Постанова

Іменем України

28 січня 2019 року

м. Київ

справа № 536/486/17

провадження № 61-27844св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Курило В. П. (суддя-доповідач), Коротуна В. М.,

Червинської М. Є.,

учасники справи:

позивач - Кременчуцьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області,

відповідач - ОСОБА_4,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Кременчуцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області на рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 26 травня 2017 року у складі судді Степаненка Ю. І. та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 17 липня 2017 року у складі колегії суддів: Кузнєцової О. Ю., Карпушина Г. Л.,

Триголова В. М.,

ІСТОРІЯ СПРАВИ:

Короткий зміст позовних вимог:

У березні 2017 року Кременчуцьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області звернулось до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення переплаченої пенсії.

Позовна заява мотивована тим, що на виконання листа Пенсійного фонду України від 21 травня 2015 року № 27555/02-20 управлінням Пенсійного фонду України в Кременчуцькому районі проводилась робота по перевірці пенсійних справ, по яких було здійснено перерахунок пенсії внаслідок переведення з одного виду пенсії на інший без надання додаткових документів, щодо правильності застосування норм пенсійного законодавства при здійсненні розрахунку пенсії.

Після перевірки розмір пенсії відповідача був переглянутий та приведений у відповідність з діючим пенсійним законодавством з моменту призначення пенсії за віком. За результатом перевірки, у зв'язку із рахунковою помилкою, виявлена переплата пенсії відповідачу в сумі 820,18 грн за період з 02 лютого 2012 року по 31 серпня 2015 року.

Кременчуцьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області просило суд стягнути з ОСОБА_4 переплату пенсії у розмірі

820,18 грн.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій:

Рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 26 травня 2017 року у задоволені позовних вимог відмовлено.

Рішення мотивовано тим, що переплата пенсії ОСОБА_4 не пов'язано зі зловживанням з її боку або рахунковою помилкою з боку позивача.

Ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 17 липня 2017 року апеляційну скаргу Кременчуцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області відхилено.

Рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 26 травня 2017 року залишено без змін.

Відхиляючи апеляційну скаргу Кременчуцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області, суд апеляційної інстанції погодився з висновком суду першої інстанції.

Короткий зміст вимог та наведених у касаційній скарзі доводів:

02 серпня 2017 року Кременчуцьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської областічерез засоби поштового зв?язку подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 26 травня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 17 липня 2017 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судами норм матеріального та порушенням норм процесуального права.

Аргументи касаційної скарги зводяться до того, що судами попередніх інстанцій неправильно застосовано норму статті 1215 ЦК України, оскільки переплата пенсії ОСОБА_4 була проведена за відсутності рахункової помилки.

Доводи інших учасників справи:

Відзив на касаційну скаргу не надійшов.

Рух касаційної скарги:

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення»

ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Статтею 388 ЦПК України встановлено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року касаційна скарга разом із матеріалами цивільної справи надійшла до Верховного Суду.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ У СКЛАДІ КОЛЕГІЇ СУДДІВ ДРУГОЇ СУДОВОЇ ПАЛАТИ КАСАЦІЙНОГО ЦИВІЛЬНОГО СУДУ:

Перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з огляду на наступне.

Положеннями частини другої статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вимогами частин першої та другої статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а аргументи касаційної скарги висновків судів попередніх інстанцій не спростовують.

Короткий зміст встановлених судами першої та апеляційної інстанцій обставин справи:

На виконання листа Пенсійного фонду України від 21 травня 2015 року

№ 27555/02-20 управлінням Пенсійного фонду України в Кременчуцькому районі проводилась робота по перевірці пенсійних справ, по яких було здійснено перерахунок пенсії внаслідок переведення з одного виду пенсії на інший без надання додаткових документів, щодо правильності застосування норм пенсійного законодавства при здійсненні розрахунку пенсії.

Після перевірки розмір пенсії відповідача був переглянутий та приведений у відповідність з діючим пенсійним законодавством з моменту призначення пенсії за віком. За результатом перевірки, виявлена переплата пенсії відповідачу в сумі 820,18 грн за період з 02 лютого 2012 року по 31 серпня 2015 року.

Норми права, які регулюють спірні правовідносини:

Частинами першою, другою статті 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначено, що суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Відрахування з пенсії провадяться в установленому законом порядку на підставі судових рішень, ухвал, постанов і вироків (щодо майнових стягнень), виконавчих написів нотаріусів та інших рішень і постанов, виконання яких відповідно до закону провадиться в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

За змістом частини першої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно.

Статтею 1215 ЦК України визначено випадки, коли набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню.

Так, не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача (частина перша статті 1215 ЦК України).

Отже, закон встановлює два винятки із цього правила: по-перше, якщо виплата вказаних платежів є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача.

Правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 28 листопада 2018 року у цивільній справі № 495/6560/15-ц.

Висновки Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду за результатом розгляду касаційної скарги:

Суди попередніх інстанцій на підставі належним чином оцінених доказів встановили, відсутність відомостей про допущену рахункову помилку з боку позивача, переплата пенсії відбулася у зв'язку з переведенням ОСОБА_4 з пенсії за вислугою років на пенсію за віком, а тому дійшли правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, оскільки відсутня така ознака як недобросовісність з боку відповідача у набутті спірних коштів.

Щодо доводів касаційної скарги:

Доводи касаційної скарги не спростовують правильність висновків судів попередніх інстанцій, якими у повному обсязі з'ясовані права та обов'язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені та їм дана належна оцінка, а спростовуються наявними в матеріалах справи доказами та встановленими фактичними обставинами справи.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів залишає касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки підстави для скасування судових рішень відсутні.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Кременчуцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області залишити без задоволення.

Рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 26 травня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 17 липня

2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. П. Курило

В. М.Коротун

М. Є.Червинська