Постанова

Іменем України

24 січня 2019 року

м. Київ

справа № 235/201/15-ц

провадження № 61-24661св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: СтупакО. В. (суддя-доповідач), Кузнєцов В. О., Погрібного С. О.,

учасники справи:

заявник - Публічне акціонерне товариство «Банк Національний Кредит»,

суб'єкт оскарження ? головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Нещадим І. С.,

боржники: ОСОБА_6, ОСОБА_7,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на ухвалу Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 20 грудня 2016 року у складі судді Назаренко Г. В. та ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 01 березня 2017 року у складі колегії суддів: Азевича В. Б., Агєєва О. В., Краснощокової Н. С.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів

У листопаді 2016 року Публічне акціонерне товариство «Банк Національний Кредит» (далі - ПАТ «Банк Національний Кредит») звернулося до суду із скаргою на дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі - відділ примусового виконання рішень Департаменту ДВС МЮУ) Нещадима І. С.

Скарга мотивована тим, що 12 березня 2015 року Красноармійським міськрайонним судом Донецької області ухвалене рішення про стягнення із ОСОБА_7 на користь ПАТ «Банк Національний Кредит» заборгованість у розмірі 11 399 174,07 грн, а також судовий збір у розмірі 1 827,00 грн. На підставі зазначеного рішення Красноармійським міськрайонним судом Донецької області виданий виконавчий лист від 05 травня 2015 року № 235/201/15-ц.

26 вересня 2016 року заявник поштою направив до відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС України заяву про примусове виконання рішення суду із оригіналом виконавчого листа.

07 листопада 2016 року заявник отримав повідомлення від 19 жовтня 2016 року № 765/20.1/10 про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання у зв'язку з пред'явленням не за підвідомчістю.

Своє рішення головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС МЮУ Нещадим І.С. мотивував тим, що згідно із пунктом 4 розділу 1 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5 у редакції, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року № 2832/5, відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС МЮУ підвідомчі рішення, за якими сума зобов'язання становить двадцять та більше мільйонів гривень або еквівалентну суму в іноземній валюті.

Повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 19 жовтня 2016 року № 765/20.1/10 заявник вважає незаконним та таким, що порушує права стягувача із тих підстав, що заява про примусове виконання рішення суду разом із виконавчим листом були здані на пошту 26 вересня 2016 року, до набрання чинності Законом України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року та наказом МЮУ від 29 вересня 2016 року № 2832/5, які набрали законної сили 05 жовтня 2016 року, коли діяли Закон України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року та Інструкція з організації примусового виконання рішень у редакції, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, згідно з положеннями яких на відділи примусового виконання рішень Департаменту ДВС МЮУ покладається виконання рішень, за якими сума зобов'язання становить десять та більше мільйонів гривень або еквівалентну суму в іноземній валюті.

Із урахуванням наведеного, заявник просив суд визнати незаконними дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС МЮУ Нещадима І. С. щодо неприйняття до виконання виконавчого листа Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 12 березня 2015 року № 235/201/15-ц, визнати незаконним та скасувати повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 19 жовтня 2016 року № 765/20.1/10 головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС МЮУ Нещадима І. С., зобов'язати головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС МЮУ Нещадима І. С. винести постанову про відкриття виконавчого провадження із примусового виконання виконавчого листа Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 12 березня 2015 року № 235/201/15-ц.

Ухвалою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 20 грудня 2016 року скаргу ПАТ «Банк Національний Кредит» задоволено частково. Визнано незаконним та скасовано повідомлення головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС МЮУ Нещадими І. С. про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 19 жовтня 2016 року № 765/20.1/10. Зобов'язано головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС МЮУ Нещадима І. С. вирішити питання про відкриття виконавчого провадження із виконання виконавчого листа, виданого 05 травня 2015 року Красноармійським міськрайонним судом Донецької області про стягнення із ОСОБА_7 на користь ПАТ «Банк Національний Кредит» заборгованості за договором про надання відновлювальної кредитної лінії від 25 травня 2011 року № 94ю/201/05-1467/2-1 у розмірі 11 399 174,07 грн та судового збору у розмірі 1 827,00 грн. В іншій частині у задоволенні скарги відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що державний виконавець, вирішуючи питання про відкриття виконавчого провадження, мав керуватися положеннями пункту 2 частини першої статті 21 Закону України «Про виконавче провадження», у редакції чинній на час надіслання заяви стягувачем, відповідно до якого на відділ примусового виконання рішень Департаменту ДВС МЮУ покладається виконання рішень, за якими сума заборгованості становитиме десять та більше мільйонів гривень або еквівалентну суму в іноземній валюті

Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 01 березня 2017 року апеляційну скаргу Департаменту ДВС МУЮ відхилено. Ухвалу Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 20 грудня 2016 року залишено без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що місцевий суд, належним чином оцінивши доводи та встановивши всі обставини, ухвалив рішення із дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Короткий зміст та узагальнюючі доводи касаційної скарги

У квітні 2017 року Департамент ДВС МЮУ подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на ухвалу Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 20 грудня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 01 березня 2017 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив суд скасувати рішення судів попередніх інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні скарги.

Касаційна скарга мотивована тим, що виконавчий документ пред'явлено до відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС МЮУ 06 жовтня 2016 року, тобто на момент дії нової редакції Закону України «Про виконавчу службу».

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 травня 2017 року відкрито касаційне провадження, витребувана цивільна справа та надано строк на подання заперечень на касаційну скаргу.

Заперечення на касаційну скаргу не надходили.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У травні 2018 року вказану справа разом із матеріалами касаційного провадження передано до Верховного Суду.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (частина перша статті 263 ЦПК України).

Частиною першою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Позиція Верховного Суду

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга Департаменту ДВС МЮУ не підлягає задоволенню із таких підстав.

Судами встановлено, щорішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 12 березня 2015 року із ОСОБА_7 на користь ПАТ «Банк Національний Кредит» стягнута заборгованість за договором про надання відновлювальної кредитної лінії від 25 травня 2011 року № 94ю/2011/05-1467/2-1 у розмірі 11 399 174,07 грн та судовий збір у розмірі 1 827,00 грн. Рішення набрало законної сили 24 березня 2015 року.

05 травня 2015 року Красноармійським міськрайонним судом Донецької області по справі виданий виконавчий лист про стягнення суми заборгованості за кредитним договором із ОСОБА_7 на користь ПАТ «Банк Національний Кредит», а також судових витрат із ОСОБА_7 та ОСОБА_6

Повідомленням головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС МУЮ Нещадима І. С. від 19 жовтня 2016 року № 765/20.1/10 виконавчий лист № 235/201/15-ц, виданий 05 травня 2015 року Красноармійським міськрайонним судом Донецької області про стягнення із ОСОБА_7 на користь ПАТ «БанкНаціональний Кредит» коштів у сумі 11 401 001,07 грн повернутий без прийняття до виконання, яке згідно із штампу реєстрації вхідної кореспонденції отримане стягувачем 07 листопада 2016 року.

Нормативно-правове обґрунтування

Приписами статті 5 Цивільного кодексу України передбачено, що акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.

У Рішенні Конституційного Суду України від 09 лютого 1999 року N 1-рп/99 зазначено, що дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Згідно зі статтею 94 Конституції України закон набирає чинності через десять днів з дня його офіційного оприлюднення, якщо інше не передбачено самим законом, але не раніше дня його опублікування.

Отже, самим законом може бути передбачено, що він набирає чинності в іншому порядку.

Згідно абзацу 3 пункту 4 розділу 1 «Загальні положення» Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом МЮУ від 02 квітня 2012 року № 512/5, у редакції наказу МЮУ від 29 вересня 2016 року за № 2832/5, зареєстрованого у МЮУ 30 вересня 2016 року за № 1302/29432, відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України підвідомчі рішення, за якими сума заборгованості становить двадцять та більше мільйонів гривень або еквіваленту суму в іноземній валюті.

Відповідно до пункту 6 Наказу МЮУ від 29 вересня 2016 року № 2832/5 «Про внесення змін до деяких наказів Міністерства юстиції України», зареєстрованого в МЮУ 30 вересня 2016 року за № 1302/29432, цей наказ набирає чинності одночасно із набранням чинності Законом України від 02 червня 2016 року «Про виконавче провадження», але не раніше дня його офіційного оприлюднення.

У пункті 1 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року цей Закон набирає чинності одночасно з набранням чинності Законом України «Про органи та служби, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», крім статей 8, 9 та положень, що стосуються діяльності приватних виконавців, які вводяться в дію через три місяці з дня набрання чинності цим Законом.

Згідно з пунктом 1 розділу ІV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про органи та служби, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» цей Закон набирає чинності через три місяці з дня його опублікування, крім пункту 7 цього розділу цього Закону, який набирає чинності з дня, наступного за днем опублікування цього Закону. Зазначений Закону було опубліковано в газеті «Голос України» від 05 липня 2016 року № 122-123, отже набрав чинності 05 жовтня 2016 року.

Таким чином, Інструкція з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом МЮУ 02 квітня 2012 року № 512/5, у редакції наказу МЮУ 29 вересня 2016 року за № 2832/5, якою передбачено, що відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС МЮУ підвідомчі рішення, за якими сума заборгованості становить двадцять та більше мільйонів гривень або еквіваленту суму в іноземній валюті, набрала чинності 05 жовтня 2016 року.

Висновки Верховного Суду

Враховуючи наведене, суд першої інстанції, із яким погодився й суд апеляційної інстанції, встановивши, що стягувач надіслав заяву про примусове виконання рішення суду 27 вересня 2016 року, обґрунтовано виходив із того, що державний виконавець, вирішуючи питання про відкриття виконавчого провадження, мав керуватися положеннями пункту 2 частини першої статті 21 Закону України «Про виконавче провадження», у редакції чинній на час надіслання заяви стягувачем відповідно до якого на відділ примусового виконання рішень Департаменту ДВС МЮУ покладається виконання рішень, за якими сума заборгованості становитиме десять та більше мільйонів гривень або еквівалентну суму в іноземній валюті.

Такий висновок судів є правильним, відповідає встановленим обставинам та вимогам закону.

Наведені у касаційні скарзі доводи не можуть бути підставами для скасування рішень судів попередніх інстанції, оскільки вони ґрунтуються на неправильному тлумаченні скаржником норм матеріального та процесуального права і зводяться до переоцінки встановлених судом обставин, що в силу вимог статті 400 ЦПК України виходить за межі розгляду справи судом касаційної інстанції.

Висновки судів по суті вирішення спору є правильними, законними та обґрунтованими, підтверджуються матеріалами справи та не спростовані відповідачем належним чином.

Викладене дає підстави для висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій - без змін із підстав, передбачених статтею 410 ЦПК України.

Керуючись статтями 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України залишити без задоволення.

Ухвалу Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 20 грудня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 01 березня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:О. В. Ступак

В. О. Кузнєцов

С. О. Погрібний