П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2019 року місто Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах Прокопчук Л.М. (суддя-доповідач), Самчишиної Н.В., Царюк Л.М., із секретарем судового засідання Богуславською О.М., без участі учасників справи, розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві на ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 16 вересня 2019 року постановлену в приміщенні того ж суду у той же день у складі судді Румянцевої Н.О. за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність головного державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві Гуріної Дарії Ігорівни (єдиний унікальний номер справи 759/2097/18, номер провадження 22-ц/812/1906/19)

В С Т А Н О В И В :

26 грудня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою, якою з урахуванням змін, внесених заявою від 26.04.2019 року, просив визнати неправомірними дії головного державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Гуріної Дарії Ігорівни щодо винесення постанов: про відкриття виконавчого провадження від 25.08.2005 року; про арешт коштів боржника від 23.07.2018 року; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання від 15.03.2018 року; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 15.03.2018 року; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими та аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії від 15.03.2018 року; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України від 15.03.2018 року; про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 23.02.2018 року; про накладення штрафу від 01.10.2018 року; скасувати вищезазначені постанови головного державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Гуріної Д. І.; зобов`язати головного державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Гуріну Д. І. зняти арешт з майна ОСОБА_1 та грошових коштів, що містяться на рахунку ОСОБА_1 № НОМЕР_1 , що відкритий у АТ «Укрексімбанк».

Мотивував свої вимоги тим, що на виконанні у головного державного виконавця перебуває виконавче провадження № 18067946 з виконання дублікату виконавчого листа від №2-2582, виданого 04.11.2013 року Ленінським районним судом м. Миколаєва про стягнення з нього на користь ОСОБА_2 аліментів у розмірі ј частки від всіх видів заробітку на дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В ході проведення виконавчих дій 23.07.2018 року державним виконавцем було винесено постанову про арешт коштів боржника, внаслідок чого було накладено арешт, зокрема, на його зарплатний рахунок, що відкритий в АТ «Укрексімбанку». Зарплата є його єдиним доходом і накладання арешту на зарплатний рахунок позбавляє його можливості утримувати себе та сім`ю.

Крім того 23.02.2018 року винесено постанову про арешт майна боржника, в результаті якої накладено арешт на все майно боржника, а в подальшому винесені постанови про його обмеження, а 15.03.2018 року постанову про накладання на нього штрафу в розмірі 96298,05 грн.

Зазначав, що матеріали виконавчого провадження не містять заяви стягувача про примусове виконання виконавчого документу, стягувач не надавала реквізитів для зарахування стягнутих з боржника коштів. Виконавчий документ не містить даних про ідентифікуючий номер стягувача, тому державний виконавець не мав права вікривати виконавче провадження.

Посилається на те, що копію постанови про відкриття виконавчого провадження він не отримував. Матеріали виконавчого провадження свідчать про те, що вказаний документ йому не направлявся. Тому вважає, що державний виконавець на мав права застосовувати ті обмеження, які нею встановлені.

В матеріалах виконавчого провадження містяться розбіжності щодо розрахунку заборгованості, різниця яких складає в 13500 грн. Він звертався до державного відділу виконавчої служби з заявою про скасування арешту з його зарплатного рахунку відкритого в АТ «Укрексімбанк», проте до теперішнього часу арешт не скасовано (а.с. 1-3, 38-40 т. 2).

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 16 вересня 2019 року скарга задоволена частково. Визнані неправомірними дії головного державного виконавця Святошинського відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Гуріної Дарії Ігорівни щодо винесення постанов по виконавчому провадженню № 18067946: про відкриття виконавчого провадження від 25.08.2005 року; про арешт коштів божника від 23.07.2018 року; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання від 15.03.2018 року; про встановлення тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами від 15.03.2018 року; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими та аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії від 15.03.2018 року; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України від 15.03.2018 року; про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 23.02.2018 року; про накладення штрафу від 01.10.2018 року.

Зобов`язано головного державного виконавця Святошинського відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Гуріну Дарію Ігорівну в межах виконавчого провадження № 18067946 вчинити усі дії (повноваження), покладені на нього Законом України «Про виконавче провадження» (а.с. 125-128 т.2).

В апеляційній скарзі Святошинський районний відділ державної виконавчої служби міста Києва, від імені якої по довіреності діє його представник, просить ухвалу суду скасувати та прийняти нове судове рішення про відмову в задоволенні скарги. Посилається на те, що в період після видання згідно з ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 24.10.2013 року дублікату виконавчого листа по справі № 2-2582 про стягнення зі ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 аліментів до її скасування постановою Миколаївського апеляційного суду від 21.03.2019 року, державний виконавець діяв правомірно, відповідно до вимог ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с. 132-134).

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить ухвалу суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення (а.с. 163-167).

В частині відмови у задоволенні скарги судове рішення не оскаржується, тому воно в зазначеній частині апеляційним судом не переглядається (ч.1 ст. 367 ЦПК України).

Належно повідомлені про час і місце судового засідання учасники справи в судове засідання апеляційного суду не з`явились.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до такого.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам закону судове рішення в повній мірі не відповідає.

Судом встановлено, що в квітні 2005 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 , в якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі ј частини від всіх видів заробітку на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 2-3).

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 21 червня 2005 року позов задоволено. Стягнуто із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частини від всіх видів заробітку, але не менше одного неоподаткованого мінімуму доходів громадян щомісяця, починаючи стягнення з 28.04.2005 року і до досягнення нею повноліття.

02 серпня 2005 року Ленінським районним судом м. Миколаєва видано виконавчий лист по справі 2-2582/2005.

25 серпня 2005 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м. Києві Годинчук С.О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-2582, виданого 21.06.2005 року Ленінським районним судом м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 аліментів у розмірі ј частини від всіх видів заробітку. Виконавчий лист постановлено направити за місцем роботи ОСОБА_4

22 липня 2010 року за вих. № 41/2 державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м. Києві направлено на адресу головного бухгалтера АНТК ім. Антонова розпорядження № 868/2 від 28.08.2005 року разом з виконавчим листом № 2-2582 від 21.06.2005 року виданим Ленінським районним судом м.Миколаєва про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 аліментів у розмірі ј частини від всіх видів заробітку.

15 жовтня 2013 року до суду надійшло клопотання Відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління в м. Києві про видачу дублікату виконавчого листа № 2-2582, виданого 21.06.2005 року, в якому, зазначалось, що виконавче провадження про стягнення аліментів з боржника було відкрито 25.08.2005 року, постанова про відкриття виконавчого провадження була направлена сторонам, але в подальшому виконавчий лист при пересилці був втрачений.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 24 жовтня 2013 року подання задоволено та постановлено видати дублікат виконавчого листа по справі №2-2582, виданого Ленінським районним судом м. Миколаєва про стягнення зі ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частини від всіх видів заробітку, але не менше одного неоподаткованого мінімуму доходів громадян щомісяця, починаючи стягнення з 28.04.2005 року і до досягнення нею повноліття.

04 листопада 2013 року Ленінським районним судом м. Миколаєва видано дублікат виконавчого листа по справі № 2-2582/2005.

09 квітня 2014 року за вих. № 258-к, державне підприємство «Антонов» повертає листи з зазначенням про те, що зокрема, ОСОБА_4 звільнений з 18.02.2005 року відповідно до наказу № 4329к від 18.10.2005 року.

ОСОБА_4 13 січня 2012 року змінив прізвище на « ОСОБА_1 », свідченням чого є свідоцтво про зміну імені серії НОМЕР_2 .

10 вересня 2014 року старшим державним виконавцем органу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції м. Києва Гуріною Д.І. винесено постанову про примусовий привід боржника ОСОБА_4

09 жовтня 2014 року старшим державним виконавцем органу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції м. Києва Гуріною Д.І. подано подання до Святошинського районного суду м. Києва про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

18 жовтня 2016 року за вих. № 577/14, старшим державним виконавцем органу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції м. Києва Гуріною Д.І. на адресу ОСОБА_4 ( АДРЕСА_1 ) направлено попередження з зобов`язанням з`явитися до державного виконавця 28.10.2016 року з підтверджуючими документами про сплату аліментів на заборгованості по сплаті аліментів.

04 жовтня 2017 року за вих. № 18067946/14, старшим державним виконавцем органу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції м. Києва Гуріною Д.І. направлено вимогу запит щодо надання інформації по боржнику ОСОБА_4 .

Відповідно до довідки Головного управління державної міграційної служби України в м. Києві від 29.12.2017 року за вих. № 8001.16.1-19926/80.16-17, ОСОБА_7 документований паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_3 , орган, що видав 8089, терміном дії до 27.03.2027 року.

Головним державним виконавцем Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Гуріною Д. І. направлено запит щодо реєстрації місця проживання боржника ОСОБА_4

15 березня 2018 року головним державним виконавцем Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Гуріною Д. І. винесено постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника ( ОСОБА_4 ) у праві виїзду за межі України.

15 березня 2018 року головним державним виконавцем Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Гуріною Д. І. винесено постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими та аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії відносно ОСОБА_4

15 березня 2018 року головним державним виконавцем Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Гуріною Д. І. винесено постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами відносно ОСОБА_4

15 березня 2018 року головним державним виконавцем Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Гуріною Д. І. винесено постанову встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання відносно ОСОБА_4

23 липня 2018 року головним державним виконавцем Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Гуріною Д. І. винесено постанову про арешт коштів боржника, що містяться на рахунках.

Заборгованість по аліментам ОСОБА_8 станом на 01.09.2018 року становить 192596,10 грн.

01 жовтня 2018 року головним державним виконавцем Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Гуріною Д. І. винесено постанову про накладення штрафу у розмірі 96298,05 грн., що становить 50 % від суми заборгованості 192596,10 грн.

Згідно довідки АТ «Укрексімбанк» від 10.12.2018 року за вих. № 164-2/2764, ОСОБА_1 має картковий рахунок № НОМЕР_4 в гривні, відкритий в рамках зарплатного проекту «Нотаріальна палата України».

05 грудня 2018 року представник боржника ОСОБА_1 ОСОБА_9 звернувся до начальника Святошинського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві з заявою про зняття арешту з зарплатного рахунку.

25 січня 2019 року ОСОБА_10 2 подав апеляційну скаргу до Миколаївського апеляційного суду, в якій просив скасувати ухвалу про видачу дублікату виконавчого листа від 24.10.2013 року.

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 21.03.2019 року, ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 24 жовтня 2013 року про видачу дублікату виконавчого листа скасовано.

Задовольняючи скаргу, суд першої інстанції виходив з того, що виконавче провадження відкрито на підставі заяви Київського міського управління юстиції про примусове виконання виконавчого листа № 2-2582 виданого 21.06.2005 року Ленінським районним судом м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_4 аліментів у розмірі ј частки від всіх видів доходу на користь ОСОБА_6 , в той час як матеріали виконавчого провадження не містять заяви стягувача ОСОБА_2 про відкриття виконавчого провадження для примусового виконання рішення суду, даних про направлення копії постанови про відкриття учасникам виконавчого провадження, відсутня сама постанова про відкриття виконавчого провадження.

З висновками суду в частині скасування постанови про накладання штрафу від 01.10.2018 року погодитись не можна.

Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. За пунктом 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція).

У рішенні від 20 липня 2006 року у справі "Сокуренко і Стригун проти України" (заяви N 29458/04 та N 29465/04, § 24) ЄСПЛ закріпив поняття "суд, встановлений законом", яке стосується не лише правової основи існування суду, але й дотримання ним норм, які регулюють його діяльність.

Фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні у справі "Занд проти Австрії" (заява N 7360/76, доповідь Комісії від 12 жовтня 1978 року) визначено, що термін "судом, встановленим законом" у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з (...) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (...)".

Відповідно до п. 14 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 50 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» постанови державних виконавців про стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій та накладення штрафу є окремими виконавчими документами.

Відповідно до частини другої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Отже, імперативною нормою - частиною другою статті 74 названого закону закріплено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані.

До юрисдикції адміністративних судів належать також справи про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби, прийнятих (вчинених, допущених) під час примусового виконання постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, як виконавчих документів в окремому виконавчому провадженні.

Вказаний правовий висновок викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі №766/740/17-ц, від 07 лютого 2019 року у справі №927/769/16.

Таким чином ухвалу суду в частині вирішення спору щодо визнання неправомірними дій державного виконавця щодо винесення постанови по виконавчому провадженню № 18067946 про накладання штрафу від 01.10.2018 року слід скасувати та провадження по справі у цій частині відповідно до вимог пункту першого частини першої статті 255 ЦПК України закрити.

Стосовно іншої частини судового рішення, яким скарга задоволена, слід зробити висновок, що підстав для її скасування немає.

На час відкриття виконавчого провадження діяв ЦПК України 2004 року, частиною другою статті 368 ЦПК України якого було передбачено, що за заявою осіб, на користь яких ухвалено судове рішення, яке набрало законної сили, видається один виконавчий лист.

Відповідно до пунктів 13.6, 13.6.4, 13.6.5 Тимчасової інструкції з діловодства в місцевому загальному суді", затвердженої наказом Державна судова адміністрація від 17.02.2005 року № 20, яка діяла на час ухвалення судом рішення про стягнення аліментів, для виконання судового рішення в цивільній справі, що набрало законної сили або допущено до негайного виконання, стягувачу за його письмовою заявою видається виконавчий лист. У справах про стягнення аліментів, про відшкодування збитків, завданих злочином, про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я або втратою годувальника, про стягнення грошових сум з посадових осіб, винних у незаконному звільненні чи переведенні працівників або в невиконанні рішення суду про поновлення на роботі виконавчий лист передається судом на руки стягувачу після набрання рішенням суду чинності або на вимогу стягувача надсилається за його місцем проживання. Листування щодо виконання судового рішення підшивається до цивільної справи.

В матеріалах справи відсутня заява стягувача або її представника про видачу виконавчого листа. На обкладинці справи том перший мається відмітка про направлення 02.08.2005 року на адресу управління юстиції виконавчого листа, а на а.с. 14 т.1 копія супровідного листа про направлення на адресу Київського обласного управління юстиції одного виконавчого листа про утримання аліментів з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 (так зазначено) до виконання по територіальності. На а.с. 15-16 т.1 мається супровідний лист Київського обласного управління юстиції від 01.09.2005 року, зі змісту якого вбачається, що зазначений орган направляє до Київського міського управління м. Києва серед інших документів виконавчий лист № 2-2582 від 02.08.2005 року, виданий Ленінським районним судом м. Миколаєва, про стягнення з ОСОБА_4 держмита в сумі 51 грн.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року в редакції, яка діяла на час відкриття виконавчого провадження державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення, зазначеного в статті 3 цього Закону.

З постанови про відкриття виконавчого провадження від 25.08.2005 року вбачається, що державним виконавцем Годинчук С.О. відділу Державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м. Києві розглянута заява Київського міського управління юстиції про примусове виконання виконавчого листа 2-2582, виданого 21 червня 2005 року Ленінським районним судом м. Миколаєва про стягнення аліментів з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 , яке набрало чинності 21.06.2005 року. За результатами розгляду відкрито виконавче провадження, а виконавчий лист направлений за місцем роботи для негайного виконання (а.с. 20 т.1).

На виконання суду першої інстанції від 07.06.2019 року про направлення до суду копії виконавчого провадження № 18067946 Святошинським районним відділом ДВС м. Києва була надана копія вказаного виконавчого провадження, в якому відсутня заява стягувача або його представника про примусове виконання рішення суду про стягнення аліментів, документи, які б свідчили про направлення копії винесеної постанови боржнику, стягувачу (а.с. 60 -111 т.2).

Київське міське управління юстиції, на підставі якого, як зазначено в постанові про відкриття виконавчого провадження, відкрито виконавче провадження, не є стягувачем аліментів, стягнутих на користь ОСОБА_2 , її інтереси у виконавчому провадженню не представляє.

За такого суд першої інстанції прийшов до правильного та обґрунтованого висновку про те, що виконавче провадження було відкрито безпідставно та визнав дії державного виконавця неправомірними.

Інші дії державного виконавця по винесенню постанов, які були винесені протягом 2018 року та які є предметом оскарження, також обгрунтовано визнано неправомірними, оскільки при необґрунтованому відкритті виконавчого провадження не можна вважати обґрунтованими інші дії по виконанню судового рішення. Не впливає на зазначений висновок і та обставина, що ухвалою суду від 24.10.2013 року був виданий за поданням державного виконавця дублікат виконавчого листа.

Таким чином, судом першої інстанції в зазначеній частині винесено судове рішення, яке ухвалене з додержанням вимог норм матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись статтею 232, 447, 374, 255, 377, 382 ЦПК України апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві задовольнити частково.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 16 вересня 2019 року в частині визнання неправомірними дій головного державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві Гуріної Дарії Ігорівни щодо винесення постанови по виконавчому провадженню № 18067946 про накладання штрафу від 01.10.2018 року скасувати та провадження по справі у цій частині закрити.

Роз`яснити, що дії державного виконавця під час примусового виконання щодо винесення постанови державного виконавця про накладання штрафу оскаржуються в порядку адміністративного судочинства.

В іншій частині ухвалу суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту за наявності передбачених статтею 389 ЦПК України підстав.

Головуючий Л.М. Прокопчук

Суддя Н.В. Самчишина

Суддя Л.М. Царюк

Повний текст судового рішення складено 13 грудня 2019 року