РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №:755/17895/18

Провадження №: 2/755/1698/19

"28" січня 2019 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі головуючої судді Марфіної Н.В. розглянувши в приміщенні суду в м. Києві у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3, про стягнення аліментів на навчання, -

у с т а н о в и в :

23.11.2018 року позивачка звернулась до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів на навчання, в якому просить суд стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі l/4 від усіх видів заробітку, щомісячно, до закінчення сином навчання. Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що позивачка вступила до шлюбу з відповідачем та ІНФОРМАЦІЯ_2. народила сина ОСОБА_3, батьком якого є відповідач, про що зазначено в Свідоцтві про народження сина. Позивачка вказує, що 19 лютого 2004 року шлюб між сторонами у справі було розірвано і сторони почали жити окремо, при цьому дитина залишилась проживати з позивачкою. 19 червня 2004 року позивачка уклала шлюб з ОСОБА_4 та взяла прізвище після одруження «ОСОБА_1». Позивачка зазначає, що відповідач не утримував сина, що стало підставою звернення до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання сина. На підставі рішення Дніпровського районного суду м. Києва, яке набрало законної сили 27.04.2004 року, було видано виконавчий лист №2-1798/1 від 22.06.2006 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі ј частини з усіх видів заробітку, щомісячно, починаючи з 16.04.2004 року і до досягнення дитиною повноліття. Позивачка зазначає, що на даний момент її син досяг 18-річноrо віку, але навчається на третьому курсі у вищому навчальному заклав, а саме - Національному університеті харчових технологій. Позивачка вказує, що до теперішнього часу вона отримувала від відповідача аліменти на утримання дитини до досягнення сином вісімнадцятиріччя, але виплати буяв нерегулярними, що підтверджується витягом з довідки - розрахунку заборгованості з аліментів за період з 01.01.2009 р. по ІНФОРМАЦІЯ_11 від 23.02.2018 року. За твердженням позивача, відповідач може надавати грошову допомогу сину який навчається, оскільки відповідач працює і на його утриманні ніхто не знаходиться. Позивачка вважає, що необхідно присудити у частці від заробітку (доходу) з ОСОБА_2 на її користь кошти (аліменти) на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ј від усіх видів заробітку відповідача до закінчення сином навчання.

Ухвалою суду від 29.11.2018 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, роз'яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_3.

27.12.2018 року до суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву зі змісту якого вбачається, що відповідач не визнає заявлених до нього позовних вимог та просить відмовити у задоволенні позову посилаючись на те, що він дійсно має сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, який на даний час навчається на третьому курсі у вищому навчальному заклад - Національному університеті харчових технологій. Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва, яке набрало законної сили 27.04.2004 було видано виконавчий лист №2-1798/1 від 22.06.2006 про стягнення з відповідача аліментів на утримання сина ОСОБА_3 у розмірі ј частини усіх видів заробітку, щомісячно, починаючи з 16.04.2004 і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач вказує, що позивач у своїй заяві не заперечила те, що вона отримувала аліменти на утримання дитини, однак вказала що виплати були не регулярними. З вказаним твердженням позивача відповідач не погоджується та зазначає, що за виконавчим листом №2-1798/1 з нього утримувалась частина усіх видів заробітку щомісячно, що підтверджується довідкою від 13.03.2018 за вихідним №126 про утримання за виконавчим листом №2-1798/1 від 22.06.2006. ІНФОРМАЦІЯ_11 ОСОБА_3 досяг повноліття, тому стягнення з відповідача аліментів на утримання сина було припинено. Крім того, позивач, керуючись ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» сама, в добровільному порядку 26.03.2018 року звернулася в Подільський РВДВС з заявою про повернення виконавчого документу без виконання. Відповідач вказує, що позивач у свій заяві посилається на те, що відповідно до ч. 1 ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Позивач зазначила, що відповідач може надавати допомогу сину, який навчається, оскільки відповідач працює, а на його утриманні ніхто не знаходиться. Відповідач вказує, що дане твердження позивача не відповідає дійсності, оскільки відповідач має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_3. Також, у заперечення доводів, викладених у позовній заяві, відповідач зазначає, що частино 3 статті 199 СК України, прямо передбачено, що право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. За твердженням відповідача, позивач разом з сином ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 тривалий час не проживає, оскільки в 2004 році позивачка уклала шлюб та проживає разом зі своїм теперішнім чоловіком ОСОБА_4, син в свою чергу вже досить тривалий час проживає з бабусею, про що в разі потреби, може свідчити він сам. Син позову про стягнення аліментів на період навчання не подавав, отже зважаючи на викладене, на думку відповідача, позивач взагалі не може звертатися до суду про стягнення аліментів на її користь на утримання дитини, оскільки це прямо суперечить нормам права. З огляду на викладені обставини, відповідач вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.

Як вбачається з матеріалів справи, третя особа ОСОБА_3 отримав ухвалу суду про відкриття провадження у справі та додатки до неї 13.12.2018 року (а.с. 26), однак жодних пояснень станом на час прийняття рішення у справі, третьою особою до суду не подано.

За змістом ст. 275 ЦПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Згідно ст. 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об'єктивно та всебічно з'ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_3. Його батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 3).

За змістом копії свідоцтва про розірвання шлюбу, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано, про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу 2004 року 19 лютого зроблено запис за №198 (а.с. 6).

19.06.2004 року ОСОБА_1 зареєструвала шлюб з ОСОБА_4 та змінила своє прізвище на «ОСОБА_1», що підтверджується копією свідоцтва про одруження (а.с. 7).

27.04.2004 року Дніпровським районним судом м. Києва був виданий виконавчий лист у справі №2-1798/1/2004 про стягнення з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі ј частини з усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 16.04.2004 року і до його повноліття (а.с. 8).

За змістом довідки-розрахунку №23987257/5 від 23.02.2018 року, загальна заборгованість з аліментів за період з 01.01.2009 р. по ІНФОРМАЦІЯ_11 становить 102703,24 грн. (а.с. 10-13).

Згідно довідки №147 від 23.10.2018 року виданої Національним університетом харчових технологій, ОСОБА_3 є студентом денної форми навчання Національного університету харчових технологій та закінчує навчання 30.06.2020 року (а.с. 9).

За змістом наявних в матеріалах справи копій паспортів ОСОБА_3 та ОСОБА_1, обоє зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 4-5).

При цьому, відповідач ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2, що підтверджується копією паспорту відповідача (а.с. 35-37).

Відповідно до змісту довідки №126 від 15.03.2018 року виданої ПзІІ «Амік Україна», про утримання за виконавчим листом №2-1798/1 від 22.06.2006 року, за період січень 2004 р. - грудень 2018 р. з ОСОБА_7 утримано 53832,47 грн. (а.с. 30-32).

Постановою державного виконавця Подільського РВДВС м. Києва від 11.04.2018 року (ВП №23987257), виконавчий лист №2-1798/1 виданий 22.06.2006 року Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на користь ОСОБА_1 в розмірі ј ч., повернуто стягувачу (а.с. 34).

Також судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_7, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 33).

Відповідно до положень ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

За змістом положень ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Відповідно до ст. 201 СК України, до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу.

Згідно ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

За змістом ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Вирішуючи спір по суті, суд приходить до висновку, що відповідач безпідставно зазначає про те, що позивачка не має права на звернення до суду, оскільки ОСОБА_3 з нею не проживає.

До такого висновку суд прийшов з урахуванням даних про реєстрацію місця проживання позивача та третьої особи, адже згідно паспортних даних адреси реєстрації позивача та третьої особи у справі збігаються (АДРЕСА_1).

Крім того, на підставі паспортних даних відповідача судом встановлено, що місце реєстрації відповідача є відмінним від місця реєстрації позивача і третьої особи, отже відповідач проживає окремо від позивача та свого сина ОСОБА_3

Також, суд приймає до уваги, що третя особа у справі ОСОБА_3, згідно повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 26) отримав ухвалу суду про відкриття провадження у справі особисто за адресою: АДРЕСА_1. Отже, ОСОБА_3 проживає разом зі своєю матір'ю - позивачем у справі, що надає позивачці право на звернення до суду із позовом про стягнення аліментів.

Поряд з цим, суд також приймає до уваги, що третя особа ОСОБА_3 отримавши ухвалу про відкриття провадження у справі 13.12.2018 року, до часу постановлення цього рішення будь-яких заперечень з приводу поданого позову суду не надав.

Ураховуючи, що третя особа у справі ОСОБА_3 навчається на денній формі навчання, що об'єктивно позбавляє повнолітню дитину можливості працювати та утримувати себе самостійно, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення аліментів в даному випадку є законними та обґрунтованими, адже за наведених умов дитина дійсно потребує матеріальної допомоги.

При цьому, з урахуванням положень ст. 182 СК України, суд зазначає, що стороною відповідача не здійснено посилань на те, що він не має можливості надавати сину матеріальної допомоги та відповідно не надано суду письмових доказів з цього питання.

Поряд з цим, визначаючи розмір аліментів у частці від заробітку, який має стягуватись з відповідача на утримання його повнолітньої дитини, що продовжує навчання, суд враховує наявність на утриманні у відповідача неповнолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_7, а також можливість надання утримання синові його матір'ю (позивачкою у справі) та приходить до висновку, що заявлений до стягнення розмір аліментів має бути зменшений до 1/6 частини від всіх видів доходів відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 182, 191, 192, 199, 200, 201 СК України, ст.ст. 76-81, 89, 141, 178, 247, 263-265, 275, 279, 354, 355, 430 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3, про стягнення аліментів на навчання - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_8, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_9, аліменти на утримання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_10, у розмірі 1/6 частини від всіх видів доходів щомісячно, починаючи з 23.11.2018 року і до досягнення ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_10, 23 (двадцяти трьох) річного віку.

Право на утримання (стягнення аліментів) припиняється у разі припинення навчання.

В іншій частині позову - відмовити.

Рішення в частині стягнення суми платежу в межах одного місяця підлягає негайному виконанню.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 28.01.2019 року.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1(АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1);

Відповідач - ОСОБА_2 (АДРЕСА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2);

Третя особа - ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, паспорт НОМЕР_4 виданий Дніпровським РВ ГУДМС України в м. Києві 03.04.2014 року).

Суддя -