Номер провадження: 22-ц/813/772/19
Номер справи місцевого суду: 520/63/17
Головуючий у першій інстанції Бескровний Я.В.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.11.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого Сєвєрової Є.С.,

суддів: Вадовської Л.М., Колеснікова Г.Я.,

за участю секретаря Чепрас А.І.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідачТовариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект»

третя особа ОСОБА_2

третя особаПублічне акціонерне товариство «Укрсиббанк»

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» на рішення Київського районного суду м. Одеси від 20 квітня 2018 року у складі судді Безкровного Я.В.,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася з позовом до ТОВ «Кей-Колект», за участю третіх осіб: ОСОБА_2 , ПАТ «Укрсиббанк» про:

- визнання припиненим договору іпотеки від 16.08.2005, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Калінюком О.Б., зареєстрованого в реєстрі за №2406, укладеного між ОСОБА_1 та АКІБ «Укрсиббанк» (ПАТ «Укрсиббанк»);

- визнання припиненим договору відступлення права вимоги за договорами іпотеки від 13.02.2012, посвідченого приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Саєнко Е.В., реєстраційний № обтяження 9616753, за яким іпотекодержателем квартири за адресою: АДРЕСА_1 виступає ТОВ «Кей-Колект»;

- зняття заборони відчуження нерухомого майна, а саме квартири за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 , накладену приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Калінюком О.Б. за №67, реєстр. № обтяження 3661681, у зв`язку з укладенням договору іпотеки №2406 від 16.08.2005 та вилучення вказаного запису з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що 16.08.2005 між ОСОБА_2 та АКІБ «УкрСиббанк» укладено договір про надання споживчого кредиту в сумі еквівалентній 21 000 доларів США на строк користування до 16.08.2012. На виконання взятих зобов`язань за кредитним договором, між Банком та позивачем укладено іпотечний договір відповідно до якого останній передав Банку в іпотеку нерухоме майно, яке належить йому на праві власності, а саме трикімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . Накладено заборону відчуження вказаного нерухомого майна до припинення договору. Так як заборгованість за кредитним договором сплачена у повному обсязі, кредитний договір є виконаним, а тому строк дії його сплив. Отже, похідне зобов`язання у вигляді забезпечення іпотекою підлягає припиненню, а тому відсутні підстави для утримання під обтяженням чи обмеженням майна позивача переданого в іпотеку.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 20 квітня 2018 року позов задоволено частково. Визнано припиненим договір іпотеки від 16.08.2005, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Калінюком Ю.Б., зареєстрований в реєстрі за №2406, укладений між ОСОБА_1 та АКІБ «Укрсиббанк». Знято заборону відчуження нерухомого майна, а саме квартири за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 , накладену приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Калінюком Ю.Б., за №64 реєстр обтяження №3661681. У задоволенні позову в іншій частині відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, відповідач звернувся з апеляційною скаргою в якій просить скасувати повністю рішення суду та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити. Апелянт зазначив, що позивачем та третьою особою ОСОБА_2 не надано доказів погашення заборгованості перед Банком, судом не встановлено дійсність сплаченої заборгованості, не досліджено того факту, що після відступлення права вимоги до первісного відповідача, ТОВ «Кей-Колект», ПАТ «Укрсиббанк» за місцем реєстрації позивача та третьої особи ОСОБА_2 направлялися повідомлення про відступлення права вимоги, у яких зазначався сума заборгованості в розмірі 5 917,42 доларів США. Дані листи повернулися до ПАТ «Укрсиббанк» із відміткою «за закінченням терміну зберігання». Отже, ПАТ «Укрсиббанк» здійснено всі можливі заходи для належного повідомлення позивача та позичальника про наявність заборгованості за вказаним кредитним договором. Позивач та позичальник не повідомляли відповідача та ПАТ «Укрсиббанк» про зміну свого місця реєстрації чи проживання, що свідчить про їх навмисне ухилення від отримання рекомендованого листа, відправленого ПАТ «Укрсиббанк». Позивачем не надано доказів про припинення основного зобов`язання на підставі його виконання та відсутності заборгованості за відсотками. Твердження позивача про те, що зобов`язання за кредитним договором повністю виконане внаслідок сплати заборгованості в сумі, яка встановлена заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 08.12.2008, внаслідок чого сплинув строк дії кредитного договору, а тому іпотека є припиненою є безпідставними. Пунктом 1.2.1 кредитного договору визначено, що надання кредиту здійснюється з 16.08.2005 по 16.08.2012. Так як питання припинення, розірвання, визнання недійсним окремих положень договору відносно зазначеного кредитного договору не заявлялися та не розглядалися, договір на момент ухвалення та виконання рішення Київського районного суду м. Одеси від 08.12.2008 продовжував свою дію.

Позивач та третя особа в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

За вимогами частини першої статті 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи.

У разі відсутності заяви про зміну місця проживання та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, судова повістка надсилається учасникам справи на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

З матеріалів справи встановлено, що позивач вказав свою та третьої особи адресу для кореспонденції: АДРЕСА_1 , заяви з повідомленням про іншу (нову) адресу до суду першої інстанції не подавав та про наявність у нього засобів зв`язку суд не повідомляв. Крім того матеріали справи свідчать, що ОСОБА_1 за вказаною адресою зареєстрована з 23.11.1988 (т.1, а.с. 244а).

Відповідно до запиту щодо доступу до персональних даних від 29.12.2018 ОСОБА_2 з 23.11.88 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (т.1 а.с. 208). Відповідно до запиту щодо доступу до персональних даних від 22.03.2019 ОСОБА_2 по м. Одесі та Одеській області не значиться.

Судові повістки про виклик, які надсилалися на адресу реєстрації позивача та фактичну адресу третьої особи неодноразово поверталися до суду з позначкою «за закінченням терміну зберігання» (т.1 а.с. 184а-186, 188-189; 195-198; 214-215;226-227). Також 13.12.2018 та 27.03.2019 направлялися судові повістки на адресу позивача та третьої особи кур`єрською доставкою, однак повістки вручені не були у зв`язку з відмовою отримувача (т.1 а.с. 218, 219, 235, 236), що свідчить про відмову позивача та третьої особи від одержання повісток.

16.07.2019 судом апеляційної інстанції опубліковано повідомлення про виклик позивача та третьої особи до суду шляхом розміщення на офіційній веб-сторінці суду (т.2 а.с. 15, 20).

Виходячи з вищевказаного, враховуючи строки розгляду справи, тривалість перебування справи в провадженні суду, а саме з січня 2017 року, баланс інтересів учасників справи у її розгляді, освідомленість інших учасників про розгляд справи, обов`язок позивача цікавитися долею власного позову, думку осіб, які прийняли участь у судовому засіданні про можливість розгляду справи за відсутності інших осіб, суд вирішив розглянути справу за відсутності інших її учасників.

Заслухавши суддю-доповідача, представників відповідача та третьої особи, дослідивши доводи наведенні в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Матеріали справи свідчать, що між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №498-08 ПОУ П від 16.08.2005 за умовами якого Банк надав ОСОБА_2 кредит у сумі еквівалентній 21 000 доларів США строком до 16 серпня 2012 року. ОСОБА_2 отримавши кредит, зобов`язався своєчасно повернути кредитні кошти, сплачувати відсотки за його користування в сумі та строки відповідно до умов зазначеного договору. Позичальник, в свою чергу, зобов`язався достроково повернути отриманий кредит у повному обсязі у випадках передбачених договором (т.1 а.с. 6-7).

В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між Банком та ОСОБА_1 укладено іпотечний договір від 16 серпня 2005 року, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Калінюком О.Б., відповідно до умов якого іпотекодавець передав в іпотеку нерухоме майно, яке належить йому на праві власності, а саме: трикімнатну квартиру АДРЕСА_2 . Вказаний договір посвідчений приватним нотаріусом та накладено заборону відчуження зазначеної в договорі іпотеки квартири до припинення договору (т. 1, а.с. 9).

У зв`язку з невиконанням взятих на себе зобов`язань, заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 08.12.2008 у справі позовом АКІБ «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості позов задоволено. Стягнуто з відповідачів солідарно на користь АКІБ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором №498-08 ПОУ П від 16.08.2005 у розмірі 77 961,80 грн., яка складається з: заборгованості за простроченим кредитом 76 255, 91 грн., заборгованості за простроченим відсоткам за користування кредитом - 1 592 грн, 72 грн., суми пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом 106, 20 грн., суми пені за несвоєчасне погашення заборгованості по відсоткам 6, 97 грн. та судові витрати (т.1, а.с. 12-14).

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 01.11.2010 розстрочено виконання вищевказаного рішення в частині стягнення в солідарному порядку заборгованості щомісячними платежами по 200 доларів США до повного погашення заборгованості.

13.02.2012 між ПАТ «УкрСиббанк», яке є правонаступником АКІБ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» укладено договір факторингу №2 за яким Банк передав ТОВ «Кей-Колект» право вимоги, зокрема, за кредитним договором №498-08 ПОУ П від 16.08.2005 та договором іпотеки від 16.08.2005 (т.1 а.с. 61-64).

29.02.2012 АТ «УкрСиббанк» направило на адресу ОСОБА_4 , ОСОБА_1 повідомлення про відступлення прав вимоги за кредитним договором (т.1, а.с.66-71).

Як вбачається з Витягу з Додатку №1 договору факторингу, борг ОСОБА_2 за кредитним договором фактичний розмір невиконаного грошового зобов`язання за кредитним договором у гривневому еквіваленті станом на 13.02.2012 становить 47 279, 60 грн., у валюті кредиту 2 733,17 дол. США, нараховані несплачені відсотки в валюті кредиту становлять 3 184, 25 дол. США.

На виконання умов п.5.8 та 11.1 кредитного договору, ТОВ «Кей-Колект» на адресу позивача та боржника ОСОБА_2 09.07.2014 надіслало лист з вимогою про повне дострокове повернення кредитних коштів за вищевказаним кредитним договором нарахованих процентів та комісій у повному обсязі у сумі 3 066,54 дол. США протягом 30 днів (а.с.16-17).

Задовольняючи позовні вимоги в частині припинення договору іпотеки та зняття заборони на відчуження квартири, суд виходив з того, що ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у період з 19.02.2008 по 10.02.2014 сплатили кредитну заборгованість про що свідчить надана позивачем роздруківка сум сплати.

Разом із тим належні докази на підтвердження оплати у справі відсутні, додана до позовної заяви роздруківка, на яку суд послався як на доказ погашення боргу, містить лише інформацію щодо дати сплат сум та посилання на номери квитанції, однак позивачем до вказаної роздруківки не надано квитанції, які б підтверджували такі оплати.

Натомість з Витягу з Додатку №1 до договору факторингу вбачається наявність боргу ОСОБА_2 за кредитним договором станом на 13.02.2012 становила 47 279, 60 грн., у валюті кредиту 2 733,17 дол. США, нараховані несплачені відсотки в валюті кредиту становлять 3 184, 25 дол. США.

Відповідно до довідки рахунку залишку заборгованості ОСОБА_2 станом на 15.07.2019 заборгованість становить 2 869, 54 дол. США та 73 921,69 грн. (т.2 а.с. 10).

Вказаний факт позивачем та третьою особою не спростовано, належних та допустимих доказів не надано.

За приписами положень ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Іпотека припиняється, окрім іншого, у разі припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору.

Основне зобов`язання - зобов`язання боржника за договорами позики, кредиту, купівлі-продажу, лізингу, а також зобов`язання, яке виникає з інших підстав, виконання якого забезпечене іпотекою (ст. 1 Закону України «Про іпотеку»).

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Позивачем не доведено факту припинення основного зобов`язання за кредитним договором на підставі його виконання та відсутності заборгованості перед відповідачем по процентам, а тому вимога про визнання припиненим договору іпотеки задоволенню не підлягає.

Враховуючи, що вимога про зняття заборони є похідною від вимоги про визнання іпотеки припиненою в задоволенні позову в цій частині також слід відмовити.

Не підлягають задоволенню вимоги про визнання припиненим договору відступлення права вимоги, оскільки вимоги в цій частині не обгрунтовані.

З огляду на викладене та у відповідності до ст.376 ЦПК України рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам ст.263 ЦПК України, підлягає скасуванню із ухваленням нового судового рішення про відмову ОСОБА_1 в задоволені позову з мотивів та підстав, викладених вище.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» задовольнити.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 20 квітня 2018 року скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ТОВ «Кей Колект» про визнання припиненим договору іпотеки від 16 серпня 2005 року, договору відступлення права вимоги від 13.02.2012, зняття заборони відчуження нерухомого майна квартири АДРЕСА_2 відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 12.12.2019.

Головуючий:

Судді: