ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

23 січня 2019 року

м. Харків

справа № 635/411/17

провадження № 22-ц/818/680/19

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого - Пилипчук Н.П.,

суддів - Кругової С.С., Маміної О.В.

за участю секретаря - Плахотнікової І.О.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

представник позивача: адвокат ОСОБА_2

відповідач: ОСОБА_3

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Комісія по роботі зі споживачами АК «Харківобленерго»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Комісія по роботі зі споживачами Акціонерної компанії «Харківобленерго» про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_1 на рішення Харківського районного суду Харківської області від 30 серпня 2018 року, ухвалене суддею Токарєвою Н.М., в залі суду в с. Покотилівка, Харківської області,

В С Т А Н О В И В :

20 січня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що відповідач неправомірно поширює відомості стосовно того, що будівля по АДРЕСА_1 несе загрозу здоров'ю та життю, що він займається торгівлею наркотиками.

Після уточнення позовних вимог просив суд зобов'язати відповідача спростувати неправдиві відомості щодо нього та його родини, залучити у якості третьої особи Комісію по роботі зі споживачами електричної енергії АК «Харківобленерго» та зобов'язати її в місячний термін після винесення судового рішення внести до порядку денного роботи Комісії питання щодо спростування недостовірної інформації, стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 49000,00грн. та сплачений судовий збір в сумі 1600,00грн.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 30 серпня 2018 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 - відмовлено.

08 листопада 2018 ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить вказане рішення суду першої інстанції скасувати.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу апелянт вказує на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зазначив, що відповідачем не надано суду жодного доказу стосовно того, що ганебна та принизлива інформація, яку вона висловлювала стосовно нього, була достовірною. В ході розгляду справи позивачем було доведено в який саме спосіб були порушені його немайнові права та завдана йому моральна шкода. Судом помилково не враховано, що спірний вислів є наклепом і не може бути оціночним судженням. Відповідачем цілеспрямовано були вчинені дії, направлені на приниження честі, гідності та репутації позивача з метою отримання рішення Комісії на свою користь. Свої висловлювання відповідач висказував під час засідання комісії ІНФОРМАЦІЯ_1, на якому вирішувалося питання про відключення електропостачання, в будівлі АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_1 в присутності багатьох людей. Іншого питання не розглядалось, а тому всі розуміли, про кого йдеться у висловлюванні відповідача. Тому, вважає, що кожному гарантується Конституцією право на судовий захист права спростувати недостовірну інформацію стосовно себе та членів своєї сім'ї та права вимагати відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої її поширенням.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно протоколу № 3 від ІНФОРМАЦІЯ_1 комісія інформаційно-консультативного відділу управління інформаційної політика та роботи зі споживачами АК «Харківобленерго» дійшла висновку про відсутність порушень з боку електропостачальника при укладенні договору про постачання електричної енергії на об'єкт споживача за адресою : АДРЕСА_1.

Протоколами від 06 лютого 2017 року № 2, від 16 лютого 2017 року № 3 позачергового засідання районної Комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій Харківської районної державної адміністрації за результатом розгляду питання про загрозу виникнення надзвичайної ситуації техногенного характеру місцевого рівня на газопроводі високого тиску за фактичною адресою: АДРЕСА_1, комісія вирішила власнику незаконно збудованої споруди ОСОБА_1 провести роботу з демонтажу будівлі, у разі невиконання демонтажу власником, здійснити демонтаж незаконної будівлі Бабаївською селищною радою, органам поліції забезпечити охорону громадського порядку, Харківському району електричних мереж провести відключення електропостачання незаконної споруди.

Відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Статтями 297, 299 ЦК України встановлено, що кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації. Зміст права на ділову репутацію полягає в можливості правомочної особи претендувати на те, щоб репутація про неї складалась на підставі достовірного сприйняття третіми особами її поведінки і щоб суспільна моральна оцінка відповідала дійсності виконуваних нею вимог закону, моралі, ділових звичаїв, ділової етики.

Відповідно до ч. 1ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Частина 2 ст. 16 ЦК України містить перелік можливих способів захисту цивільних прав та інтересів.

За змістом ст. 277 ЦК України, ч. 4 ст. 32 Конституції України та ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожному гарантується право на захист честі, гідності, ділової репутації та спростування недостовірної інформації особою, яка поширила таку інформацію у такий же спосіб, у який вона була поширена.

Пунктом 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» (далі - Постанова) роз'яснено, що вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначити характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Пленум Верховного Суду України в п. 15 постанови від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» (далі - Постанова) роз'яснив судам, що при розгляді зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про захист гідності, честі чи ділової репутації, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Оціночними судженнями, з огляду на приписи ст.30 Закону України від 02 жовтня 1992 року № 2657-XII «Про інформацію», за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Таким чином, відповідно до ст.277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема, у рішенні цього суду у справах "Лінгенс проти Австрії" від 8 липня 1986 року.

Із роз'яснень, викладених в п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» (далі - Постанова), вбачається, що відповідно до ст. 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

У Рішенні Конституційного Суду України від 10 квітня 2003 року № 8-рп/2003 у справі про поширення відомостей наголошується на тому, що викладення у листах, заявах, скаргах до правоохоронного органу відомостей особою, на думку якої посадовими чи службовими особами цього органу при виконанні функціональних обов'язків порушено її право, не може вважатись поширенням відомостей, які порочать честь, гідність чи ділову репутацію або завдають шкоди інтересам цих осіб. Викладення у листах, заявах, скаргах до правоохоронного органу завідомо неправдивих відомостей тягне за собою відповідальність, передбачену чинним законодавством України.

Суди повинні мати на увазі, що у випадку, коли особа звертається до зазначених органів із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевіряти таку інформацію та надавати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції, а не поширення недостовірної інформації.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції вважав інформацію, поширену відповідачем такою, що не містить фактичних даних, послався на те, що позивач не зазначив, які неправдиві відомості необхідно спростувати та у який спосіб.

Колегія суддів вважає, що такого висновку суд дійшов при неповному з'ясуванні обставин справи.

Матеріалами справи підтверджено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 відбулося засідання комісії інформаційно-консультативного відділу управління інформаційної політика та роботи зі споживачами АК «Харківобленерго», голова комісії - ОСОБА_4 - начальник УІПРС АК «Харківобленерго», члени комісії - ОСОБА_5- начальник відділу НКРЕКП у Харківській області, ОСОБА_6 - начальник інспекції Держенергонагляду у Харківській області, на якому були присутні: ОСОБА_3 та її представники ОСОБА_7 та ОСОБА_8, ОСОБА_9,- мешканка м. Бабаї, ОСОБА_10- представник ГО «Антикорупційна рада», ОСОБА_11, заступник начальника УПРІ АК «Харківобленерго», ОСОБА_12, начальник ВД «Харківенергозбуд», ОСОБА_13 - начальник Харківського РВЕ, ОСОБА_14 заступник начальника УЕРЕМ. На засіданні комісії розглядалося звернення депутата Бабаївської селищної ради ОСОБА_3 з приводу відповідності вимогам нормативних документів у галузі електроенергетики договору про постачання електричної енергії від 27 грудня 2016 року № 741/1666101, організації експлуатації електроустановки нежитлової будівлі ФОП ОСОБА_15 ( АДРЕСА_1)

За результатами розгляду звернення комісія дійшла висновку про відсутність порушень з боку електропостачальника при укладенні договору про постачання електричної енергії на об'єкт споживача за адресою : АДРЕСА_1.

Позивач наполягає на тому, що ОСОБА_3 розповсюдила щодо нього неправдиві відомості, в тому числі про те, що він торгує наркотиками. На підтвердження зазначених обставин позивач надав суду відеозапис засідання комісії.

Відповідач достовірність такого доказу заперечує.

Згідно з ч.ч. 1, 3 статті 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України).

Статтею 100 ЦПК України визначено, що електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема, на портативних пристроях (картах пам'яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет). Електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним цифровим підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис". Законом може бути передбачено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу. Учасник справи, який подає копію електронного доказу, повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу електронного доказу. Якщо оригінал електронного доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (паперової копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Суду не надано підтвердження того, що зазначений відеозапис, на який посилається позивач, є оригіналом, позивач не вказав на наявність оригіналу такого відеозапису у нього або іншої особи, тому відеозапис не приймається судом.

Між тим, показаннями свідка ОСОБА_4, який є начальником начальник УІПРС АК «Харківобленерго» та головою вказаної комісії, наданими ним у якості свідка під присягою підтверджено, що в ході засідання комісії ОСОБА_3 повідомила про те, що ОСОБА_1 торгує наркотиками.

Відповідачем такі пояснення свідка не спростовані, дані які розповсюджено ОСОБА_3 не доведені.

Отже колегія суддів вважає доведеним факт розповсюдження ОСОБА_3 недостовірної інформації в ході публічного виступу на засіданні комісії інформаційно-консультативного відділу управління інформаційної політика та роботи зі споживачами АК «Харківобленерго» ІНФОРМАЦІЯ_1 про те, що ОСОБА_1 торгує наркотиками.

Решта інформації, на факт розповсюдження якої посилається позивач, а саме про те, що дії родини позивача щодо експлуатації та облаштування будівлі АДРЕСА_1 є незаконнимим, а ця будівля несе загрозу життю та здоров'ю людей, на переконання суддів є оціночними судженнями та вираженням думки і поглядів відповідача, тому в цій частині у задоволенні позову необхідно відмовити.

Відповідно до статті 280 ЦК України, якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 23 ЦК України моральна шкода полягає у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи, тому вимога про відшкодування моральної шкоди може бути заявлена самостійно. Ця обставина повинна враховуватися судом при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Колегія суддів вважає, що розповсюдженням неправдивих відомостей позивачу завдана моральна шкода, яка полягає в душевних стражданнях, що призвели до порушення нормальних життєвих зв'язків, необхідності звертатися до суду за захистом порушеного права.

При визначенні розміру моральної шкоди суд апеляційної інстанції враховує засади справедливості, добросовісності, розумності та співмірності із заподіяною шкодою та приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову в частині відшкодування ОСОБА_1 моральної шкоди у розмірі 1000 грн.

Позивач просить зобов'язати комісію інформаційно-консультативного відділу управління інформаційної політика та роботи зі споживачами АК «Харківобленерго» в місячний термін після винесення судового рішення внести до порядку денного роботи комісії питання щодо спростування недостовірної інформації.

Оскільки комісія інформаційно-консультативного відділу управління інформаційної політика та роботи зі споживачами АК «Харківобленерго» не є юридичною особою, суд не може покласти на неї обов'язки судовим рішення.

Між тим, колегія суддів вважає, за можливе спростувати неправдиві відомості, розповсюджені ОСОБА_3 шляхом направлення копії цього рішення на адресу АК «Харківобленерго» для доведення до відома Комісії інформаційно-консультативного відділу управління інформаційної політика та роботи зі споживачами АК «Харківобленерго».

Згідно п.п. 1,4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Частинам 1, 2, 13 ст.141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи у разі відмови в позові покладаються на позивача. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

У зв'язку із вищевикладеним колегія суддів вважає за необхідне судові витрати, понесені позивачем за подачу позову та апеляційної скарги стягнути з ОСОБА_3 пропорційно до задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Харківського районного суду Харківської області від 30 серпня 2018 року скасувати.

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Спростувати недостовірну інформацію, розповсюджену ОСОБА_3 на засіданні Комісії інформаційно-консультативного відділу управління інформаційної політика та роботи зі споживачами АК «Харківобленерго» від ІНФОРМАЦІЯ_1, а саме, що ОСОБА_1 торгує наркотиками.

Копію цього рішення направити АК «Харківобленерго» для доведення до відома Комісії інформаційно-консультативного відділу управління інформаційної політика та роботи зі споживачами АК «Харківобленерго» .

В іншій частині у задоволенні позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди у розмірі 1000 грн. та на відшкодування судових витрат 928 грн. за подачу позову та апеляційної скарги.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий - Н.П. Пилипчук

Судді - С.С. Кругова

О.В. Маміна