Єдиний унікальний номер 266/2391/16-ц
Номер провадження 22-ц/804/3078/19
Доповідач Гаврилова Г.Л.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2019 року місто Маріуполь

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Донецького апеляційного суду у складі:

головуючого судді Гаврилової Г.Л.,

суддів Зайцевої С.А.,

Лопатіної М.Ю.,

секретар Єфремова О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням учасників справи, апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка підписана представником Черниш Оксаною Іванівною , на рішення Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 30 червня 2017 року, у складі судді Курбанової Н.М., у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання спадкоємцем четвертої черги, надання права спадкування разом зі спадкоємцями першої черги,

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2016 року позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до відповідачки ОСОБА_1 про визнання спадкоємцем четвертої черги, надання права спадкування разом зі спадкоємцями першої черги.

В обґрунтування позову зазначав, шо ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його дружина ОСОБА_4 , після смерті якої відкрилася спадщина у вигляді домоволодіння АДРЕСА_1 . З 1991 року він постійно проживав разом з померлою ОСОБА_4 як чоловік та жінка, прописаний в спірному домоволодінні, вів з ОСОБА_4 за її життя спільне господарство, робив поточний ремонт, оплачував комунальні послуги. Факт проживання однією сім`єю з ОСОБА_4 як чоловіка та жінки, встановлено рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя, яке набрало чинності. Померла ОСОБА_4 протягом значного часу, більше п`яти років тяжко хворіла, мала ряд хронічних захворювань, у зв`язку з чим потребувала постійного стороннього догляду, додаткової матеріальної допомоги, так як була пенсіонеркою. Він доглядав за ОСОБА_4 , всі свої доходи він витрачав на їжу та ліки, яких потребувала його жінка, бо в неї була мала пенсія, а також був змушений постійно економити на своєму лікуванні та харчуванні. Після її смерті він передав грошові кошти на її поховання батьку ОСОБА_1 . З урахуванням уточнених позовних вимог просив визнати його спадкоємцем четвертої черги після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , на спадкове майно у вигляді домоволодіння АДРЕСА_1 та надати йому право на спадкування разом із спадкоємцями першої черги.

Рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 30 червня 2017 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Донецької області від 09 серпня 2017 року, позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання спадкоємцем четвертої черги, надання права спадкування разом з спадкоємцями першої черги задоволено.

Визнано ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 спадкоємцем четвертої черги після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Надано ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 право на спадкування після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з спадкоємцями першої черги.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 вересня 2019 року касаційна скарга ОСОБА_1 , яка підписана представником Черниш О.І. , задоволено частково.

Ухвалу апеляційного суду Донецької області від 09 серпня 2017 року в частині позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про надання права спадкування разом зі спадкоємцями першої черги скасовано.

Справа № 266/2391/16-ц в частині позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про надання права спадкування разом зі спадкоємцями першої черги передана на новий розгляд до апеляційного суду.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - Черниш О.І. , посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права просить змінити рішення Приморського районного суду міста Маріуполя від 30 червня 2017 року, відмовивши в задоволенні вимог позивача про зміну черговості; відмовити ОСОБА_3 в праві на спадкування після смерті ОСОБА_4 разом із спадкоємцями першої черги.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не звернув увагу, що позивачем вже після початку розгляду справи по суті було змінено підставу і предмет позову, чим допущено порушення норм процесуального права. Вважає, що рішення суду прийняте на припущеннях, оскільки судом застосовано стаття 1259 ЦК України при відсутності п`яти обов`язкових юридичних фактів, які б давали підстави для задоволення позову. Досліджені судом матеріали справи не містять доказів про безпорадний стан померлої, про те, що позивач доглядав за нею та тривалий час . Суд не взяв до уваги, що позивач був тяжко хворий на серйозне захворювання, часто перебував на лікуванні, та сам потребував опікування. Крім того, судом не встановлено, що позивач матеріально забезпечував спадкодавця, оскільки єдиним джерелом його існування була пенсія, тоді як з пояснень свідків слідує, що ОСОБА_4 крім пенсії, мала депозитні гроші, та не потребувала матеріальної допомоги.

Від позивача ОСОБА_3 , в інтересах якого діє ОСОБА_5 , надійшло заперечення на апеляційну скаргу, в якому вона посилається на обставини, викладені у позовній заяві, просить залишити апеляційну скарги ОСОБА_1 без задоволення, а рішення суду - без змін. Зазначає, що виводи суду першої інстанції засновані на об`єктивному і безпосередньому дослідженні всіх наявних в справі доказів, доводи викладені в апеляційній скарзі вже були перевірені в суді першої інстанції, а тому підстав для скасування чи зміни судового рішення немає.

Сторони, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, до суду не з`явились, клопотань до апеляційного суду не надали.( а.с. 26,30 том 2)

Згідно ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідачки ОСОБА_1 - адвоката Черниш О.І., яка просила задовольнити апеляційну скаргу, заперечення представника позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_5 , яка просила судове рішення залишити без змін, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини справи, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин та інші.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (ст. 376 ЦПК України).

Відповідно до висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 18 вересня 2019 року, рішення суду першої інстанції переглядається лише в частині задоволення позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про надання права спадкування разом зі спадкоємцями першої черги.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що на підставі договору дарування від 24 червня 1996 року, посвідченого Другою маріупольської державної нотаріальної контори, за реєстром №4-1916, ОСОБА_4 на праві приватної власності належав житловий будинок АДРЕСА_1 (а.с. 7-8 том1).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла (а.с. 6 том1) та після її смерті відкрилася спадщина у вигляді вищевказаного житлового будинку.

Згідно з витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі № 41445072, виданого 09 вересня 2015 року Третьою маріупольською державною нотаріальною конторою, зареєстрована спадкова справа № 57628325 після смерті ОСОБА_4 (а.с.14 том1).

30 червня 2015 року відповідач ОСОБА_1 , а 09 вересня 2015 року - ОСОБА_3 , звернулися до Третьої маріупольської державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 (а.с 16-17 том1).

13 червня 2017 року державний нотаріус Третьої маріупольської державної нотаріальної контори Костецька Н.Г. винесла постанову № 1416/02-31 про відмову у вчинені нотаріальної дії - видачі ОСОБА_3 свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 (а.с. 141-142 том1 ).

Рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 26 лютого 2016 року встановлено факт сумісного проживання однією сім`єю, як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, а саме ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 з 1991 року по день її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.18-19 том1).

Задовольняючи позовні вимоги в частині надання права спадкування разом зі спадкоємцями першої черги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач тривалий час опікувався, матеріально забезпечував, надавав різноманітну допомогу спадкодавцеві ОСОБА_4 , яка через похилий вік та тяжку хворобу була у безпорадному стані до смерті.

Проте з таким висновком суду погодитися не можна.

Статтями 1216 та 1217 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За своє життя спадкодавець ОСОБА_4 заповіту не склала, а тому відповідно до статті 1233 ЦК України право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України.

Статтею 1258 ЦК України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово, кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 ЦК України.

В основі спадкування за законом знаходиться принцип черговості, який полягає у встановленні пріоритету прав одних спадкоємців за законом перед іншими. Кожна черга - це визначене коло осіб, з урахуванням ступеня їх близькості спадкодавцеві, яке встановлене законом на підставі припущення про те, що спадкодавець залишив би своє майно найближчим родичам, членам сім`ї, утриманцям і (або) іншим родичам до шостого ступеня споріднення.

Системне тлумачення положень статей 1258, 1259 та інших положень книги 6 ЦК України дозволяє стверджувати про необхідність розмежовувати такі правові конструкції як «одержання права на спадкування наступною чергою» (частина друга статті 1258 ЦК України) та «зміну суб`єктного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом». «Одержання права на спадкування наступною чергою» (частина друга статті 1258 ЦК України) стосується другої - п`ятої черг і пов`язується із такими негативними юридичними фактами як: відсутність спадкоємців попередньої черги; усунення спадкоємців попередньої черги від права на спадкування; неприйняття спадкоємцями попередньої черги спадщини; відмова від прийняття спадщини.

Разом з тим, позивач просив надати йому право на спадкування разом із спадкоємцями першої черги, мотивуючи свої вимоги тим, що спадкодавець через тяжку хворобу тривалий час перебувала у безпорадному стані та потребувала матеріального забезпечення і стороннього догляду, які позивач їй надавав.

Згідно зі змістом частини другої статті 1259 ЦК України при вирішенні питання про зміну черговості спадкування позивач повинен довести факт опікування, матеріального забезпечення спадкодавця протягом тривалого часу та перебування спадкодавця в безпорадному стані, тобто стані, обумовленому похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли особа не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 вересня 2018 року у справі № 743/126/17 зроблено висновок по застосуванню частини другої статті 1259 ЦК України і вказано, що для набуття права на спадкування фізичною особою, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, необхідна наявність у сукупності таких умов: а) фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві; б) спадкодавець через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Під безпорадним станом слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що померла ОСОБА_4 нетривалий час перебувала на лікуванні, сама себе обслуговувала та не потребувала стороннього догляду. Будь-яких доказів безпорадного стану ОСОБА_4 позивачем не надано. Також вказувала, що позивач сам тяжко хворів, переніс інсульт, часто перебував на лікуванні, мав невелику пенсію, а тому не міг доглядати за померлою та матеріально її забезпечувати.

Судом встановлено, та підтверджується матеріалами справи, що відповідно до копії медичних документів ОСОБА_4 , остання з 22 жовтня 2013 року по 05 листопада 2013 року перебувала на стаціонарі КЗ Міська лікарня №9 МСЧ працівників департаменту морського флоту з діагнозом ІБС, Стабільна стенокардія, ФК-2, Атеросклеротичний кардіосклероз СН-2 А -Б, хронічний пієлонефрит єдиної правої нирки, гіпертонічна хвороба 2 ст. риск 3, сахарний діабет 1 тип, інсулінозалежний, субкомпенсація (а.с. 113том1 ); з 07 жовтня 2014 року по 16 жовтня 2014 року перебувала у стаціонарі КЗ Міська лікарня №9 МСЧ працівників департаменту морського флоту з діагнозом ІБС, Стабільна стенокардія, ФК-2, Атеросклеротичний кардіосклероз Стабільна стенокардія, ФК-2, СН-2Б, Анасарка, Асцит, двухсторонній гідроторакс, хронічний пієлонефрит єдиної правої нирки, сахарний діабет 1 тип, інсулінозалежний (а.с. 112 том1); з 11 лютого 2015 року по 20 лютого 2015 року знаходилась на стаціонарному лікуванні в відділені мікрохірургії ока КУ «Маріупольська лікарня №2» з діагнозом відкритокутова Па глаукома правого ока, оперована Па глаукома лівого ока, препроліферативна ретинопатія обох ок, відслойка скловидного тіла правого ока, частковий гемофтальм лівого ока. (а.с. 107 том1).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла.

Як пояснила представник позивача апеляційному суду, стан здоров`я ОСОБА_4 за який можна вважати спадкодавця таким, що знаходився у безпорадному стані, настав приблизно з 2012 року.

Разом з цим, згідно матеріалів справи,- довідки МСЧ працівників департаменту морського флоту від 20.01 2017 року вбачається, що ОСОБА_3 у період з 01.01.2012 року ( за останні 5 років) знаходився на лікуванні, по напрямку ЦПМСД № 4; у неврологічному відділенні МЛ №9 МСЧ ДМФ з 27.02.2012 року по 10.03.2012 року, діагноз дісциркуляторна енцефалопатія 2 ступеню. ( а.с. 135том1)

Згідно виписки із медичної картки хворого ОСОБА_3 , складеною неврологічним відділенням ГБ-5 вбачається, що згідно анамнезу захворювання, у 2014 році хворий знаходився на стаціонарному лікуванні даної установи з діагнозом ішемичний інсульт з епісиндромом. ( а.с. 125 том1)

Судом також встановлено, що згідно листа УПСЗН Приморського району ММР від 13 жовтня 2016 №07/9536 ОСОБА_4 з 18 січня 2012 року по 11 березня 2015 року обслуговувалась відділенням надання благодійної допомоги та реалізації міських соціальних програм територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Приморського району м. Маріуполя. За мірою надходження забезпечувалась натуральною допомогою, у 2014 році отримала матеріальну допомогу за рахунок коштів державного бюджету у розмірі 475 грн. З 12 серпня 2014 знаходилась на обслуговуванні у відділенні соціальної допомоги вдома територіального центру, знята з обслуговування структурними підрозділами територіального центру 11 березня 2015 у зв`язку зі смертю. (а.с. 90 том1).

Дана обставина підтверджує доводи відповідачки, що з 2012 року позивач сам страждав на тяжкі захворювання, та тривалість його догляду за спадкодавцем, у розумінні частини другої статті 1259 ЦК України сумнівна. Натомість, з 18 січня 2012 року спадкодавець обслуговувалась відділенням надання благодійної допомоги та реалізації міських соціальних програм територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Приморського району м. Маріуполя.

У свою чергу, як не заперечують сторони, спадкодавець не була «лежачою» хворою, з пояснень свідків вбачається, що ОСОБА_3 з ОСОБА_4 до останнього ходили в магазин, впорювались по господарству, огороду, а ОСОБА_4 ще торгувала на ринку зеленню, черешнею.

У свою чергу, як позивач, так і ОСОБА_4 отримували пенсію, яка була рівнозначною. Дана обставина не заперечується представниками сторін. Інших доходів позивач не мав.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_3 стверджує, що фактично витрачав свою пенсію на ліки дружині. Проте, будь-яких доказів , з цього приводу не надав.

Сама по собі обставина, що позивач зі спадкодавцем проживали однією сім`єю, були пов`язані спільним побутом та мали спільний бюджет, не дає підстав вважати, що позивач матеріально забезпечував ОСОБА_4 , та набув право на спадкування зі спадкоємцями першої черги.

Підставами для задоволення такої вимоги є сукупність юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: 1) здійснення опіки над спадкодавцем, тобто надання йому нематеріальних послуг 2) матеріальне забезпечення спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка матеріалізований вираз - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1 - 3; 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом.

Позивач у свою чергу не доводить суду факту як матеріального забезпечення спадкодавця, так і тривалий час здійснення ним опіки над спадкодавцем.

Суд на зазначені обставини уваги не звернув, та дійшов помилкового висновку про наявність підстав зміни черговості спадкування за відсутності встановлення умов для застосування частини другої статті 1259 ЦК України.

За таких обставин судове рішення в частині задоволення позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про надання права спадкування разом зі спадкоємцями першої черги підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення в цій частині про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка підписана представником Черниш Оксаною Іванівною задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 30 червня 2017 року в частині задоволення позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про надання права спадкування разом зі спадкоємцями першої черги скасувати.

У задоволені позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про надання права спадкування разом зі спадкоємцями першої черги відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складений 06 грудня 2019 року.

Судді Г.Л.Гаврилова

С.А.Зайцева

М.Ю.Лопатіна