Справа № 473/4978/19
РІШЕННЯ

іменем України

"13" грудня 2019 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі головуючого - судді Вуїва О.В., за участю секретаря судового засідання Заблоцької М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вознесенську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Вознесенської міської ради Миколаївської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Відділ у Вознесенському районі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області, про визнання права власності на земельну ділянку,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Вознесенської міської ради про визнання права власності на земельну ділянку в якому вказувала, що на підставі договору купівлі-продажу від 03 березня 2000 року вона придбала у ОСОБА_2 житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1 .

Водночас, придбаний будинок знаходиться на земельній ділянці, площею 0,0907 га., призначеній для його обслуговування.

Право власності щодо ділянки зареєстроване за попереднім власником будинку (продавцем) ОСОБА_2 (який ІНФОРМАЦІЯ_1 помер).

Зважаючи на те, що до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розташовані та яка необхідна для їх обслуговування, що належить відчужувачу майна, а тому ОСОБА_1 просила визнати її власником земельної ділянки, площею 0,0907 га., розташованої по АДРЕСА_1 , призначеної для обслуговування житлового будинку.

Позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилися, проте від них надійшли письмові заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі.

Представник відповідача Вознесенської міської ради в судове засідання не з`явився, проте надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, вирішення питання щодо задоволення позову залишив на розсуд суду.

Представник третьої особи - Відділу у Вознесенському районі Головного управління Держгеокадастру в судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив.

Суд вважав можливим розглянути справу без особистої участі позивачки, представників сторін та третьої особи, оскільки матеріали справи містять всі необхідні відомості про обставини справи.

Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, оглянувши матеріали цивільної справи №473/3067/19 за позовом ОСОБА_1 до Вознесенської міської ради Миколаївської області про визнання договору купівлі-продажу дійсним, суд прийшов до наступного.

Зокрема, судом встановлено, що на підставі біржового договору купівлі-продажу від 03 березня 2000 року, реєстр №29 (визнаного дійсним рішенням Вознесенського міськрайонного суду від 04 вересня 2019 року) ОСОБА_1 набула у власність житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1 .

Водночас, придбаний будинок знаходиться на земельній ділянці, площею 0,0907 га., призначеній для його обслуговування.

Право власності щодо ділянки на підставі Державного акту на право приватної власності на землю від 02 лютого 1994 року (зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №5771) зареєстроване за попереднім власником будинку (продавцем) ОСОБА_2 (який ІНФОРМАЦІЯ_1 помер).

Відповідно до ст. 30 ЗК України 1990 року (чинного на час виникнення спірних правовідносин), при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об`єктами переходить і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі та споруди.

Разом з тим, згідно п.п. ґ п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» (далі постанова Пленуму), при переході права власності на будівлі та споруди за цивільно-правовими угодами, укладеними до 1 січня 2002 р., згідно з положеннями чинної до цієї дати ст. 30 ЗК до набувача від відчужувача переходить належне йому право власності або право користування земельною ділянкою, на якій розташовані будівлі та споруди, якщо інше не передбачалось у договорі відчуження.

При вирішенні вимог про визначення розміру земельної ділянки, необхідної для обслуговування житлового будинку, будівлі або споруди, право власності на які при їх відчуженні перейшло до набувача без визначення в договорі права на земельну ділянку, суд має з`ясовувати, зокрема, чому це питання не було визначено в договорі, можливість укладення між відчужувачем і набувачем додатку до цього договору щодо права набувача на земельну ділянку та чи не свідчить реальна можливість використання всієї земельної ділянки за цільовим призначенням саме про той розмір земельної ділянки для обслуговування житлового будинку, будівлі або споруди, який існував до їх відчуження (п. 18-1 постанови Пленуму).

Судом встановлено, що на час виникнення спірних відносин законом було передбачено, що при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об`єктами від відчужувача до набувача автоматично переходило і право власності або право користування земельною ділянкою без укладення окремого договору відносно цього майна. Можливість укладення між відчужувачем і набувачем окремого договору щодо права набувача на земельну ділянку на час розгляду справи втрачена. Реальна можливість використання всієї земельної ділянки за цільовим призначенням свідчить саме про той розмір земельної ділянки для обслуговування житлового будинку, будівлі або споруди, який існував до їх відчуження.

За таких обставин суд вважає, що вимоги позивачки є обґрунтованими, а її цивільне право підлягає захисту шляхом визнання її власником спірного майна.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Вознесенської міської ради Миколаївської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Відділ у Вознесенському районі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області, про визнання права власності на земельну ділянку задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на земельну ділянку площею 0,0907 гектарів, розташовану по АДРЕСА_1 , призначену для обслуговування житлового будинку, що належала ОСОБА_2 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю від 02 лютого 1994 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №5771.

Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Суддя : Вуїв О.В.