Номер провадження: 22-ц/813/320/19
Номер справи місцевого суду: 523/4522/18
Головуючий у першій інстанції Середа І.В.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.11.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого Сєвєрової Є.С.,

суддів: Вадовської Л.М., Колеснікова Г.Я.,

за участю секретаря Чепрас А.І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 13 листопада 2018 року у складі судді Середи І.В.,

в с т а н о в и в:

У березні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні характери та погляди на життя, відсутність взаєморозуміння. Шлюбні стосунки та ведення спільного господарства припинені у 2015 році, позивач не має наміру поновлювати подружні відносини. Сторони мають неповнолітню доньку ОСОБА_3 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 13 листопада 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Не погодившись з зазначеним рішенням, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та ухвалити нове, яким позов залишити без розгляду.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що ОСОБА_2 подала клопотання про розірвання шлюбу секретарю суду першої інстанції ОСОБА_5 на підставі ст. 251 ЦК Франції. ОСОБА_1 і ОСОБА_2 не дійшли згоди щодо розлучення, оскільки ОСОБА_1 був проти розірвання шлюбу під час розгляду справи у Франції, тому була розпочато процес розлучення з судовою тяганиною. Надалі ОСОБА_2 стало відомо, що ОСОБА_1 звернувся до Суворовського районного суду м. Одеси з позовом про розірвання шлюбу, тобто приховав факт існування та розгляду справи у суді першої інстанції м. Марсель (Франція) подібного спору, між тими ж сторонами та з тим же предметом позову. Такі дії ОСОБА_1 обумовлені тим, що у випадку отримання рішення про розірвання шлюбу на території України справа, яка перебуває в провадженні французького суду буде закрита та у нього не буде потреби у сплаті аліментів за постановою французького суду, а вирішення цього питання буде можливе лише в судах України, що є неможливим для ОСОБА_2 , оскільки ОСОБА_1 не проживає на території України. Судом був проігнорований той факт, що справа розглядається у суді м. Марсель, Франція, розгляд якої розпочато 26.02.2018, тобто раніше, ніж звернення ОСОБА_1 до суду України. Розгляд справи у суді м. Марсель ще триває. В оскарженому рішенні судом зазначено, що у м. Марсель позов про розлучення ОСОБА_2 поданий не був, а було подане лише клопотання про розірвання шлюбу.

14.05.2019 позивач надав суду відзив на скаргу, в якому просив відмовити в задоволенні скарги та залишити рішення без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, представників учасників процесу, дослідивши доводи, наведенні в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

З матеріалів справи вбачається, що сторони з 11.06.2010 перебували у шлюбі.

Від шлюбу мають малолітню дитину.

Починаючи з 2014 року позивач виїхав за межі України та в подальшому на постійне місце проживання до Франції.

З лютого 2015 року відповідач разом з дитиною виїхала за межі України до позивача.

Відповідач, переїхавши до Франції, отримала дозвіл на працю та дозвіл на постійне місце проживання.

На теперішній час сторони постійно проживають у Франції в м. Марсель.

Відповідачем до справи додано нотаріально посвідчену копію перекладу з французької мови виклику до суду та клопотання ОСОБА_2 поданого до суду м. Марсель Франція від 26.02.2018.

З вказаного перекладу вбачається, що ОСОБА_2 26.02.2018 звернулася з клопотанням до суду м. Марсель Франція про розірвання шлюбу до секретаря суду першої інстанції Марселю (4 палата САВ С №RG 18/02152) на підставі ст. 251 Цивільного кодексу Франції.

Так як подружжя проживає у Франції більше одного року на день подання клопотання Французький суд прийняв до розгляду справу про розлучення.

З перекладу вбачається, що сторони не можуть дійти згоди щодо подальшого спільного життя, ОСОБА_1 був проти розірвання шлюбу, та заперечував.

У зв`язку з тим, що сторони до примирення не дійшли суд Франції розпочав процес за принципом розірвання шлюбу (а.с. 148-163).

В свою чергу, позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу та ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 18.04.2018 відкрито провадження у справі, тобто вже після того, як ОСОБА_2 звернулася до суду Франції з клопотанням про розірвання шлюбу (26.02.2018).

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 N11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» при розгляді справ, які виникають у зв`язку з укладенням, припиненням шлюбу, а також з інших сімейних відносин, необхідно виходити з положень Конституції України ( 254к/96-ВР ), норм СК ( 2947-14), Цивільного процесуального кодексу України ( 1618-15 ) (далі - ЦПК), Закону України від 23 червня 2005 р. N2709-IV ( 2709-15) "Про міжнародне приватне право" та інших нормативно-правових актів, що регулюють сімейні відносини.

Згідно з ч. 2ст. 75 ЗУ «Про міжнародне приватне право» суд відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо у суді чи іншому юрисдикційному органі іноземної держави є справа із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Слід також зазначити, що відповідно до ст. 29 ЦПК України підсудність справ за участю громадян України, якщо обидві сторони проживають за її межами, а також справ про розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем або особою без громадянства, які проживають за межами України, визначається суддею Верховного Суду, визначеним у порядку, передбаченому статтею 33 цього Кодексу, одноособово.

Матеріали справи свідчать, що обидві сторони на момент розірвання шлюбу перебували за межами України.

Приймаючи до розгляду позовну заяву та відкриваючи провадження у даній справі, суд першої інстанції на вказані обставини уваги не звернув, розглянув справу по суті заявлених вимог.

Згідно з ч.1 ст. 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

Враховуючи те, що відповідно до п.4ч.1ст.257 ЦПК України наявність провадження у будь якому суді між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є підставою для залишення позову без розгляду, апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції скасуванню, позов залишенню без розгляду.

Керуючись ст.ст. 257, 374, 377, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 13 листопада 2018 року скасувати.

Справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу залишити без розгляду.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складений 12.12.2019.

Головуючий:

Судді: