Провадження №2/523/4469/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

/заочне/

"12" грудня 2019 р. м.Одеса

Суворовський районний суд міста Одеси, в складі:

головуючого судді Малиновського О.М.,

за участі секретаря Шевчук М.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 15, в м. Одеса, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ

Позивач 29.08.2019р. звернулась до суду з позовними вимогами в яких просить суд розірвати з відповідачем шлюб, посилаючись на те, що спільне проживання неможливе через складні взаємини, а внаслідок до взаємного відчуження і втрати поваги один до одного, крім того, позивач і відповідач спільне господарство не ведуть, подружні відносини не підтримують. Посилаючись на те, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , просить стягнути з відповідача аліменти на його утримання в розмірі 2,35 частин його заробітку (доходу), щомісячно. Дані обставини стали підставою для звернення до суду.

23.09.2019р. ухвалою суду було відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 13.11.2019р. було закрито підготовче провадження та призначений розгляд справи по суті на 12.12.2019р.

Позивач направила до суду заяву в якій підтримавши позовні вимоги просить розглянути справу за її відсутності. При цьому позивач наполягає на розірванні шлюбу, та категорично заперечує проти надання строку для примирення.

Відповідач у судове засідання не з`явився без поважних на те причин. Про час та місце розгляду справи належним чином направлялись повідомлення за місцем реєстрації відповідача. Згідно поштового повідомлення, адресат за місцем своєї реєстрації відсутній, що вказує на вручення судової повістки належним чином (п.4 ч.8 ст.128 ЦПК).

За письмовою згодою позивача та за відсутності відзиву на позовну заяву, справу розглянуто в заочному порядку на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.

Суд, вивчивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має в сім`ї рівні права та обов`язки.

За змістом ст. ст. 24 ч. 1, 104 ч. 2, 110 ч. 1, 112 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них.

Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії реєстрації шлюбу. Добровільність шлюбу - це його довічна риса. Саме добровільністю шлюбу зумовлена можливість його розірвання.

За правилами ст. ст. 110, 114 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. У разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу.

Згідно з ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Матеріалами справи встановлено, що сторони одружені з 30 вересня 2015р. Від шлюбу у сторін народився син, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні. Сім`я існує формально, подальше збереження сім`ї неможливо, оскільки відповідач разом з позивачем спільного господарства не ведуть, шлюбні стосунки, за твердженням позивача, сторони не підтримують з червня 2019р. Позивач категорично налаштована на розірвання шлюбу. При таких обставинах суд не вбачає необхідності у наданні сторонам строку для примирення. З боку відповідача суду не надано жодного доказу який би спростовував доводи зазначені позивачем у позовній заяві, або необхідності надання строку для примирення.

На підставі викладеного суд вважає, що пред`явлені позовні вимоги в частині розірвання шлюбу є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України).

За приписами ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Відповідно до положень ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням, як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України.

Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Згідно Закону України «Про державний бюджет України на 2019р.» прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років з 01.12.2019р. встановлений у розмірі 1779,00грн.

Таким чином враховуючи встановлені судом факти, приймаючи до уваги перебування сина на повному матеріальному забезпеченні позивача, з урахуванням того, що батьки зобов`язані утримувати дітей, суд вважає що позовні вимоги є обґрунтовані, втім підлягають задоволенню частково, шляхом стягнення з відповідача аліментів на утримання ОСОБА_3 в розмірі ј частини від його заробітку (доходу), щомісячно.

Суд вважає, що стягнення з відповідача на утримання дитини аліментів у розмірі зазначеному вище забезпечить належні умови його виховання, що в свою чергу забезпечить гармонійний його розвиток на мінімальному розмірі. Крім цього, суд вважає, що встановлення ј частки, замість 2,35 частин, буде сприяти правильному проведенню розрахунків аліментів, виходячи з заробітку (доходу) відповідача.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовій збір на користь держави в розмірі 768,40 гривень за позовні вимоги про стягнення аліментів та на користь позивача сплачений нею судовий збір за позовні вимоги про розірвання шлюбу в розмірі 768,40грн.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд вважає можливим допустити негайне виконання рішення у справі про стягнення аліментів у межах суми за один місяць.

Керуючись ст. ст.12,13,76,200,206,259, 263-265,268,280,282,430 ЦПК України,

ВИРІШИВ

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно, в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) ОСОБА_2 , щомісячно, проте не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 29 серпня 2019 року, до досягнення ОСОБА_5 повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Шлюб, зареєстрований 30 вересня 2015р. у відділі ДРАЦС у Суворовському районі Одеського міського управління юстиції, актовий запис №1629, між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 - розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь держави судовий збір в розмірі 768,40 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 768,40 гривень.

В частині стягнення аліментів допустити негайне виконання рішення суду в межах суми за один місяць.

Після набрання рішенням суду законної сили копію рішення суду, в частині розірвання шлюбу, направити до Суворовського районного у м. Одесі відділу державної РАЦС Головного територіального управління юстиції в Одеській області.

Заочне рішенням може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Заочне рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня складання повного рішення суду.

Повне рішення суду складено 12 грудня 2019р.

Суддя