Постанова

Іменем України

24 січня 2019 року

м. Київ

справа № 316/397/16-ц

провадження № 61-23712св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: СтупакО. В. (суддя-доповідач), Кузнєцова В. О., Погрібного С. О.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» на рішення Апеляційного суду Запорізької області від 07 лютого 2017 року у складі колегії суддів: Дашковської А. В., Кримської О. М., Кухаря С. В.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів

У березні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду із позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» (далі - ПАТ КБ «Приватбанк») про стягнення страхового відшкодування.

Свої вимоги позивач обґрунтовувала тим, що 11 липня 2013 року її син ОСОБА_5 та Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Інгосстрах» (далі - ПрАТ «СК «Інгосстрах») уклали договір страхування від нещасних випадків № ZPAONS-136В23Е.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 загинув.

Згідно з свідоцтвом про прийняття спадщини від 20 жовтня 2015 року вона є спадкоємцем ОСОБА_5 Спадщина складається із страхового відшкодування у розмірі 24 900,00 грн, яке 04 грудня 2013 року ПрАТ «СК «Інгосстрах» перерахувала на картковий рахунок НОМЕР_1, який відкритий у відділенні № 75 Запорізькій філії ПАТ КБ «Приватбанк» та належав ОСОБА_5 для видачі спадкоємцям після прийняття спадщини, про що свідчить відповідь ПАТ «СК «Інгосстрах» від 19 лютого 2016 року № 19-02/02-06.

Позивач вказувала, що вона зверталася до ПАТ КБ «Приватбанк» із письмовою вимогою про повернення їй коштів із рахунку, проте отримала відмову.

Із урахуванням наведеного, позивач просила стягнути із ПАТ КБ «Приватбанк» на її користь страхове відшкодування за договором страхування від нещасних випадків від 11 липня 2013 року № ZPAONS-136В23Е та свідоцтвом про прийняття спадщини від 20 жовтня 2015 року у розмірі 24 900,00 грн та понесені витрати на правову допомогу у розмірі 1 500,00 грн.

Рішенням Енергодарського міського суду Запорізької області від 15 липня 2016 року позов задоволений. Стягнуто з ПАТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_4 страхове відшкодування за договором страхування від нещасних випадків від 11 липня 2013 року № ZPAONS-136В23Е та свідоцтвом про прийняття спадщини від 20 жовтня 2015 року у розмірі 24 900,00 грн, витрати на правову допомогу у розмірі 1 500,00 грн, а всього 26 400,00 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, щоПАТ КБ «Приватбанк» не мав правових підстав для проведення погашення заборгованості померлого ОСОБА_5 за рахунок страхового відшкодування у розмірі 24 900,00 грн, яке належить позивачу як спадкоємцю, а тому вказана сума підлягає стягненню із відповідача на користь позивача. Також, ПАТ КБ «Приватбанк» у силу вимог статті 84 ЦПК України 2004 року зобов'язане відшкодувати позивачу витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги.

Рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 07 лютого 2017 року апеляційну скаргу ПАТ КБ «Приватбанк» задоволено частково. Рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 15 липня 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення. Позов ОСОБА_4 задоволено частково. Стягнуто із ПАТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_4 страхове відшкодування за договором страхування від нещасних випадків від 11 липня 2013 року № ZPAONS-136В23Е та свідоцтвом про прийняття спадщини від 20 жовтня 2015 року у розмірі 19 183,31 грн. В іншій частині позову відмовлено.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходив із того, що місцевим судом не враховано, що кошти у розмірі 5 716,69 грн із загального розміру страхового відшкодування - 24 900,00 грн перераховані на рахунок позивача, а тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у розмірі 19 183, 31 грн. Також, місцевий суд помилково стягнув із відповідача на користь позивача витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги, оскільки останнім не надано документального підтвердження та розрахунку таких витрат.

Короткий зміст та узагальнюючі доводи касаційної скарги та інших учасників справи

У березні 2017 року ПАТ КБ «Приватбанк» подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на рішення Апеляційного суду Запорізької області від 07 лютого 2017 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило суд скасувати рішення суду апеляційної інстанції та направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції безпідставно відмовив у задоволенні письмового клопотання відповідача про долучення до справи документу, а саме витягу з умов та правил надання банківських послуг.

У червні 2017 року від представника ОСОБА_4 - ОСОБА_6 надійшли заперечення на касаційну скаргу ПАТ КБ «Приватбанк», у яких заявник просить відхилити указану касаційну скаргу, посилаючись на те, що касаційна скарга є необґрунтованою і такою, що не підлягає задоволенню. Зазначає, що апеляційний суд законно відхилив заяву про долучення до матеріалів справи додаткових доказів, оскільки відповідачем не зазначено поважних причин неподання вказаного письмового доказу під час розгляду справи у суді першої інстанції.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 травня 2017 року відкрито касаційне провадження, витребувано цивільну справу та надано строк на подання заперечень на касаційну скаргу.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У травні 2018 року вказану справу разом із матеріалами касаційного провадження передано до Верховного Суду.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (частина перша статті 263 ЦПК України).

Частиною першою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Позиція Верховного Суду

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга ПАТ КБ «Приватбанк» не підлягає задоволенню із таких підстав.

Судами встановлено та із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 є матір'ю ОСОБА_5

Відповідно до договору про надання банківських послуг від 22 січня 2013 року ОСОБА_5 відкрив у ПАТ КБ «Приватбанк» картковий рахунок та отримав кредитну картку «Універсальна» НОМЕР_1 зі встановленим кредитним лімітом.

11 липня 2013 року ОСОБА_5 та ПрАТ «СК «Інгосстрах» уклали договір страхування від нещасних випадків № ZPAONS-136В23Е.

ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

ПрАТ «СК «Інгосстрах» прийняте рішення про виплату страхового відшкодування за договором страхування від нещасних випадків від 11 липня 2013 року № ZPA0NS-136B23E у сумі 24 900,00 грн та 04 грудня 2013 року перераховано зазначену суму на картковий рахунок НОМЕР_1 у Відділенні № 75 Запорізької філії ПАТ КБ «Приватбанк», що належав ОСОБА_5

Згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданого ОСОБА_4 державним нотаріусом Енергодарської державної нотаріальної контори Запорізької області Жебелюк В. А. 20 жовтня 2015 року, спадкоємцем зазначеного у свідоцтві майна ОСОБА_5 є його мати ОСОБА_4, а спадщина, на яку видане свідоцтво, складається із страхового відшкодування за договором страхування від нещасних випадків від 11 липня 2013 року № ZPAONS-136В23Е у розмірі 24 900,00 грн, що зберігається у відділенні № 75 Запорізької філії ПАТ КБ «ПриватБанк» на картковому рахунку НОМЕР_1, що належить спадкодавцю відповідно до довідки № 25-07/02-03, виданої ПрАТ «СК «Інгосстрах» 25 липня 2014 року.

Нормативно-правове обґрунтування

Положеннями статті 1066 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлено, що за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші обмеження його права щодо розпорядження грошовими коштами, не передбачені законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку.

Відповідно до частини третьої статті 1068 ЦК Українибанк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Згідно зі статті 1074 ЦК Україниобмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом.

Здійснивши юридичний аналіз положень статей 1066, 1071, 1074 ЦК України, Верховний Суд звертає увагу, що укладаючи договір банківського рахунку банк приймає на себе зобов'язання з гарантування клієнту права безперешкодно розпоряджатися грошовими коштами на такому рахунку.

Позивач, як спадкоємець, є власником наявних у відповідача на рахунку грошових коштів, і його право щодо користування належними йому грошовими коштами є непорушним у силу приписів статті 41 Конституції України.

Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги

Стягуючи із відповідача на користь позивача грошові кошти, суди обґрунтовано виходили з того, що ПАТ КБ «Приватбанк» не мав правових підстав для проведення погашення заборгованості померлого ОСОБА_5 за рахунок страхового відшкодування, яке належить позивачу як спадкоємцю.

Частково задовольняючи позов, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про те, що відповідачем порушено права та законні інтереси позивача, внаслідок чого вона позбавлена можливості розпоряджатися належними їй грошовими коштами.

Доводи заявника у касаційній скарзі про те, що суд апеляційної інстанції безпідставно відмовив у задоволенні письмового клопотання відповідача про долучення до справи документу, а саме витягу з умов та правил надання банківських послуг, є необґрунтованими з огляду на таке.

Відповідно до частин першої, другої статті 303 ЦПК України 2004 року під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

При цьому, поважність причин неподання нових доказів до суду першої інстанції повинен довести заявник.

Оскільки вказаний у клопотанні відповідача доказ існував на час розгляду справи у суді першої інстанції, відповідач не довів поважність причин неподання його до суду першої інстанції, то апеляційний суд законно відмовив відповідачу у задоволенні зазначеного клопотання.

Висновки суду по суті вирішення спору є правильними, законними та обґрунтованими, підтверджуються матеріалами справи та не спростовані відповідачем належним чином.

Викладене дає підстави для висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції - без змін із підстав, передбачених статтею 410 ЦПК України.

Керуючись статтями 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» залишити без задоволення.

Рішення Апеляційного суду Запорізької області від 07 лютого 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:О. В. Ступак

В. О. Кузнєцов

С. О. Погрібний