Справа № 283/2771/19
Провадження №2-з/283/15/2019
У Х В А Л А

12 грудня 2019 року м. Малин

Малинський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Міхненка С.Д.

за участю

секретаря - Ільніцької С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Малині заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,-

ВСТАНОВИВ:

12 грудня 2019 року ОСОБА_1 звернулась до Малинського районного суду із позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , третя особа приватний нотаріус Малинського районного нотаріального округу Житомирської області Тимошенко Надія Сергіївна, про визнання недійсними договору купівлі-продажу частини нежитлової будівлі комори, що знаходиться за адресою: Будо-Вороб?ївська сільська рада Малинського району Житомирської області, комплекс будівель і споруд № 2, посвідчений 31 березня 2016 року приватним нотаріусом Малинського районного нотаріального округу Житомирської області Тимошенко Н.С. за реєстровим номером №1118; визнати недійсним договір купівлі-продажу частини нежитлової будівлі зерносховища, що знаходиться за адресою: Будо-Вороб?ївська сільська рада Малинського району Житомирської області, комплекс будівель і споруд № 2, посвідчений 31 березня 2016 року приватним нотаріусом Малинського районного нотаріального округу Житомирської області Тимошенко Н.С. за реєстровим номером №1119; визнати недійсним договір купівлі-продажу частини нежитлової будівлі комори, що знаходиться за адресою: Будо-Вороб?ївська сільська рада Малинського району Житомирської області, комплекс будівель і споруд № 2, посвідчений 05 квітня 2016 року приватним нотаріусом Малинського районного нотаріального округу Житомирської області Тимошенко Н.С. за реєстровим номером №1152; визнати недійсним договір купівлі-продажу частини нежитлової будівлі зерносховища, що знаходиться за адресою: Будо-Вороб?ївська сільська рада Малинського району Житомирської області, комплекс будівель і споруд № 2, посвідчений 05 квітня 2016 року приватним нотаріусом Малинського районного нотаріального округу Житомирської області Тимошенко Н.С. за реєстровим номером №1153.

Одночасно з поданням позову, ОСОБА_1 подано до суду заяву про забезпечення позову, у якій просить накласти арешт на нежитлову будівлю комору, загальною площею 226,9 м-2, що знаходиться за адресою: Будо-Вороб?ївська сільська рада Малинського району Житомирської області, комплекс будівель і споруд № 2 та нежитлову будівлю зерносховище, загальною площею 620,9 м-2, що знаходиться за адресою: Будо-Вороб?ївська сільська рада Малинського району Житомирської області, комплекс будівель і споруд № 2.

Заяву обґрунтовує тим, що відчуження зерносховища та комори з боку ОСОБА_3 на користь третіх осіб унеможливить виконання рішення суду про визнання недійсними договорів купівлі продажу.

Дослідивши заяву та додана до неї матеріали, суд вважає, що в задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Згідно з ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Вимогами п. 3-4 ч. 1 ст. 151 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову, а також захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

Відповідно до роз`яснень п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Частина 1 статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. За змістом наведеного, жодне з положень Конвенції не може бути витлумачене як таке, що легітимізує набуття права власності одним суб`єктом за рахунок протиправного позбавлення майнового права іншого суб`єкта, із відмовою, до того ж, у можливості захисту порушеного права. Кожен, чиї права та свободи було порушено має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження (Статті 13 і 14 Конвенції).

Диспозиція ст.ст. 149 153 ЦПК України, яка дозволяє суду забезпечити позов шляхом накладення арешту на майно, носить оціночний характер судом ризиків заподіяння шкоди інтересам позивача.

З приписів норм цивільно-процесуального законодавства України вбачається, що процесуальне законодавство обумовлює допустимість застосування заходів із забезпечення позову наявністю обставин, які свідчать про те, що невжиття таких заходів може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Забезпечення позову застосовується як засіб запобігання можливим порушенням майнових чи охоронюваних законом інтересів особи.

Разом з тим з матеріалів заяви не вбачається підстав для задоволення заяви про вжиття заходів забезпечення позову.

Як встановлено судом, 29 січня 2019 року, позивач вже зверталась до Малинського районного суду з аналогічними вимогами до відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

Ухвалою Малинського районного суду від 08 лютого 2019 року було забезпечено позов та накладено арешт на спірні нежитлові приміщення - комору та зерносховище.

Рішенням Малинського районного суду від 12 червня 2019 року, ОСОБА_1 в позові було відмолено за безпідставністю вимог.

Постановою Житомирського апеляційного суду від 30 жовтня 2019 року прийнято відмову позивача від позовних вимог та закрито провадження у справі.

Ухвалою Малинського районного суду від 22 листопада 2019 року скасовано заходи забезпечення позову.

ОСОБА_3 набув право власності на спірні нежитлові приміщення 31 березня 2016 року відповідно до укладених договорів купівлі продажу.

Заявником не надано суду належних доказів того, що відповідач ОСОБА_3 з метою уникнення виконання рішення суду, намагається здійснити відчуження нежитлових приміщень.

За таких обставин, з врахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку про необґрунтованість заяви про забезпечення позову, оскільки вважає, що відсутні підстави для вжиття заходів забезпечення позову, а тому в задоволенні заяви слід відмовити.

На підставі наведеного та керуючись статтями 149-154,259,260,353 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

На ухвалу суду може бути подано апеляційну скаргу до Житомирського апеляційного суду через Малинський районний суд Житомирської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвалу суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів дня вручення йому ухвали суду.

Суддя: С. Д. Міхненко