Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/4311/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 липня 2019 року

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого: судді Кондрацької Н.М.

при секретарі: Мелещенко О.В.,

позивача ОСОБА_1 , представника відповідача згідно довіреності Скляренко М.О.

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про стягнення моральної шкоди, -

Встановив:

До Придніпровського районного суду м. Черкаси звернулась з позовом ОСОБА_1 . У позові зазначає, що вона, ОСОБА_1 з 01.03.2016 р. по 04.04.2019 р. проходила службу в управлінні патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції на посаді інспектора роти № 1 батальйону управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції в званні - лейтенант поліції. За весь час служби в поліції у Департаменті патрульної поліції Національної поліції України відповідач порушував її трудові права, зокрема право на гідну заробітну плату. Їй не виплачувалось грошове забезпечення у повному розмірі на протязі всієї служби в поліції протягом періоду з 01.03.2016 р. по 15.05.2019 р.. внаслідок чого з метою захисту свого права на заробітну плату вона змушена була неодноразово звертатися до суду, щоб стягнути з Відповідача заборгованість по заробітній платі, оскільки Відповідач в позасудовому порядку відмовлявся виплатити заборгованість та повідомляв у листах відповідях, що заробітна плата (грошове забезпечення) мені була виплачена у повному обсязі. Зокрема їй не виплачувались доплати за службу в нічний час з 01.03.2016 р. по 08.06.50.17 та індексація грошового забезпечення з 01.06.2016 р. по 31.10.2017 р.; заборгованість по грошовому забезпеченню за березень - червень 2016 р.; заборгованість по грошовому забезпеченню з урахуванням стягнутих доплат за службу у вічний час; компенсацію за втрату частини грошового забезпечення у зв`язку з порушенням строків її виплати. Вказує, що рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 09.02.2018 р. по справі № 823/2049/17 стягнуто з ДПП на її користь: заборгованість у вигляді доплати за службу в нічний час за період з 01.03.2016 по 08.06.2017 в сумі4691 грн. 23 коп.; заборгованість по індексація грошового забезпечення з 01.06.2016 р. по 31.10.2017 р. в сумі 2718 грн. 85 коп. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 23.05.2018 р.. рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 09.02.2018р. по справі № 823/2049/17 - залишено без змін, а апеляційну скаргу ДПП на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 09.02.2018 р. - залишено без задоволення. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 07.08.2018 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 05.06.2018 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ДПП про стягнення заборгованості з грошового забезпечення - задоволено. Ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 06.06.2018 р. - скасовано. Справу направлено до Черкаського окружного адміністративного суду для продовження розгляду. Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 23.10.2018 р. по справі № 823/1910/18 стягнуто з ДПП на користь ОСОБА_1 заборгованість по грошовому забезпеченню за березень - червень 2016 р. в розмірі 280 грн. Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 16.11.2018 р. по справі № 2340/3730/18 - зобов`язано ДПП нарахувати та виплатити на користь позивача грошове забезпечення з урахуванням стягнутих доплат за службу у нічний час за періоди з 01.08.2016 до 15.08.2016 у сумі 168 грн.. з 24.12.2016 до N.01.2017 у сумі 190.40 грн.. а всього у сумі 358 грн. 40 коп. Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 20.02.2019 р., рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 16.11.2018р. по справі № 2340/3730/18- залишено без змін, а апеляційну скаргу ДПП на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 16.11.2018р. - залишено без задоволення. Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 28.03.2019 р. по справі № 580/422/19 -стягнуто з ДПП на користь ОСОБА_1 : -компенсацію втрати частини грошового забезпечення у зв`язку з порушенням строків її виплати за період з 01.03.2016 по 08.06.2017 у розмірі 941 грн 56 коп.; -компенсацію втрати частини грошового забезпечення (частини посадового окладу) у зв`язку з порушенням строків її виплати за період з 01.03.2016 по 30.06.201 7 у розмірі 96 грн 95 коп. Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 12.04.2019 р. по справі № 580/421/19-стягнуто з ДПП на користь ОСОБА_1 : компенсацію втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати за період з 01.06.2016 по 31.10.2017 у розмірі 338грн. 14 коп. Дії Департаменту патрульної поліції щодо невиплати заробітної плати (грошового забезпечення) у період моєї служби в патрульній поліції, невиплати доплат, індексації грошового забезпечення, компенсацій втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати поставили позивача у скрутне матеріальне становище, унеможливили забезпечення нормального існування її та членів її сім`ї, на її утриманні знаходиться двоє малолітніх дітей - 8 та 11 років, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що мало наслідком виникнення тяжкого психологічного стану. Вказане також зумовило необхідність економити на одязі та продуктах харчування. Проживає позивач в м. Черкаси, в орендованій квартирі, вищезазначені кошти, які Відповідач не виплачував - заробітну плату, покривали б значну частину сімейного бюджету, яка йде на орендну плату. Відновлення порушених трудових прав вимагало від неї додаткових зусиль, приділенню значного часу під час розгляду судових справ, витрачання його не на сім`ю та дітей, а на юристів, судові засідання, постійні стреси. Відповідно до п. З Постанови Пленуму ВСУ N 4 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до п.13 Постанови Пленуму ВСУ N 4 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам необхідно враховувати, що відповідно до ст.237-1 КЗпП за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (зокрема невиплати належних йому грошових сум. тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зав`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди докладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. У зв`язку зі постійними невиплатами, значною затримкою заробітної плати ОСОБА_1 відчувала моральні страждання, втратила нормальні життєві зв`язки, була змушена економити на харчах, одязі. Завдана моральна шкода обумовлюється моральним та фізичним стражданням внаслідок порушення законного права на заробітну плату (грошове забезпечення), приниженням честі, гідності, ігноруванням прав, втратою у зв`язку з цим престижу та ділової репутації серед знайомих, друзів та родичів. Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Позивач повинна була докладати додаткових зусиль для організації свого життя та родини. Зважаючи на економічний стан країни, знецінення національної валюти, це було досить важко. Внаслідок незаконних дій Департаменту патрульної поліції вона зазнала душевних страждань, наслідком яких стало погіршення фізичного та духовного стану. Щоб стягнути заборгованість по заробітній платі (грошовому забезпеченні), ОСОБА_1 довелося подати п`ять позовних заяв до суду та витратити значну кількість часу, щоб відстояти своє право на заробітну плату, на відновлення своїх порушених прав. Тому вважає, що незаконними діями Департаменту патрульної поліції їй було нанесено моральну шкоду, яку вона оцінює у 37 459 гри. 50 коп. Порушення її трудових прав розпочалося у березні місяці 2016 р. та триває по цей місяць - травень 2019 р.. Тобто, з березня місяця 2016 р. по травень 2019 р. складає - 39 місяців. 39 місяців: (у 2016 - 10 місяців) + (у 2017 - 12 місяців) + (у 2018 - 12 місяців) +(у 2019 - 5 місяців). За кожен місяць порушення трудових прав, оцінює у 960 гри. 50 коп. (виходячи з половини прожиткового мінімуму на 01 січня 2019 р. для працездатних осіб - 1921 грн. (1921 грн./2= 960 грн. 50 коп.) 39 місяців * 960 грн. 50 коп. = 37 459 гри. 50 коп. Невиплата заробітної плати є триваючим правопорушенням, незважаючи на те, що протиправність Відповідача встановлена декількома судовими рішеннями в різний проміжок часу, між ними був проміжок часу, який би можна вважати таким, що перервав строк передбачений ст.233 КЗпП України. Тобто, починаючи з 01.03.2016 р. по день звернення до суду, відповідачем не припинено порушення з його боку, яке полягало у невиплаті заборгованості по заробітній платі. Таким чином, спостерігається триваюче правопорушення з боку Відповідача. На підставі викладеного, просить стягнути з Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 37 459 грн. 50 коп.

Ухвалою суду від 03.06.2019 справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін.

Відповідач скористався своїм правом та 01.07.2019 надав відзив на позовну заяву. У відзиві зазначає, позивач зазначає, що під час проходження нею служби в Управлінні патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції, відповідачем порушував її право на гідну заробітну плату. При цьому, Позивач посилається на ст. 237-1 КЗпП України, обґрунтовуючи свою позицію тим, що у зв`язку невиплатою частини грошового забезпечення, їй було завдано моральної шкоди з боку Відповідача. Відповідно до статті 56 КУ кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконним рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. За змістом положень статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту особистих немайнових або майнових прав та інтересів, з якими особа має право звернутися до суду, зокрема, є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди і відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Разом з тим згідно з частиною другою статті 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із протиправною поведінкою щодо неї самої та у зв`язку із приниженням її честі, гідності а також ділової репутації; моральна шкода відшкодовується грішми, а розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом з урахуванням вимог розумності і справедливості. Частиною першою ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до ст. 1174 ЦК України шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою незалежно від вини цих органів, при наявності шкоди та причинного зв`язку між неправомірними діями і заподіяною шкодою. Щодо самої шкоди, то відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених законом. В постанові Верховного Суду України від 26.06.2019 року по справі № 489/6458/16-ц зазначено, що моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної ('немайнової') шкоди» передбачено, що у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив визначаючи розмір такої шкоди та якими доказами це підтверджується. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Позивачем в позовній заяві зазначено, що у зв`язку з невиплатами грошового забезпечення, вона відчувала моральні страждання, втратила нормальні життєві зв`язки, була змушена економити на харчах, одязі, однак дані твердження не підтверджується жодними належними доказами. Позивачем не доведено в чому саме полягали душевні страждання, втрата життєвих зв`язків тощо. В п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Під час обрахунку розміру моральної шкоди Позивач зазначає, що порушення її прав Відповідачем тривало 39 місяців, при цьому посилається на рішення судів, предметом розгляду яких були різні відносини різних обставин, які, в більшості випадків, не пов 'язані між собою та охоплюють різні часові відрізки. Крім того, залишається не зрозумілим чому Позивач під час обрахунку моральної шкоди обирає саме половину прожиткового мінімуму на 1 січня 2019 року. Отже, враховуючи вищевикладене, оцінюючи надані докази в сукупності вважаємо, що вимоги Позивача задоволенню не підлягають, так як ним не доведено обставини, що вказують на завдання її моральної шкоди, у зв`язку з чим вимоги Позивача є необгрунтованими, безпідставними та такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства. При цьому, Відповідач діяв на підставі і в межах наданих повноважень та у спосіб визначений Законом. Відповідно до статті 263 Цивільного процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і Просить в задоволенні позовних вимог у справі № 711/4311/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про стягнення моральної шкоди - відмовити.

У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги. В обґрунтування суми моральної шкоди та її розрахунку пояснила, що саме таку суму витрачала на гувернанток, нянь, які допомагали їй з дітьми, виготовлення ксерокопій матеріалів, оренди житла, сплати штрафів за несвоєчасну сплати за оренду, відчуття систематичного стресу, тиску з боку керівництва, знайомих.

Представник відповідача згідно довіреності заперечувала щодо задоволення позову у повному обсязі з підстав, викладених у відзиві.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши надані докази, вважає, що позов задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. За положеннями ст.124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

У ч.1 ст.16 Цивільного Кодексу України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в ч.2 цієї статті визначеноспособи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом.

Так, судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 зверталась до судів різних інстанцій щодо захисту своїх трудових прав, яке полягалось у невиплаті заробітної плати (грошового забезпечення). Дане підтверджується та не заперечується відповідачам, наданими копіями судових рішень: рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 09.02.2018 р. по справі № 823/2049/17, яким стягнуто з ДПП на її користь: заборгованість у вигляді доплати за службу в нічний час за період з 01.03.2016 по 08.06.2017 в сумі4691 грн. 23 коп.; заборгованість по індексація грошового забезпечення з 01.06.2016 р. по 31.10.2017 р. в сумі 2718 грн. 85 коп.; постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 23.05.2018 р.. рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 09.02.2018р. по справі № 823/2049/17 - залишено без змін, а апеляційну скаргу ДПП на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 09.02.2018 р. - залишено без задоволення; постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 07.08.2018 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 05.06.2018 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ДПП про стягнення заборгованості з грошового забезпечення - задоволено. Ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 06.06.2018 р. - скасовано, справу направлено до Черкаського окружного адміністративного суду для продовження розгляду; рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 23.10.2018 р. по справі № 823/1910/18, яким стягнуто з ДПП на користь ОСОБА_1 заборгованість по грошовому забезпеченню за березень - червень 2016 р. в розмірі 280 грн.; рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 16.11.2018 р. по справі № 2340/3730/18, яким зобов`язано ДПП нарахувати та виплатити на користь позивача грошове забезпечення з урахуванням стягнутих доплат за службу у нічний час за періоди з 01.08.2016 до 15.08.2016 у сумі 168 грн.. з 24.12.2016 до N.01.2017 у сумі 190.40 грн.. а всього у сумі 358 грн. 40 коп.; постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 20.02.2019 р., яким рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 16.11.2018р. по справі № 2340/3730/18- залишено без змін, а апеляційну скаргу ДПП на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 16.11.2018р. - залишено без задоволення; рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 28.03.2019 р. по справі № 580/422/19, яким стягнуто з ДПП на користь ОСОБА_1 : -компенсацію втрати частини грошового забезпечення у зв`язку з порушенням строків її виплати за період з 01.03.2016 по 08.06.2017 у розмірі 941 грн 56 коп.; -компенсацію втрати частини грошового забезпечення (частини посадового окладу) у зв`язку з порушенням строків її виплати за період з 01.03.2016 по 30.06.201 7 у розмірі 96 грн 95 коп.; рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 12.04.2019 р. по справі № 580/421/19, яким стягнуто з ДПП на користь ОСОБА_1 : компенсацію втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати за період з 01.06.2016 по 31.10.2017 у розмірі 338грн. 14 коп.

Із змісту п. 9 ч. 3ст. 129 Конституції України вбачається, що основними засадами судочинства є обовязковість рішень суду.

Згідно ч. 1ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України,і за її межами.

Згідно ч. 1ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановленихстаттею 61 цього Кодексу.

Згідно ч. 3ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Отже, обставинам невиплати заробітної плати (грошового забезпечення) ОСОБА_1 надано оцінку, яка викладена у вказаних судових рішеннях.

Під час розгляду позову ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди, посилається на приниження її честі та гідності, ігнорування прав, погіршенням духовного та фізичного стану, здійснення економії, оплату штрафів за прострочку сплати за орендовану квартиру тощо, однак, суд не може взяти вказане до уваги за недоведеністю такого факту пощзивачем.

Ст.237-1 КЗпП України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Відповідно до вимог ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Таким чином під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Частиною 1 ст. 1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», заподіяна моральна шкода відшкодовується тій фізичній чи юридичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб.

Позивачем ОСОБА_1 надано власний розрахунок ціни позову - вирахування у грошовому еквіваленті суми, яка визначить її моральну шкоду - 37459,50 грн. За основу даного розрахунку взято період з березня 2016 року по травень 2019 року (місяць звернення до суду з позовною заявою) та 960, 50 грн. (як половину прожиткового мінімуму на 01.01.2019).

Однак, обґрунтування, якими критеріями вона керувалась при вирахуванні розміру відшкодування моральної шкоди позивач не надала, а вихідна величина, запропонована позивачем у розмірі половини прожиткового мінімуму та формула для обрахування компенсації моральної шкоди, носить абстрактний характер.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.

Відповідно до п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» передбачено, що розмір відшкодування моральної немайнової шкоди суд визначається залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Позивачем не надано суду доказів, які б підтверджували його моральні страждання, а також будь-яких доказів щодо порушення нормальних життєвих стосунків, пов`язаних саме з відмовою в призначенні субсидії та не надав він й жодного доказу на підтвердження причинного зв`язку між погіршенням стану свого здоров`я та можливими протиправними діями відповідача.

Суд, звертає увагу на те, що позивач ОСОБА_1 обґрунтовує свої позовні вимоги винесенням судами рішень, які поновили її права, але дані рішення стосуються різних обставин, випадків та в цілому не пов`язані між собою.

Підсумовуючи викладене суд приходить до висновку про те, що позивачем не доведено, яку саме моральну шкоду вона отримала внаслідок протиправних дій відповідача, крім цього, не зазначено в чому саме полягає заподіяна шкода та не обґрунтовано розмір відшкодування, яке нею визначено для стягнення з відповідача.

Отже, позивачем не наведено жодних істотних доказів того, що їй завдано моральних страждань відповідачем та не аргументовано розмір морального відшкодування.

На підставі викладеного та керуючись ст. 237-1 КЗпП України, ст.ст.8,10,60, ,208,212,213,214, 215 ЦПК України, Постановою Пленуму Верховного суду № 4 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», суд, -

В И Р І Ш И В:

У позові ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про стягнення моральної шкоди - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Черкаської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення буде виготовлено протягом п`яти днів.

Головуючий: Н. М. Кондрацька