Справа № 346/2104/15-ц
Провадження № 22-ц/4808/751/19
Головуючий у 1 інстанції Калинюк О. П.
Суддя-доповідач Василишин
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

судді-доповідача Василишин Л.В.,

суддів: Максюти І.О., Матківського Р.Й.,

секретаря Турів О.М.

за участю представника апелянта ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_1 на ухвалу Коломийського міськрайонного суду від 23 квітня 2019 року у складі судді Калинюка О.П., постановлену у м.Коломия, у справі за заявою ОСОБА_2 про виправлення помилки, допущеної у виконавчому документі та про визнання цього виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, в цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 , про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

У квітні 2019 року представник ОСОБА_2 - ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про виправлення помилки, допущеної у виконавчому документі та про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню.

Заява обгрунтована тим, що Коломийським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області (далі - Коломийський МРВ ДВС) у серпні 2018 року відкрито виконавче провадження № АСВП 57012952 з примусового виконання рішення Коломийського міськрайонного суду від 07.10.2015 року, яке набрало законної сили 21.01.2016 року (дата рішення апеляційного суду)

У виконавчому провадженні наявний виконавчий лист, що містить помилку, оскільки станом на 21.01.2016 року діяв Закон України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року № 606-ХIV, який втратив чинність 05.01.2017 року.

Стаття 22 цього Закону містила положення про те, що виконавчі документи, видані на підставі рішень суду можуть бути пред`явлені до виконання протягом року з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а у випадках, коли рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.

Отже, виконавчий лист, на думку представника заявника, міг бути поданий стягувачем до примусового виконання не пізніше 21.01.2017 року, а стягувач, який у вказаний строк, не скористався своїм правом, передбаченим ст.24 цього Закону, на поновлення вказаного строку.

У зв`язку з наведеним, посилаючись на ст. 432 ЦПК України, просив виправити помилку у виконавчому листі, вказавши строк пред`явлення виконавчого листа до виконання до 21.01.2017 року та у зв"язку з цим, визнати виконавчий лист у справі №346/2104/15-ц (виконавче провадження №57012952) таким, що не підлягає до виконання.

Ухвалою Коломийського міськрайонного суду від 23 квітня 2019 року у задоволенні заяви представника ОСОБА_2 - ОСОБА_1 відмовлено.

ОСОБА_1 на ухвалу суду подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом першої інстанції вимог процесуального права.

Апелянт вказав, що відповідно до чинної редакції статті 432 ЦПК України, суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Аналогічні положення містила ст.369 ЦПК України, в редакції, чинній на час видання судом виконавчого листа. Зокрема відповідно до ч.4 ст.369 ЦПК України, суд ухвалою вносить виправлення до виконавчого листа, а у разі якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню повністю або частково. Якщо стягнення за таким виконавчим листом уже відбулося повністю або частково, суд одночасно на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом.

У листі від 25.09.2015 року «Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дав роз`яснення щодо застосування судами частини 4 статті 369 ЦПК, згідно яких словосполучення «або з інших причин» не стосується припинення обов`язку боржника, який підлягає виконанню, а є іншими причинами, наприклад, в апеляційному чи касаційному порядку скасовано чи змінено рішення суду, або ж у зв`язку з нововиявленими обставинами, а виконавчий лист ще не виконаний.

Також у листі роз`яснено, що процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема і пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Суд першої інстанції не взяв до уваги той факт, що у виконавчому листі, виданому на підставі рішення Коломийського міськрайонного суду від 07.10.2015 року, міститься вказівка про те, що строк пред`явлення виконавчого листа - до 21.01.2017 року.

Отже, існують процесуальні підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, оскільки виконавчий лист пред`явлений до виконання після закінчення відповідного строку.

Крім того, державний виконавець у судовому засіданні не надав обгрунтованого пояснення з яких правових підстав він надав зворотню дію в часі положенню матеріального закону, яким збільшено строки на пред`явлення виконавчого документа до виконання, адже відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відмовляє у прийнятті до провадження виконавчого документа, строк пред`явлення для примусового виконання якого закінчився.

З наведених підстав представник апелянта просить скасувати ухвалу Коломийського міськрайонного суду від 23 квітня 2019 року та прийняти нове рішення, яким визнати виконавчий лист, граничний строк пред`явлення якого до виконання до 21.01.2017 року, а пред`явлений в серпні 2018 року, виконавче провадження №57012952 по якому відкрите 15.08.2018 року, таким що не підлягає виконанню.

В засіданні апеляційного суду представник апелянта вимоги скарги підтримав,просив її задоволити.

Вислухавши доповідача, пояснення сторони, перевіривши письмові матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення скарги.

Відповідно до ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Статтею 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Матеріалами справи встановлено, що рішенням Коломийського міськрайонного суду від 07.10.2015 року стягнуто з ОСОБА_2 в користь публічного акціонерного товариства « Райффайзен Банк Аваль» 11 971,35 доларів США заборгованості за кредитним договором № 014/0036/82/81145 від 28.09.2007 року та 2 787,87 грн. судового збору, (цивільна справа № 346/2104/15-ц), (а.с.107, 108).

Ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 21.01.2016 року рішення суду першої інстанції залишено без змін, у зв`язку з чим рішення набрало законної сили 21.01.2016 року (а.с. 169, 170).

06.12.2017 року за заявою стягувача - банку, Коломийським міськрайонним судом видано виконавчий лист №346/2104/15-ц, із зазначенням в ньому строку пред`явлення до виконання з 21.01.2016 року по 21.01.2017 року, що відповідало строку пред`явлення згідно ст.22 ЗУ « Про виконавче провадження » чинній на час набрання рішенням законної сили.

15.08.2018 року АТ « Райффайзен Банк Аваль» звернулось до Коломийського МРВ ДВС із заявою про відкриття виконавчого провадження на підставі зазначеного виконавчого листа.

15.08.2018 року Коломийським МРВ ДВС з метою примусового виконання судового рішення відкрито виконавче провадження № ВП 57012952.

Відмовляючи у задоволенні заяви представника ОСОБА_2 - ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що під іншими причинами, про які йдеться в частині другій статті 432 ЦПК України, слід розуміти не припинення обов`язку боржника, який підлягає виконанню, а є іншими причинами, наприклад, в апеляційному чи касаційному порядку скасовано чи змінено рішення суду, або ж у зв`язку з нововиявленими обставинами, а виконавчий лист ще не виконаний. Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 28.12.2015 року) скасування рішення суду, на підставі якого видано виконавчий документ, є самостійною підставою для закінчення виконавчого провадження. У зв`язку з цим у разі, якщо виконавчий лист вже пред`явлено до виконання, необхідності звертатися до суду із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, немає. Виконавче провадження в цьому випадку буде закінчене на підставі зазначеного.

Крім того, станом на час вирішення судом заяви ОСОБА_1 до суду не надходив ні виконавчий лист з відміткою про його виконання, ні постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження. Відтак доводи представника заявника не можуть служити додатковою підставою для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, оскільки закінчення вказаного у виконавчому документі строку пред`явлення його до примусового виконання не припиняє обов`язку боржника за цим документом, а може бути обставиною, яку має перевірити державний виконавець при вирішенні питання про відкриття виконавчого провадження.

Перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів не знаходить підстав для її задоволення.

Відповідно до пункту 9 частини другої статті 129 Конституції України, статті 18 ЦПК України однією з основних засад судочинства є обов`язковість рішень суду.

За статтею 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

У прецедентній практиці Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово наголошував на значенні своєчасного виконання рішень суду для захисту прав та свобод людини і громадянина, зауважуючи, що виконання судових рішень є невід`ємною частиною цивільного процесу, a несвоєчасне виконання судових рішень є таким, що суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції, і є порушенням права на суд. Так, у справі Хорнсбі проти Греції ЄСПЛ зауважив, що право на суд стало б ілюзорним, якщо б правова система держави дозволяла, щоб кінцеве та обов`язкове рішення суду залишалося невиконаним, що завдавало б шкоду одній зі сторін. Виконання рішень, ухвалених будь-яким судом, необхідно розглядати як невід`ємну частину «судового розгляду» для цілей статті 6 Конвенції. Така позиція ЄСПЛ підтримувалася судом також і у рішеннях Савіцький проти України, Кайсина та інші проти України заява № 46144/99, Іммобільяре Саффі проти Італії заява № 22774/93, Ромашов проти України, Дубенко проти України, Вассерман проти Росії, Малиновський проти Росії, Гіззатова проти Росії та ін.

Частинами 1,2,4 ст.432 ЦПК України (в редакції, чинній на час звернення ОСОБА_1 до суду із заявою) передбачено, що суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Про виправлення помилки в виконавчому документі та визнання його таким, що не підлягає виконанню, суд постановляє ухвалу. Якщо стягнення за таким виконавчим документом уже відбулося повністю або частково, суд одночасно з вирішенням вказаних питань на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за виконавчим документом.

Аналогічне положення містила стаття 369 ЦПК України, в редакції чинній на час видачі судом виконавчого листа по справі № 346/2104/15-ц (06.12.2017 року).

Таким чином, законодавець встановлює підстави, за яких суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, зокрема, у разі якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Такого ж висновку дійшов і Верховний Суд у постанові від 20.03.2019 №61-21359св18.

Відтак встановивши, що виконавчий лист, виданий на підставі рішення Коломийського міськрайонного суду від 07.10.2015 року, яке набрало законної сили 21.01.2016 року, рішення підлягає примусовому виконанню, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню відповідно до положень ст.432 ЦПК України.

Не є обгрунтованими доводи апеляційної скарги про те, що процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема пред`явлення виконавчого листа до виконання після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання, оскільки ст.432 ЦПК України такі підстави не передбачені.

В даному випадку, як вбачається з витребуваної копії виконавчого листа, - строк пред`явлення до виконання судом вказано вірно. Тому помилка в цій частині відсутня і з цих же підстав він не може бути визнаний таким, що не підлягає виконанню. У суду не було підстав для відмови у видачі виконавчого листа банку, не зважаючи на строк пред`явлення такого до виконання.

За даним виконавчим листом відкрито виконавче провадження, а тому вирішення питання щодо дотримання строку його пред`явлення підлягає на цій стадії. Відповідно і у боржника виникає право на оскарження дій державного виконавця за наявності порушень в цій частині ЗУ « Про виконавче провадження».

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали, колегія суддів вважає, що така постановлена з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, а відтак, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Коломийського міськрайонного суду від 23 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 30.07.2019 року.

Суддя-доповідач: Василишин Л.В.

Судді: Максюта І.О.

Матківський Р.Й.