ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/7688/18 Номер провадження 22-ц/814/400/19Головуючий у 1-й інстанції Блажко І.О. Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: головуючого (судді-доповідача) Карпушина Г.Л., суддів Абрамова П.С., Хіль Л.М., при секретарі судового засідання Діхтяр Т.В., -

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 27 листопада 2018 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору Київський відділ державної, виконавчої служби міста Полтава про стягнення заборгованості по аліментах та неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2018 року ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по аліментах на утримання сина ОСОБА_4 у розмірі 8711 грн. 25 коп. та неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів у розмірі 68 496 грн. 88 коп. В ході розгляду справи остання уточнила свої вимоги та остаточно прохала стягнути з відповідача заборгованості по аліментах у розмірі 5603 грн. 25 коп. та неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів у розмірі 39639 грн. 10 коп.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідач не виконує належним чином батьківський обов'язки та рішення суду, у зв'язку з чим з вини останнього утворилася заборгованість перед позивачем.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 27 листопада 2018 року позовні вимоги задоволено повністю.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 заборгованість по аліментах у розмірі 5603 грн. 25 коп., неустойку (пеню) в сумі 39 639 грн. 10 коп., а всього 45 242 грн. 35 коп.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп.

Не погодившись із вказаним рішенням, його в апеляційному порядку оскаржив відповідач. В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, прохав рішення районного суду скасувати та відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, в разі не задоволення його вимог в апеляційній скарзі зменшити суму пені до суми заборгованості зі сплати аліментів.

Вважає, що судом першої інстанції безпідставно не враховано, що відповідач з травня 2016 року почав погашати аліменти із переплатою, тобто сума переплати не врахована у стягнуту суму районним судом. Також не враховано судом першої інстанції, що боржник є інвалідом, з 2012 року третя група інвалідності, а з 27.11.2018 року друга група інвалідності, оскільки відбулися ускладнення стану здоров'я, що потребує додаткових коштів на лікування, та унеможливлює заробіток додаткових коштів окрім пенсії по інвалідності, яку він отримує.

На апеляційну скаргу подала відзив ОСОБА_3 у якому зазначила, що рішення суду постановлено з дотримання норм як матеріального та процесуального права, а тому апеляційна скарга відповідача не підлягає до задоволення, а рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Вказує, що органами ВДВС цілком законно та правомірно нараховано передбачені чинним законодавством України заборгованість по сплаті аліментів та пеня за прострочення їх виплати.

На відзив подав заперечення ОСОБА_2, зазначаючи, що позивачем безпідставно зазначено, що відповідач отримував за весь період позову допомогу, адже це з 25.09.18 до 17.11.2018, в той час, як допомогу він отримував з 01.07.2018 по 31.12.2018 р. (а.с.66), тобто співпадає приблизно 2 місяці.

Більше того, позивачка неправильно тлумачить інформацію з а.с. 66 розраховуючи суму допомоги (26 942 грн.), починаючи з 01.07.2015, в той час, як у листі (а.с.66) чітко вказаний період сплати допомоги (01.07.2018 по 31.12.2018), а зі слів в останньому абзаці, що «Інших соціальних виплат за період з 01.07.2015 року по 01.07.2018 р. ОСОБА_2 не отримував» неможливо зробити однозначний висновок, що вищевказана допомога виплачувалась, як стверджує позивачка, починаючи з 01.07.2015, адже таке тлумачення суперечило б вище зазначеному періоду з 01.07.2018 по 31.12.2018 р.

Позивачкою як і районним судом не взято до уваги, що відповідач є інвалідом, спочатку 3-ї групи, а в подальшому 2-ї групи, що дає зробити висновок, що стан здоров'я ОСОБА_2 погіршився, у зв'язку з чим чітко зазначено у висновку МСЕК протипоказання до роботи із статико-динамічним навантаженням на хребет.

Окрім цього, позивачем у відзиві зазначено, що відповідач не бажає бачити сина і разом з тим замовчує факт, що ОСОБА_2 на протязі з 2015 по 2018 роки купував речі синові та давав кишенькові кошти у розмірі 500 грн.

Судове засідання проводилось в порядку письмового провадження за відсутності сторін по справі, з дотриманням принципу гласності судового процесу та забезпеченням сторонам права на своєчасне та повне отримання інформації про хід та результати розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

У відповідності з ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У відповідності до положень ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно ч.1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 30.11.2015 року по справі 554/8510/15-ц рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 24.09.2015 року змінено, визначивши розмір аліментів, що підлягають стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3, на утримання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 01.07.2015 року до досягнення дитиною повноліття. В іншій частині залишено без змін. (а.с.5-6)

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 17.08.2017 року у справі №554/5370/17 позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про збільшення аліментів задоволено. Змінено розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_3, на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 згідно рішення Апеляційного суду Полтавської області від 30.11.2015 року з ј частини всіх видів заробітку відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на 1/4 частину всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з моменту подання заяви і до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір у сумі 640 грн. на користь держави (а.с.7)

Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_4, Серія НОМЕР_1 виданого 07.04.2015 року, де зазначено, що батько ОСОБА_2, мати ОСОБА_5.(а.с.4)

Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 01.03.2003 року по 19 лютого 2010 року.

Відповідно до довідки-розрахунку № 50753 від 12.11.2018 року заборгованість по аліментам згідно виконавчого листа №554/8510/15-ц від 24.12.2015 року, виданого Октябрським районним судом про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ј частини всіх видів заробітку відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 01 липня 2015 року. Відповідно до виконавчого листа №554/5370/17 від 17.08.2017 року, виданого Октябрським районним судом м. Полтави про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ј частину всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з моменту подання заяви і до досягнення дитиною повноліття, щомісячно, починаючи з 01 липня 2015 року заборгованість по аліментах станом на 31.08.2018 року складає 5603 грн. 25 коп. (а.с.70-73).

Задовольняючи у повному обсязі позовні вимоги районний суд виходив з того, що у ОСОБА_2 виникла заборгованості по аліментах з його вини, оскільки він зобов'язаний сплачувати аліменти за рішенням суду, зважаючи на викладене одержувач аліментів має право як на стягнення даної заборгованості, так і на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені.

Погоджуючись в цілому з обґрунтованістю позовних вимог, колегія суддів, не може погодитись, з висновками місцевого суду щодо правильності розрахунку пені та періоду заборгованості, яка виникла з вини відповідача, оскільки вони не відповідають обставинам справи та порушують норми матеріального та процесуального права, а тому підлягають уточненню шляхом внесення змін до рішення суду.

Статтею 180 СК України встановлено обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов'язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Згідно ч.1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов'язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов'язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов'язання боржником. Після порушення боржником свого обов'язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов'язку сплатити аліменти.

У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов'язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

З матеріалів справи убачається, що відповідач на даний час має другу групу інвалідності, даний факт підтверджується випискою із МСЕК - Серія АВ №0031041 з 27.11.2018 року (а.с.33). На момент ухвалення рішення про збільшення розміру аліментів у 2017 році на неповнолітню дитину у відповідача була третя група інвалідності, яка затверджена МСЕК від 27.11.2018 року Серія АВ №0031041 (а.с.108).

З розрахунку наданого ВДВС убачається, що з липня 2015 року по квітень 2016 року відповідачем, не дивлячись на отримання останнім доходу, не вчинялося ніяких дій по виконанню рішення Октябрського районного суду міста Полтави від 30.11.2015 року з чого можна зробити висновок, що заборгованість по аліментах утворилася з вини ОСОБА_2

В подальшому відповідачем сплачувалися аліменти у більшій від встановленої суму з травня 2016 року по червень 2017 року, а різниця йшла на погашення боргу за попередні місяці. З липня 2017 року по день звернення до суду з позовом, відповідачем аліменти сплачувалися, однак не в достатній мірі згідно вимог чинного законодавства, оскільки збільшувався поступово прожитковий мінімум на дитину відповідного віку.

Зважаючи на те, що відповідач є інвалідом та за станом здоров'я не може повноцінно працювати та отримувати більший дохід, розмір пенсії по інвалідності, яку отримує відповідач є мізерним та не забезпечує останньому можливість на достатньому рівні задовольняти необхідні людські потреби, це без врахування того, що останній отримує лише 50% доходу, колегія суддів приходить до висновку, що заборгованість з аліментів з липня 2017 року по серпень 2018 року включно, виникла не з вини відповідача.

Тому, колегія суддів приходить до висновку що задоволенню підлягають вимоги позивача щодо стягнення пені лише щодо заборгованості по аліментах, яка виникла в період з липня 2015 року по квітень 2016 року, оскільки дана заборгованість утворилася саме з вини боржника.

Статтею 180 СК України встановлений обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов'язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Згідно частини 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789 ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Статтею 51 Конституції України та статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно частини 1 статті 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними або за рішенням суду.

Суд першої інстанції правомірно та з урахуванням наданих доказів стягнув заборгованість по аліментах у розмірі 5603 грн. 25 коп.

Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Отже, розмір неустойки з липня 2015 року по квітень 2016 року включно становить 37 783 грн.61 коп., а саме: липень 2015 року - 385,8 *1%*( з 01.08.15 р. по 26.11.18р.)1213 днів =4679 грн. 75 коп.; серпень 2015 року - 385,8*1% * (з 01.09.15р. по 26.11.18р.) 1182 дня = 4560 грн.16 коп.; вересень 2015 року - 436,5*1%*(з 01.10.15 р. по 26.11.18р.) 1152 = 4444 грн. 42 коп.; жовтень 2015 року - 436,5*1%*(01.11.15 р. по 26.11.18 р.) 1121 день = 4893 грн. 17 коп.; листопад 2015 року - 436,5*1%*(з 01.12.15р. по 26.11.18 р.) 1090 днів = 4757 грн. 85 коп.; грудень 2015 року - 436,5*1%*(з 01.01.16 р. по 26.11.18 р.) 1060 днів = 4626 грн. 90 коп.; січень 2016 року - 436,5*1%*(з 01.02.16 р. по 30.04.16 р.) 89 днів = 388 грн. 49 коп., 330,8*1%*(з 01.05.16р. по 31.05.16р.) 30 днів = 99 грн. 24 коп., 225,1*1%*(з 01.06.16 р. по 30.06.16 р.) 29 днів = 65 грн. 28 коп., 119,4*1%*(з 01.07.16 р. по 31.07.16 р.)30 днів = 35 грн. 82 коп., 13,7*1%*(з 01.08.16 р. по 31.08.16 р.) 30 днів = 4 грн. 11 коп.; лютий 2016 року 436,5*1%*(з 01.03.16 р. по 31.08.16 р.) 183 дня = 798 грн. 80 коп., 317,1*1%*(з 01.09.16 р. по 30.09.16 р.) 29 днів = 91 грн. 96 коп., 211,4*1%*(з 01.10.16 р. по 31.10.16 р.) 30 днів = 63 грн. 42 коп., 105,7*1%*( з 01.11.16р. по 30.11.16р.) 29 днів = 30 грн. 65 коп.; березень 2016 року - 436,5*1%*(з 01.04.16 р. по 30.11.16р.) 243 дні = 1060 грн. 70 коп., 425,4*1%*(з 01.12.16 р. по 26.11.18р.) 725 днів = 3084 грн. 15 коп.; квітень 2016 року - 436,5*1%*(з 01.05.16 р. по 26.11.18 р.) 939 днів = 4098 грн. 74 коп. Даний висновок узгоджується із правовою позицією ВП ВС по справі № 572/1762/15-ц від 25 квітня 2018 року.

Однак, суд першої інстанції не взяв до уваги той факт, що сума неустойки не може перевищувати суму заборгованості по аліментам. Враховуючи обмеження щодо розміру пені, які містяться в ч.1 ст. 196 СК України, стягненню з відповідача підлягає пеня в розмірі 5603,25 грн.

Доводи апелянта, частково враховуються судом апеляційної інстанції, що знайшло відображення у викладених вище мотивах, та не можуть бути підставою для повної відмови у задоволенні позову, оскільки вони не підтвердженні доказами того, що відповідач в повній мірі позбавлений можливості отримувати доходи та відповідно виконувати свій батьківський обов'язок по утриманню сина.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, та зміни рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 27 листопада 2018 року в частині суми пені, яка підлягає стягненню з ОСОБА_2 за прострочення сплати аліментів.

Керуючись ст.ст.374,376,382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 27 листопада 2018 року змінити, зменшивши суму неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів яка підлягає стягненню з відповідача до 5603 (п'яти тисяч шістсот трьох гривень) гривень. 25 (двадцяти п'яти) копійок.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 29 січня 2019 року.

Головуючий - суддя: ___________________ Г.Л. Карпушин

Судді: ___________________П.С. Абрамов _________________ Л.М. Хіль