Справа № 180/2181/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2019 р. м.Марганець

Марганецький міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Хомченко С.І.,

з секретарем судового засідання Назаренко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Марганець в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Марганецька міська рада державний реєстратор сектору надання послуг з державної реєстрації про встановлення факту, що має юридичне значення,-

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернулася до Марганецького міського суду із заявою, в якій просить встановити факт належності їй договору дарування житлового будинку з господарчими будівлями АВА № 705087 від 13.04.1994 р.. Свої вимоги мотивує тим, що 13.04.1994 року на підставі договору дарування, дублікат, що має силу оригіналу посвідчений державним нотаріусом Марганецької нотаріальної контори Дрябловою Н.Ф. від 02.06.1999 р., їй належить житловий будинок з господарчими будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Заявник зазначає, що зареєструвати її права власника не представляється можливим, в зв`язку з розбіжностями в написанні її прізвища у нотаріально посвідченому договорі дарування та паспорті, а саме у правовстановлюючому документі - договорі дарування її прізвище значиться як « ОСОБА_2 », а в паспорті значиться ОСОБА_3 .

Заявниця надала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі.

Заінтересована особа подала до суду письмову заяву про розгляд справи за відсутності представника, та просить ухвалити рішення у даній справі на розсуд суду.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.

Відповідно листа ВСУ 01.01.2012 р. «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст.13 ЦПК України).

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частина 2 вказаної статті передбачає, що ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.

02 червня 1999 року на підставі дублікату, що має силу оригіналу договору дарування, який посвідчений державним нотаріусом Марганецької державної нотаріальної контори Дрябловою Н.Ф. за реєстровим номером 987, оригінал договору посвідчено нотаріальною конторою міста Марганця 13 квітня 1994 року по реєстру номер 1641, заявнику ОСОБА_1 був подарований житловий будинок з господарчими будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 ,що підтверджується копією вказаного дублікату договору доданого до матеріалів справи, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого Дніпропетровським обласним комунальним підприємством «Марганецьке міжміське бюро технічної інвентаризації (а.с.7) та засвідчує право власності заявника на подароване нерухоме майно (а.с.8).

Судом встановлено, що заявник являється власником вищезазначеного домоволодіння, що підтверджується технічним паспортом на житло (а.с.10-14) та штампом у паспорті щодо місця її реєстрації (зворотній бік а.с.5).

З вищевказаного договору дарування та паспорту заявника суд дійсно вбачає розбіжності в написанні прізвища заявника.

Так, згідно паспорта (а.с.5) прізвище заявника зазначено « ОСОБА_3 », а у правовстановлюючому документі - договорі дарування від 13.04.1994 р. її прізвище значиться як « ОСОБА_2 » (з українською буквою «и», замість вірної «і») (а.с.8).

Отже, з вказаних документів можна зробити висновок, що « ОСОБА_1 » та « ОСОБА_1 » одна й та сама особа.

Оскільки невідповідність в написанні прізвища, ім`я по батькові заявника в правовстановлюючих документах перешкоджає реалізації її права на вільне розпоряджання своєю власністю, суд дійшов висновку про наявність підстав для встановлення факту належності ОСОБА_1 дублікату, що має силу оригіналу договору дарування, посвідчений Марганецькою державною нотаріальною конторою 02.06.1999 року, реєстровий №987, зареєстрований в Реєстрі прав власності на нерухоме майно 05.01.2019 року за реєстраційним № 26018790 на ім`я « ОСОБА_1 ».

Враховуючи викладене, керуючись статтями 293, 294, 315, 319 Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дублікату, що має силу оригіналу договору дарування, посвідчений Марганецькою державною нотаріальною конторою 02.06.1999 року, реєстровий №987, зареєстрований в Реєстрі прав власності на нерухоме майно 05.01.2019 року за реєстраційним №26018790 на ім`я « ОСОБА_1 ».

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Марганецький міський суд Дніпропетровської області в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя: С. І. Хомченко