Справа № 342/638/18
Провадження № 22-ц/4808/1305/19
Головуючий у 1 інстанції Ничик Г. І.
Суддя-доповідач Максюта
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

Головуючого (суддя-доповідач) Максюти І.О.,

суддів: Василишин Л.В., Матківського Р.Й.,

секретаря Турів О.В.,

з участю представника апелянта ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Городенківський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, про звільнення майна з-під арешту, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Городенківського районного суду, ухвалене суддею Ничик Г.І. 12 липня 2019 року в м Городенка Івано-Франківської області, повний текст якого виготовлено 22 липня 2019 року,

в с т а н о в и в :

У червні 2018 року ПАТ «Дельта Банк» подано позов до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, Городенківський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, про звільнення майна з-під арешту.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що 09.11.2006 між ТОВ «Український промисловий банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 215/КВ/Ф-06, згідно з умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 25000,00 дол. США з розрахунку 13,5 % річних. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 (іпотекодавці) за договором іпотеки від 09.11.2006 передали у іпотеку нерухоме майно: трьохкімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; квартира знаходиться на другому поверсі, матеріал стін - цегла, загальна площа - 57,0 кв.м, житлова площа - 37,9 кв.м. Предмет іпотеки належав іпотекодавцям на праві власності на підставі свідоцтва про право власності за № 62 від 30.06.1993.

30.06.2010 між ТОВ «Укрпромбанк», АТ «Дельта Банк» та Національним банком України укладено договір про передачу активів та кредитних зобов`язань ТОВ «Укрпромбанку» на користь АТ «Дельта Банк», відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених договором, Укрпромбанк передає (відступає) Дельта Банку права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, що забезпечують виконання кредитних зобов`язань перед Національним банком, внаслідок чого Дельта Банк замінює Укрпромбанк, як кредитора у зазначених зобов`язаннях, а згідно з п. 4.2 внаслідок передачі Укрпромбанком Дельта Банку прав вимоги до боржників, Дельта Банку переходить (відступається) право вимагати (замість Укрпромбанку) від боржників повного, належного та реального виконання обов`язків за кредитними та забезпечувальними договорами. Отже, згідно вказаного договору АТ «Дельта Банк» набуло права вимоги по Кредитному договору № 215/КВ/Ф-06.

Станом на 11.06.2018 позичальник умови кредитного договору № 215/КВ/Ф-06 належним чином не виконує, у зв`язку з чим виникла заборгованість у сумі 1 327 379,44 грн, яка складається з заборгованості за кредитом - 22422,9 дол. США, що згідно курсу НБУ (100 USD = 2613,6416 UAN) складає 586054,24 грн, сума заборгованості за відсотками 28363,69 дол. США, що згідно курсу НБУ (100 USD = 2613,6416 UAN) складає 741325,20 грн. Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Позивач зазначає, що 02.03.2018 на підставі інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №115942166 стало відомо, що постановою головного державного виконавця ВДВС Городенківського районного управління юстиції Василіва Б.В. від 03.06.2009 АА № 966083 накладено арешт на нерухоме майно, що належить ОСОБА_5 , в тому числі на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , (номер запису про обтяження 8772457 від 03.06.2009). Зазначений запис у Реєстрі порушує права як іпотекодержателя, який має переважне перед іншими кредиторами право на задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору згідно ст.ст. 1, 36 ЗУ «Про іпотеку».

За таких обставин просив зняти арешт з нерухомого майна, накладеного постановою головного державного виконавця ВДВС Городенківського районного управління юстиції Василіва Б.Б. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АА № 966083 від 03.06.2009 (номер запису про обтяження: 8772457 від 03.06.2009) (а.с.2-4).

Ухвалою суду від 27.08.2018 року у відкритті провадження по цивільній справі за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_4 про звільнення майна з-під арешту відмовлено в зв`язку з його смертю, а за позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 прийнятий позов до розгляду та відкрите провадження у справі (а.с.41-42).

Рішенням Городенківського районного суду від 12 липня 2019 року позов задоволено. Знято арешт з нерухомого майна - квартири АДРЕСА_2 , який накладено 03.06.2009 року згідно постанови АА № 966083 головного державного виконавця ВДВС Городенківського районного управління юстиції Василіва Б.Б. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (номер запису про обтяження: 8772457 від 03.06.2009). Стягнуто з відповідачів в солідарному порядку на користь позивача судовий збір у розмірі 1762 грн (а.с.108-115).

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, у якій посилається на порушення норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на положення ст.ст.50,57, 60 Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст.1,9,33,38 Закону України «Про іпотеку» та зазначає, що посилання ПАТ «Дельта Банк» на Закон України «Про іпотеку» як на підставу задоволення заявлених у даному позові вимог про звільнення майна з-під арешту є безпідставним. Так, зокрема ч.1 ст.37 Закону України «Про іпотеку» передбачає, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. ПАТ «Дельта Банк» вимог щодо визнання за ним права власності на предмет іпотеки або задоволення своїх вимог шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки не заявляв.

Апелянт зазначає, що судом не вивчено питання щодо виконавчого провадження, по якому винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення його відчуження від 03.06.2009 року, не встановлено сторін виконавчого провадження, не залучено в якості відповідача особу, в інтересах якої накладено арешт на майно, чим порушено права та законні інтереси останньої.

Апелянт вказує, що судом безпідставно не застосовано строки позовної давності на підставі заяви її представника та дійшов помилкового висновку про те, що банк дізнався про порушене право 02.03.2018 року при отриманні інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Судом не звернуто уваги на те, що 31.05.2014 року, беручи до уваги договір купівлі-продажу прав вимоги від 30.06.2010 року, державним реєстратором було проведено заміну іпотекодержателя і під час вчинення таких дій іпотекодержатель знав або мав можливість довідатись про порушене своє право. Оскільки проводячи заміну арешт на квартиру вже існував - ця обставина, під час вчинення відповідних дій щодо зміни іпотекодержателя, була відома або могла бути відома ПАТ «Дельта Банк» як новому іпотекодержателю.

Просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити (а.с.125-128).

Відзив на апеляційну скаргу не подано, що відповідно до ч.2 ст.360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , представник Городенківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області у судове засідання не з`явилися, про причини неявки не повідомили, хоча про день місце та час розгляду справи повідомлені належним чином.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, направивши на адресу суд заяву про розгляд справи у його відсутності.

Приймаючи до уваги, що неявка осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, не перешкоджає апеляційному розгляду справи, апеляційним судом виконаний обов`язок щодо повідомлення осіб, які беруть участь у справі, про день, місце та час судового засідання, тому колегія суддів розглянула справу за відсутності ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , представників Городенківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області та ПАТ «Дельта Банк».

Вислухавши доповідь судді, пояснення представника апелянта, дослідивши матеріали справи та перевіривши, відповідно до ст.367 ЦПК України, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга є частково обгрунтованою, виходячи з таких підстав.

Відповідно до ст. ст. 263, 264 ЦПК України рішення суду повинно бути законним i обгрунтованим. Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обгрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають iз встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Вказаним вимогам оскаржуване судове рішення не відповідає.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з положень ст.ст. 54, 59 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 1, 3 Закону України «Про іпотеку», встановивши, що позивач має пріоритетне право як перший іпотекодержатель майна на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки щодо зареєстрованих у встановленому законом порядку прав та вимог інших осіб на майно Дронюків, оскільки зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно інших осіб підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову. При цьому суд, з урахуванням ст.ст. 256, 257 ЦК України, виходив з відсутності підстав для застосування позовної давності, про застосування якої заявлено представником відповідача ОСОБА_1 , оскільки позивач дізнався про своє порушене право 02.03.2018, а до суду з цим позовом звернувся 19.06.2018.

З таким висновком апеляційний суд не погоджується з огляду на таке.

Судом встановлено, що 09 листопада 2006 року між ТОВ «Український промисловий банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 215/КВ/Ф-06, за умовами якого банком надано позичальнику кредитні кошти на споживчі цілі у розмірі 25000,00 дол. США . Строк дії кредитного договору визначено 36 місяців. Дата повернення кредиту 08 листопада 2009 року. Процентна ставка за користування кредитом - 13,5 % річних, комісія за надання кредиту (встановлення ліміту кредитування) 1,5 % (одноразово) від суми кредиту; комісія за управління кредитом відсутня; комісія за видачу готівкових коштів 0,3% від суми кожного траншу; комісія за дострокове повернення кредиту відсутня.

За умовами кредитного договору банк надав позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності, грошові кошти, а позичальник зобов`язувався в порядку та на умовах, визначених кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором.

Згідно п.6.3 кредитного договору сторонами визначено, що у разі невиконання позичальником вимоги про дострокове виконання зобов`язань за цим договором у встановлений строк банк має право стягнути примусово (в т.ч. шляхом звернення стягнення на заставлене майно, стягнення заборгованості з поручителів тощо, та/або шляхом договірного списання) всю заборгованість за цим договором (кредит, проценти, комісії, штрафні санкції та інші платежі).

09 листопада 2006 між ТОВ «Український промисловий банк» (іпотекодержателем) та ОСОБА_1 (іпотекодавцем), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 (іпотекодавцями - майновими поручителями) укладено договір іпотеки, предметом якого є надання іпотекодавцями в іпотеку нерухомого майна - трьохкімнатної квартири, яка знаходиться на другому поверсі, матеріал стін - цегла, загальна площа - 57,0 кв.м, житлова площа - 37,9 кв.м., АДРЕСА_1 . Договір нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Сидорук Л.О., зареєстрований в реєстрі 09.11.2006 за № 2869. У зв`язку з посвідченням цього договору 09.11.2006 приватним нотаріусом на підставі ст. 73 ЗУ «Про нотаріат» накладена заборона на відчуження квартири (а.с.12-14).

Згідно розрахунку заборгованості за договором кредиту № 215/КВ/Ф-06 від 09.11.2006 року, загальна заборгованість ОСОБА_1 станом на 11.06.2018 становить 1 327 379,44 грн, яка складається з заборгованості за кредитом - 22422,9 дол. США, що згідно курсу НБУ (100 USD = 2613,6416 UAN) складає 586 054,24 грн, сума заборгованості за відсотками 28363,69 дол. США, що згідно курсу НБУ (100 USD = 2613,6416 UAN) складає 741325,20 грн (а.с.15-16).

30.06.2010 між ТОВ «Укрпромбанк», АТ «Дельта Банк» та Національним банком України укладено договір про передачу активів та кредитних зобов`язань ТОВ «Укрпромбанку» на користь АТ «Дельта Банк», відповідно до п.4.1 якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених договором, ТОВ Укрпромбанк передає (відступає) АТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, що забезпечують виконання кредитних зобов`язань перед Національним банком, внаслідок чого АТ «Дельта Банк» замінює ТОВ «Укрпромбанк», як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов`язаннях, а згідно з п. 4.2 внаслідок передачі Укрпромбанком Дельта Банку прав вимоги до боржників, Дельта Банку переходить (відступається) право вимагати (замість Укрпромбанку) від боржників повного, належного та реального виконання обов`язків за кредитними та забезпечувальними договорами (а.с.17-19).

З витягу з Додатку №2 до Договору про передачу та Кредитних зобов`язань «Укрпромбанк» на користь АТ «Дельта Банк» від 30.06.2010 року включено кредитний договір №215/кв/ф-06 від 09.11.06 року (а.с.20).

Відомості про державну реєстрацію іпотеки нерухомого майна квартири по АДРЕСА_1 внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, номер запису про іпотеку 5860415 на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 31.05.2014 року. Іпотекодержатель ПАТ «Дельта Банк» (а.с.5-8).

Відповідно до акту про проведені електронні торги від 18.10.2015 року ? частина квартири, яка належала ОСОБА_4 , вартістю 20048,61 грн, реалізована на електронних торгах, а покупцем є ОСОБА_6 (а.с.54).

Апеляційним судом витребувано у приватного нотаріуса Івано-Франківської області Городенківського районного нотаріального округу Стефурак Н.Я. належним чином засвідчену копію спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матеріалів якої встановлено, що із заявами про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_4 звернулись ОСОБА_2 та ОСОБА_1 До спадкової маси ? частина квартири квартири АДРЕСА_2 , що належала ОСОБА_4 , не входила.

Зі змісту повідомлення Городенківського РВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області від 01.01.2019 року №1 арешт накладався 29.12.2014 року на ? частку квартири АДРЕСА_2 , що належала ОСОБА_4 по зведеному виконавчому провадженні 311846350; ? частку зазначеної квартири, що належить ОСОБА_2 по зведеному виконавчому провадженню №27721828; ? частку квартири АДРЕСА_3 , що належить ОСОБА_1 по зведеному виконавчому провадженню 27733576. Арешт на ? частку квартири АДРЕСА_3 , що належить ОСОБА_3 Городенківським відділом ДВС не накладався (а.с.69).

З відповіді від 19.11.2019 року №2821 Городенківський районний відділ ДВС повідомив про те, що надати копію зведеного виконавчого провадження №11846350 про стягнення з ОСОБА_4 заборгованості на користь різних стягувачів немає можливості в зв`язку з знищенням зведеного виконавчого провадження, що перебувало в архіві, згідно Інструкції з ведення діловодства в органах виконавчої служби (а.с.168).

На підставі постанови Правління НБУ від 02.10.2015 № 664 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 181 від 02.10.2015 про початок процедури ліквідації Банку з 05.10.2015 та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк»; процедуру ліквідації продовжено рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 619 від 20.02.2017 по 04.10.2019.

Відповідно до частини шостої та сьомої статті 3 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки.

Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації.

Згідно до частини першої статті 7 ЗУ «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.

Стаття 33 цього Закону передбачає, що в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, установлених статтею 12 цього Закону.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

У статті 35 Закону зазначено, що у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Статтею 36 вказаного Закону передбачений певний порядок позасудового врегулювання, а саме сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до положень статті 37 Закону «Про іпотеку» передбачено, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.

Правова природа процедури реалізації майна на електронних торгах полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця - учасника електронних торгів, та складанні за результатами їх проведення акта про проведення електронних торгів, що передбачено пунктами 8-10 розділу X чинного на час проведення електронних торгів Порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.12.2015 року № 2710/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23 грудня 2015 року за № 1620/28065, та вказано, що акт про проведені електронні торги є документом, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно у випадках, визначених законодавством. У випадку придбання нерухомого майна документом, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно, є свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, яке видається нотаріусом на підставі акта про проведені електронні торги.

Тобто вказаний акт про проведені електронні торги від 18.10.2015 року щодо продажу ? частини квартири, яка належала ОСОБА_4 , і була реалізована на електронних торгах за його життя покупцю ОСОБА_6 є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на електронних торгах, а отже, є договором.

З аналізу частини першої статті 650, частини першої статті 655 та частини четвертої статті 656 ЦК України можна зробити висновок, що процедура набуття майна на електронних торгах є різновидом договору купівлі-продажу.

Отже, набуття майна за результатами електронних торгів є особливим видом договору купівлі-продажу, за яким власником відчужуваного майна є боржник, а продавцями, які мають право примусового продажу такого майна є державна виконавча служба та організатор електронних торгів. Покупцем відповідно є переможець електронних торгів.

Право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару (частина перша статті 658 ЦК України).

Звертаючись із позовом про звільнення майна з-під арешту (квартири), позивач пред`явив позов не до всіх співвласників квартири. Переможець електронних торгів ОСОБА_7 .В.. не був залучений до участі у справі. Наведене узгоджується з правовою позицією, висловленою у постанові Великої Палати Верховного Суду по справі №910/856/17, провадження №12-128гс18.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 31.07.2019 року у справі №753/2741/17, провадження №61-2006св 19, Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06 лютого 2018 року у справі № 911/845/17 та від 14 березня 2018 року у справі № 910/1454/17.

Відповідно до частин 1-3 статті 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача.

Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.

За визначенням «відповідач» - це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами та, на переконання позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому залучається до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами.

Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства та враховуючи обмежені процесуальні можливості на залучення апеляційним судом співвідповідачів, суд дійшов висновку, що позов пред`явлено не до всіх відповідачів, які мають відповідати за цим позовом, у зв`язку із чим оскаржуване рішення підлягає скасуванню, а у задоволенні позову необхідно відмовити з підстав незалучення всіх належних відповідачів у справі.

Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 23 січня 2019 року у справі № 303/2845/15-ц (провадження № 61-17802св18) та від 24 квітня 2019 року у справі № 298/536/16-ц (провадження № 61-10338св18)

Відповідно до п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення або неправильне застосування судом матеріального або процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції порушено норми процесуального права, тому рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Городенківського районного суду від 12 липня 2019 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про звільнення майна з-під арешту відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 12 грудня 2019 року.

Головуючий І.О. Максюта

Судді: Л.В.Василишин

Р.Й. Матківський