Дата документу 22.01.2019 Справа № 318/1628/17
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Є.У. № 318/1628/17 Головуючий у І-й інстанції: Комишня Н.І.
Провадження № 22-ц/807/274/19 Суддя-доповідач: Крилова О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого Крилової О.В.,

суддів Кухаря С.В.,

Полякова О.З.

секретар: Бабенко Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова група «Ю.БІ.АЙ-КООП» на рішення Камянсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 30 листопада 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «Ю.БІ.АЙ-КООП», ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду із вищезазначеним позовом, в якому із урахуванням зменшених позовних вимог (а.с. 122) просив стягнути:

- з АТ «Страхова група «Ю.БІ.АЙ» на його користь страхове відшкодування в розмірі 100000,00 грн. у рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої ДТП та судовий збір у розмірі 1000,00 грн.

- з ОСОБА_4 (ІДН: НОМЕР_1) на його користь у рахунок відшкодування матеріальної шкоди шкоду, завдану автомобілю в результаті ДТП, в розмірі 82000,00 грн., послуги за проведення дослідження автомобіля в розмірі 1200 грн., виклик відповідача на дослідження - 66,00 грн., послуги евакуатора 800,00 грн., а всього 84066,00 грн. та судові витрати пов'язані зі сплатою судового збору у розмірі 840,66 грн.

В обґрунтування свого позову позивач зазначав, що 03 травня 2017 року о 7 годині 30 хвилин ОСОБА_4 по автодорозі Р-37 Енергодар - Василівка - Борунськ в районі км 13+900, керуючи транспортним засобом - автомобілем ВАЗ 2101 держані номерні знаки НОМЕР_2, не надав дорогу автомобілю GREAT WALL державний реєстраційний знак НОМЕР_3, який наближався до перехрестя з правового боку по головній дорозі. В результаті відбулось зіткнення автомобілів та внаслідок ДТП транспортний засіб позивача було пошкоджено.

Постановою судді Кам'янсько -Дніпровського районного суду від 23 травня 2017 року ОСОБА_4 було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в доход держави в сумі 340,00 грн. Ця постанова є чинною, ніким не оскаржена та набрала законної сили.

На момент ДТП автомобіль відповідача був застрахований в АТ «СГ «Ю.БІ.АЙ» та його власником відповідно до страхового полісу був ОСОБА_4 Після ДТП ОСОБА_3 звернувся з відповідною заявою до вищеназваної страхової компанії з проханням відшкодувати завдану йому матеріальну шкоду. Додатково ним було надано всі необхідні документи для проведення відшкодування.

Наприкінці червня 2017 року, не дочекавшись від страхової компанії сплати відшкодування, позивач звернувся з письмовою заявою до страховика з проханням надати йому копії документів, на підставі яких оцінено розмір заподіяної шкоди та порядок обчислення страхового відшкодування. До теперішнього часу позивач не отримав ні відшкодування, ні копії цих документів, тому позивач вимушений був самостійно звернутись до спеціаліста з визначення цього розміру.

20 червня 2017 року на адресу ОСОБА_5 ним було направлено телеграму, якою запрошено його для участі у огляді пошкодженого автомобілю позивача. 20 червня 2017 року ОСОБА_4 був присутній на цьому огляді.

Оскільки добровільно вирішити питання стосовно відшкодування шкоди відповідачами позивач не має змоги, він вимушений звернутися за захистом до суду.

Рішенням Кам'янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 30 листопада 2017 року (а.с. 128-133) позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено у повному обсязі.

Стягнуто з АТ «СГ «Ю.БІ.АЙ -КООП» на користь ОСОБА_3 страхове відшкодування в розмірі 100000,00 грн. у рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої ДТП.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 у рахунок відшкодування матеріальної шкоди шкоду, завдану автомобілю в результаті ДТП, в розмірі 82000,00 грн., послуги за проведення дослідження автомобіля в розмірі 1200,00 грн., виклик відповідача на дослідження - 66,00 грн., послуги евакуатора 800,00 грн., а всього 84066,00 грн.

Стягнуто з АТ «СГ «Ю.БІ.АЙ - КООП» на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 1000,00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судові витрати пов'язані зі сплатою судового збору у розмірі 840,66 грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, відповідач ПрАТ «Страхова група «Ю.БІ.АЙ-КООП» у своїй апеляційній скарзі (а.с. 141-146) просило рішення суду першої інстанції скасувати в частині стягнення з АТ «Страхова група «Ю.БІ.АЙ-КООП»на користь ОСОБА_3 страхового відшкодування в розмірі 100000,00 грн.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3 є власником автомобілю GREAT WALL Voleex C30 державний реєстраційний знак НОМЕР_3. (а.с.5)

03 травня 2017 року о 7 годині 30 хвилин ОСОБА_4, рухаючись по автодорозі Р-37 Енергодар - Василівка - Борунськ в районі км 13+900, керуючи транспортним засобом - автомобілем ВАЗ 2101 державні номерні знаки НОМЕР_2, не надав дорогу автомобілю GREAT WALL державний реєстраційний знак НОМЕР_3, який наближався до перехрестя з правого боку по головній дорозі. В результаті відбулось зіткнення автомобілів та внаслідок ДТП транспортний засіб позивача було пошкоджено.

Постановою судді Камянсько-Дніпровського районного суду від 23 травня 2017 року ОСОБА_4 було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в сумі 340,00 грн. (а.с.8). Постанова набрала законної сили 06.06.2017р.

Відповідно до висновку №99 від 04 липня 2017 року, проведеного судовим експертом Козаковим О.О., вартість матеріальної шкоди, завданої власнику автомобіля GREAT WALL Voleex C30 державний реєстраційний знак НОМЕР_3 в результаті пошкоджень після ДТП складає 183 567 грн. 12 коп.

Задовольняючи позов, щодо стягнення грошових сум з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «Ю.БІ.АЙ-КООП», суд першої інстанції обґрунтовано виходив з положень ст. ст.22 ЦК України, за якими особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Матеріалами справи встановлено та не оспорюється сторонами, що шкода була завдана позивачеві винними діями відповідача ОСОБА_4 при керуванні ним транспортним засобом.

Відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов'язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров'я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов'язкове страхування). До відносин, що випливають із обов'язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов'язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом № 1961-IV.

Метою здійснення обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон № 1961-IV (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону № 1961-IV).

Договір обов'язкового страхування відповідальності укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 988 ЦК України страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Відповідно до статті 6 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Таким чином, встановлено, що ДТП сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, отже настає цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 як застрахованої особи за шкоду, заподіяну майну позивачеві, а Приватне акціонерне товариство «Страхова група «Ю.БІ.АЙ-КООП» зобов'язане відшкодувати завдану потерпілій стороні майнову шкоду у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на необґрунтованість судового рішення, при цьому зазначає, що розмір відновлювального ремонту автомашини позивача дорівнює вартості транспортного засобу до настання ДТП. Тому, як вважає апелянт в таких випадках транспортний засіб вважається знищеним, а ремонт економічно необґрунтованим. За таких обставин на думку апелянта відшкодуванню підлягає різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП а також витрати на евакуацію.

Відтак на думку Приватного акціонерного товариства «Страхова група «Ю.БІ.АЙ-КООП» розмір відшкодування необхідно встановити шляхом визначення різниці між вартістю автомашини до пошкодження та вартістю неушкоджених залишків.

Досліджуючи обставини справи та оцінюючи доводи апелянта , судова колегія враховує наступне.

Відповідно до частин першої та другої статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Обов'язок відшкодувати шкоду позивачеві виник у Приватного акціонерного товариства «Страхова група «Ю.БІ.АЙ-КООП» після скоєння ДТП особою. відповідальність якої була застрахована.

Незважаючи на це, протягом тривалого часу з 2017 року зазначений обов'язок страховиком не був виконаний навіть в межах, зазначених ним у апеляційній скарзі.

Статтею 25 Закону України "Про страхування" передбачено, що здійснення страхових виплат проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника і страхового акта, який складається страховиком або уповноваженою особою, у формі, що визначається страховиком.

Завдання потерпілому шкоди внаслідок ДТП особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобов'язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди у повному обсязі відповідає обов'язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов'язання згідно з договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у якому потерпілий так само має право вимоги до боржника (у договірному зобов'язанні ним є страховик).

Таким чином, потерпілому, як кредитору, належить право вимоги в обох видах зобов'язань - деліктному та договірному.

Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав.

Посилання на те, що позивач має отримати лише різницю між вартістю автомашини до пошкодження та залишковою вартістю не узгоджується з положеннями закону та наданими позивачем доказами.

Так, об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону).

Статтею 37 Закону визначено виключний перелік підстав для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) і матеріалами справи не встановлено будь наявності будь-яких підстав для такої відмови.

Відповідно до статті 30 Закону № 1961-IV транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до ДТП. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП.

Отже, якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. Порядок відшкодування шкоди, пов'язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано вищенаведеною статтею 30 Закону № 1961-IV.

За змістом указаної правової норми транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним.

Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують його вартість до ДТП.

За висновком експерта, вартість відновлювального ремонту не перевищує ринкову вартість автомашини позивача ( п. 2.9.2. висновку), а тому посилання відповідача на те, що ремонт є недоцільним суперечить положенням закону, за якими саме власникові належить право обрання способу захисту свого порушеного права.

Тож суд першої інстанції, ухвалюючи рішення, виходив з наявних у матеріалах справи доказів, наданих позивачем у відповідності із процесуальним законом, і керувався принципами змагальності та диспозитивності цивільного судочинства.

Наведені вище обставини свідчать про те, що суд першої інстанції, мотивуючи своє рішення, вірно проаналізував норми закону та дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог .

Доводи скарги та матеріали справи не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права.

З огляду на викладене, судова колегія не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова група «Ю.БІ.АЙ-КООП» залишити без задоволення.

Рішення Камянсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 30 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 28.01. 2019 року.

Головуючий О.В. Крилова

Судді: С.В. Кухар

О.З. Поляков