Справа №487/2583/19
Провадження №4-с/487/37/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.07.2019 року м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді Павлової Ж.П., за участю секретаря судового засідання Ігнатьєва А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» на дії державного виконавця,

В С Т А Н О В И В:

04.04.2019 року ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» звернулося до суду зі скаргою на постанову державного виконавця від 06.03.2019 року про повернення стягувачу виконавчого документа у зведеному виконавчому провадженні ВП №20718262 мотивуючи тим, що державним виконавцем Заводського відділу ДВС м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області було грубо порушено ст. ст. 10, 18, 36, 48 ЗУ «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчих дій у вищезазначеному зведеному виконавчому провадженні, тому вважало вказану постанову незаконною та просило її скасувати, а виконавче провадження зобов`язати поновити.

Представник заявника у судове засідання не з`явився, через канцелярію суду направив заяву про розгляд справи за його відсутності, заяву підтримав.

Державний виконавець відділу ДВС міста Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області в судове засідання не з`явився, про час та місце був повідомлений належним чином.

Боржник ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового розгляду повідомлений належним чином.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного.

В провадженні Заводського ВДВС м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області перебувало виконавче провадження №20718262 з примусового виконання виконавчого листа №2-2634/09 від 16.06.2010 року виданого Заводським районним судом м. Миколаєва області про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» боргу в розмірі 51 755,16 грн., суму державного мита в розмірі 517,55 грн., витрати на ІТЗ в розмірі 30 грн., витрати за розміщення в газеті оголошення про виклик до суду у розмірі 135,11 грн.

09.03.2017 року Постановою державного Заводського ВДВС м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області було замінено стягувана ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на його правонаступника ТОВ «ФК «Профіт Капітал» в порядку ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» на підставі Ухвали Заводського районного суду м. Миколаєва від 08.12.2016 р. по справі №487/5951/16-ц, провадження №6/487/259/16.

20.03.2019 року ТОВ «ФК «Профіт Капітал» отримано лист Заводського ВДВС м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області від 11.03.2019 року за №9134/14.23-36/9 яким повідомлено, що 06.03.2019 року винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п. 7 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» у виконавчому провадженні ВП №20718262.

Заявник вважає, що державний виконавець не здійснив всіх необхідних заходів щодо примусового виконання рішення у виконавчому провадженні ВП №20718262, що свідчить про грубе порушення вимоги ст. 10, ст. 18, ст. 36, ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження».

В силу ст. ст. 15, 16 ЦК України, ст. ст. 4, 5 ЦПК України кожен може звернутися до суду за захистом порушених, невизнаних або оспорюваних прав та свобод у спосіб, передбачений законом.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права , суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України , міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно із ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до статті 451 ЦПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

У рішенні по справі «Горнсбі проти Греції» (Hornsby v. Greece) від 19 березня 1997 року, заява №18357/91, п. 40 зазначається, що …право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін. Важко уявити ситуацію, щоб пункт 1 статті 6 докладно описував процедурні гарантії, які надаються сторонам цивільного судового процесу у провадженні, що є справедливим, відкритим і оперативним, і не передбачав би при цьому гарантій виконання судових рішень; тлумачення статті 6 як такої, що стосується виключно права на звернення до суду і проведення судового розгляду, могло б призвести до ситуацій, несумісних із принципом верховенства права, що його Договірні Сторони зобов`язалися дотримуватися, коли вони ратифікували Конвенцію. Отже, виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатися як невід`ємна частина «судового процесу» для цілей статті 6.

Відповідно до положень Європейської Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини (далі Конвенція), право доступу до суду, що гарантується статтею 6, передбачає не лише право звернутись до суду за захистом своїх прав, а й право захистити своє право, в першу чергу, виконанням рішення, яке ухвалено на користь особи. Так як у разі невиконання рішення концепція «захисту прав судом» не працює. Суд зазначив, що право за судовий захист, яке гарантується статтею 6 може стати недіючим, якщо національне законодавство держави-учасниці Конвенції дозволяє, щоб остаточне обов`язкове судове рішення залишалось не виконуваним на шкоду однієї із сторін. Доступ до суду також охоплює можливість виконання судового рішення без необґрунтованих затримок. На виконавчі процедури може впливати складність виконавчих процедур, поведінка особи-стягувача, поведінка компетентних державних органів та обсяг призначеної до стягнення суми (майна).

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника: вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні: заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ч. 8 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 37 ЗУ Про виконавче провадження виконавчий документ повертається стягувачу, якщо - у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Проте в матеріалах справи відсутні дані щодо вжиття державним виконавцем усіх покладених на нього ст. 18 цього Закону обов`язків щодо примусового виконання рішення суду, і чи дійсно вживалися дієві заходи щодо розшуку майна боржника, а саме в порядку, передбаченому ст. 53 вказаного Закону щодо виявлення для можливого подальшого звернення стягнення на майно боржника, що перебуває в інших осіб.

Вказані судом вище обставини свідчать про те, що проведені виконавцем дії не є належними.

Отже, оскаржувана Постанова від 06.03.2019 року підлягає скасуванню, що є підставою для зобов`язання державного виконавця відновити виконавче провадження за вищевказаним виконавчим листом та вжити усіх заходів, передбачених ЗУ «Про виконавче провадження» щодо виконання рішення суду.

На підставі зазначеного, суд дійшов висновку, що скарга підлягає задоволенню.

Керуючись вимогами ст. ст. 447-452 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» - задовольнити.

Визнати неправомірною та зобов`язати Заводський відділ ДВС м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області скасувати постанову про повернення виконавчого документу у зведеному виконавчому провадженні ВП №20718262 від 26.10.2017 року.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

СУДДЯ: Ж.П. ПАВЛОВА