчому засіданні доповнила позовні вимоги, просила також стягнути з відповідача на її користь відшкодування заподіяної матеріальної шкоди за час лікування з 20.05.2019 року по 30.05.2019 року в сумі 3920,44 грн., а всього з врахуванням раніше визначених сум 10906,47 грн.

Ухвалою суду від 22 липня 2018 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилась, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності.

Представник відповідача Публічного акціонерного товариства «Запоріжтрасформатор» в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності та відзив на позовну заяву, згідно якому просив задовольнити частково позовні вимоги та стягнути з відповідача на користь позивача втрачений заробіток за період з січня по грудень 2018 року в сумі 15647,04 грн., втрачений заробіток за період з січня по квітень 2019 року в сумі 9715,68 грн. та щомісяця з травня 2019 року втрачений заробіток в сумі 10432,50 грн.

Третя особа ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується розписками про вручення судових повісток.

З`ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, на підставі наданих доказів, судом встановлено такі обставини та відповідні їм правовідносини.

20.11.2003 року приблизно о 16:30 годині в с. Шевченко м. Красноармійська Донецької області мала місце дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої ОСОБА_1 отримала тілесні пошкодження середньої тяжкості в виді закритої черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку, забій м`яких тканей тіла зліва, поперекової області. Вироком Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 8 грудня 2004 року винним в скоєнні вказаної дорожньо-транспортної пригоди за ч. 1 ст. 286 КК України визнано ОСОБА_2 , та на користь ОСОБА_1 з ВАТ «Запоріжтрансформатор» (яке в подальшому було реорганізовано в ПАТ), як власника транспортного засобу, яким керував ОСОБА_2 , стягнуто, в порядку ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкоду завдану джерелом підвищеної небезпеки - матеріальну - в сумі 1978,50 грн. та моральну - 3000 грн. (а.с. 4-5).

У зв`язку із отриманою в дорожньо-транспортній пригоді травмою позивача ОСОБА_1 визнано інвалідом другої групи (а.с. 30-31). Періодично позивач змушена звертатися за медичною допомогою, отримує лікування в неврологічному відділенні лікарських закладів. Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 27 лютого 2006 року (а.с. 6-7), залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Донецької області від 15 травня 2006 року (а.с. 8), з ВАТ «Запоріжтрансформатор» на користь ОСОБА_1 , в порядку ст.ст. 1166, 1172, 1195, 1197 ЦК України, стягнуто втрачений заробіток щомісячно в розмірі 262,50 грн. до зміни відсотка втрати професійної працездатності.

В подальшому, за розглядом позовних заяв ОСОБА_1 Красноармійським міськрайонним судом Донецької області ухвалювалися рішення про присудження зобов`язання виплати Публічним акціонерним товариством «Запоріжтрансформатор» збільшеного розміру відшкодування шкоди, завданої ушкодженням здоров`я, а саме:

- рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 16.04.2008 року (а.с. 9-10), яке змінено рішенням апеляційного суду Донецької області від 04.07.2008 року (а.с. 11-12), стягнуто втрачений заробіток за період з липня 2006 року по грудень 2007 року у сумі 851,17 грн. одноразово та з січня 2008 року втрачений заробіток у сумі 1287,50 грн. щомісячно до зміни відсотка втрати працездатності чи розміру мінімальної заробітної плати;

- рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 27.10.2009 року стягнуто втрачений заробіток за період з квітня 2008 року по вересень 2009 року у сумі 1037,62 грн. одноразово та з жовтня 2009 року втрачений заробіток розмірі 1625,46 грн. щомісячно до зміни відсотка втрати працездатності чи розміру мінімальної заробітної плати (а.с. 13-14);

- рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 30.06.2010 року стягнуто втрачений заробіток за період з листопада 2009 року по березень 2010 року у сумі 1407,76 грн. одноразово та з квітня 2010 року втрачений заробіток в сумі 2210,65 грн. щомісячно до зміни відсотка втрати працездатності чи розміру мінімальної заробітної плати (а.с. 15-16);

- заочним рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 29.08.2011 року стягнуто втрачений заробіток за період з липня 2010 року по березень 2011 року у розмірі 285,63 гривень одноразово та з квітня 2011 року втрачений заробіток в сумі 2401,29 грн. щомісячно до зміни відсотка втрати працездатності чи розміру мінімальної заробітної плати (а.с. 17-18);

- заочним рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 22.10.2013 року стягнуто втрачений заробіток за період з жовтня 2011 року по грудень 2012

року у сумі 1027,64 грн. одноразово та з січня по вересень 2013 року у сумі 4208,94 грн. одноразово, з 01.10.2013 року втрачений заробіток у сумі 2868,95 грн. щомісячно до зміни відсотка втрати працездатності чи розміру мінімальної заробітної плати (а.с. 19-20);

- рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 18.01.2016 року стягнуто втрачений заробіток за період з грудня 2013 року по вересень 2015 року у сумі 3729,39 грн. одноразово та з вересня 2015 року у сумі 3446,85 грн. щомісячно до зміни відсотка втрати працездатності чи розміру мінімальної заробітної плати (а.с. 21-26);

- рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 23 березня 2017 року стягнуто відшкодування заподіяної матеріальної шкоди за час лікування з 07.04.2016 року по 22.04.2016 року в розмірі 2390,94 грн, втрачений заробіток за період з травня 2016 року по січень 2017 року в сумі 1634,52 грн. одноразово та з січня 2017 року страчений заробіток у розмірі 8003,58 грн. щомісячно до зміни відсотка втрати професійної працездатності чи розміру мінімальної заробітної плати (а.с. 27-29).

Згідно виписного епікризу ОСОБА_1 після ухвалення останнього рішення суду від 23 березня 2017 року, в період часу з 12.12.2017 року по 06.12.2018 року та в період часу з 20.05.2019 року по 30.05.2019 року вона перебувала на лікуванні (а.с. 41-43, 108-110) та за власні кошти придбала медичні препарати у сумі 6986,03 грн. та 3920,44 грн. (а.с. 44-48, 111-117), на загальну суму 10906,47, які відповідно до ст.ст. 1166, 1172 ЦК України, просить стягнути з відповідача ПАТ «Запоріжтрансформатор».

Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

З урахуванням вказаних правових норм, за встановленням того, що власником транспортного засобу, яким керував ОСОБА_2 під час скоєння дорожньо-транспортної пригоди та, в якій травмовано ОСОБА_1 , є Приватне акціонерне товариство «Запоріжтрансформатор», більш того, водій перебував з підприємством в трудових відносин, - суд дійшов висновку про підставність позовних вимог в цій частині та стягнення з відповідача шкоди, завданої позивачу в наслідок аварії.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Відповідно до ст. 77ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Суд перевіряє надані позивачем докази на підтвердження заявлених позовних вимог в частині відшкодування матеріальної шкоди на лікування.

З матеріалів справи вбачається, що висновком судово-медичної експертизи № 925 від 14.11.2007 року встановлено, що у позивача ОСОБА_1 маються наслідки отриманого

20.11.2003 року травмування в виді посттравматичної енифалопатії з наявністю помірної внутрішньої та зовнішньої гідроцефалії, функціонально-органічного лівостороннього геміпарезу, вестибулопатії, легкого атаксичного синдрома, органічного емоційно-лабільного (естетичного) розладу, в зв`язку з чим потребує лікування (а.с. 32-40).

Відповідно до довідки медико-соціальної експертної комісії серії ДОН-07 № 077440 від 09 жовтня 2008 року ОСОБА_1 рекомендовано нагляд у психіатра, невропатолога (а.с. 30).

Долученим до позовної заяви епікризом підтверджено, що ОСОБА_1 перебувала на стаціонарному лікуванні з причини наслідків травмування в дорожньо-транспортній пригоді з 12.12.2017 року по 22.12.2017 року, з 20.03.2018 року по 30.03.2018 року, з 27.11.2018 року по 06.12.2018 року, з 20.05.2019 по 30.05.2019 року в комунальному некомерційному підприємстві Покровський районний цент первинної медико-санітарної допомоги (а.с. 89-91, 109).

Згідно вказаних письмових доказів, а саме епікризів ОСОБА_1 призначено медичне лікування, при цьому до позовної заяви приєднано копії чеків придбання лікарських препаратів в аптеках на загальну суму 10906,47 грн. (а.с. 92-96, 111-117).

ОСОБА_1 заявлено вимоги стягнення з ПАТ «Запоріжтрансформатор» матеріальну шкоду, а саме витрати на придбання лікарських препаратів у сумі 10906,47 гривень, тому саме ця сума підлягає відшкодуванню. Приймаючи такий висновок, суд виходить з того, що в квитанціях на а.с. 92-96, 111-117 року підтверджено придбання позивачем препаратів, прийняття яких визначено позивачу лікарем в якості медикаментозного підтримуючого лікування, що підтверджено виписним епікризом, тому платіжні документи є належними доказами у справі.

Розглядаючи позовні вимоги ОСОБА_1 в частині збільшення розміру відшкодування втраченого заробітку суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 214 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує яка правова норма підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Відповідно до вимог ст. 1208 ЦК України, за заявою потерпілого у разі підвищення вартості життя розмір відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, підлягає індексації на підставі рішення суду. За заявою потерпілого у разі збільшення розміру мінімальної заробітної плати розмір відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, підлягає відповідному збільшенню на підставі рішення суду. Виходячи зі змісту наведеної норми, при вирішенні даного спору суду належить встановити у зв`язку з чим потерпілий просить змінити розмір відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я, а саме: чи у зв`язку зі збільшення вартості життя, чи у зв`язку із збільшенням розміру мінімальної заробітної плати.

У разі з`явлення такої вимоги на підставі ч. 2 ст. 1208 ЦК України, підлягає з`ясуванню як потерпілому вперше було визначено розмір відшкодування: виходячи з середньої заробітної плати за займаною на час завдання шкоди посадою, чи виходячи з мінімальної заробітної плати, і в залежності від встановлених обставин, суд повинен зробити висновок, щодо наявності підстав для збільшення розміру відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я.

Позовні вимоги ОСОБА_1 заявлені в порядку ч. 2 ст. 1208 ЦК України. Позивачу вперше було визначено розмір відшкодування втраченого заробітку на підставі рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 27.02. 2006 року виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати. В подальшому по мірі підвищення розміру заробітної плати за рішеннями суду збільшено розмір втраченого заробітку. Останнім рішенням Красноармійського міськрайонного суду від 23.03.2017 року змінено розмір втраченого заробітку, що стягується з відповідача на користь позивача, - з січня 2017 року в щомісячній сумі 8003,58 грн., розрахованої виходячи з мінімальної заробітної плати у сумі 3200 грн.

З часу ухвалення вказаного рішення розмір мінімальної заробітної плати підвищувався:

- відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік» з 1 січня 2018 року склав 3723,00 грн.;

- відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік» с січня 2019 року склав 4173 грн.

Таким чином, з врахуванням вимог ч. 2 ст. 1208 ЦК України, розмір відшкодування шкоди, а саме втраченого заробітку підлягає збільшенню за період: з 01.01.2018 року по грудень 2018 року відповідно до розрахунку: 3723 грн./3200 грн. = 1,163 (розмір на який збільшилась мінімальна заробітна плата); 8003,58 грн. х 1,163 = 9308,16 грн.

Отже, розмір доплати присудженого позивачу відшкодування відповідачем втраченого заробітку, в зв`язку з підвищенням заробітної плати, за період:

- з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року становить 15654,96 грн., виходячи з розрахунку (9308,16 грн. - 8003,53 грн.) х 12 місяців.

З 1січня 2019 року на користь позивача з відповідача підлягає стягненню втрачений заробіток щомісячно в сумі 10432,50 грн. до зміни відсотка втрати працездатності чи розміру мінімальної заробітної плати відповідно до розрахунку: 4173 грн. Х 5 = 20865 грн. (п`ятикратний розмір мінімальної заробітної плати) 20865 Х 50% = 10432,50 грн. - відшкодування шкоди за місяць відповідно до висновку комісійної судово-медичної експертизі № 925 від 21.12.2007 року. Тому в цій частині позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню, виходячи з наведено вище розрахунку. Причому, з врахуванням того, що відповідачем були проведені виплати в період з січня 2019 року по квітень 2019 року на підставі рішення Красноармійського міськрайонного суду від 23.03.2017 року, то стягнення необхідно проводи з врахуванням виплачених сум.

Позовні вимоги ОСОБА_1 в частині відкликання виконавчого листа, виданого Красноармійським міськрайонним судом Донецької області на примусове виконання рішення суду від 23.03.2017 року щодо стягнення з Публічного акціонерного товариства «Запоріжтрансформатор» з січня 2017 року втраченого заробітку в щомісячному розмірі 8003,58 грн. підлягають задоволенню, як похідні від вимог стягнення доплати присудженого позивачу вказаним рішенням відшкодування втраченого заробітку, в зв`язку із збільшенням мінімальної заробітної плати.

ОСОБА_1 в силу п. 2 ч. 1 ст. 5 ст. Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, тому судові витрати підлягають стягненню з ПАТ «Запоріжтрансформатор» в дохід держави.

Тому відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 768,40 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1172, 1187, 1208 ЦК України, ст.ст. 259, 263-268 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Запоріжтрансформатор», третя особа ОСОБА_2 про відшкодування шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Запоріжтрансформатор» на користь ОСОБА_1 в порядку відшкодування матеріальної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я:

- витрати на лікування в сумі 10906,47 грн (десять тисяч дев`ятсот шість гривень 47 копійок);

- втрачений заробіток за період з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року в розмірі 15647,04 грн. (п`ятнадцять тисяч шістсот сорок сім гривень чотири копійки);

- з січня 2019 року втрачений заробіток в сумі 10432,50 грн. (десять тисяч чотириста тридцять дві гривні 50 копійок) щомісячно до зміни відсотка втрати професійної працездатності чи розміру мінімальної заробітної плати з врахуванням виплачених сум.

Відкликати виконавчий лист у справі № 2/235/565/17, виданий на примусове виконання рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 23.03.2017 року про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Запоріжтрансформатор» на користь ОСОБА_1 з січня 2017 року втраченого заробітку в сумі 8003,58 гривень щомісячно до зміни відсотка втрати професійної працездатності чи розміру мінімальної заробітної плати.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Запоріжтрансформатор» на користь держави судовий збір у сумі 768,40 грн.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Рішення прийнято, складено і підписано в нарадчій кімнаті та проголошена його вступна та резолютивна частина в судовому засіданні 1 серпня 2019 року. Повний текст рішення складено 5 серпня 2019 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Донецького апеляційного суду, з врахуванням вимог п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України. Апеляційні скарги можуть бути подані протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Приватне акціонерне товариство «Запоріжтрансформатор», ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 00213428, місцезнаходження: м. Запоріжжя, Осипенківський район, Дніпропетровське шосе, 3.

Третя особа: ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків, місце проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя: