КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 372/2028/16-ц Головуючий у суді І інстанції Потабенко Л.В.
Провадження № 06.08/824/150/2019 Доповідач у суді ІІ інстанції Ігнатченко Н.В.
У Х В А Л А

23 січня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Ігнатченко Н.В.,

суддів : Олійника В.І., Кулішенка Ю.М.,

за участю секретаря судового засідання - Черниш С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду заяву ОСОБА_3, подану її представником ОСОБА_4, про забезпечення доказів у справіза позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3, третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Каплун ЮрійВікторович, про визнання недійсними договорів дарування та визнання права власності на майно,

в с т а н о в и в:

У провадженні Київського апеляційного суду перебуває цивільна справа за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Обухівського районного суду Київської області від 2 червня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3, третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Каплун Ю.В., про визнання недійсними договорів дарування та визнання права власності на майно.

22 січня 2019 року відповідач через свого представника ОСОБА_4 подала заяву про забезпечення доказів шляхом витребування в Обухівського районного суду Київської області матеріалів цивільної справи № 372/2876/13-ц про поділ спільного майна подружжя та визнання права власності.

В обґрунтування заяви зазначено, що дана справа стосувалася поділу майна, що є предметом оспорюваних договорів дарування, а відповідачем у ній була ОСОБА_5, яка сама вказувала, що у 2012 році пережила болісне розлучення з чоловіком. Провадження у справі було відкрито 1 серпня 2013 року, тобто на наступний день після укладення договорів дарування, проте ухвалою суду від 15 жовтня 2013 року позов залишено без розгляду. Тобто, існує об'єктивна ймовірність, що позивач вчинила договори дарування на користь відповідача з метою уникнення поділу майна подружжя, тому для з'ясування усіх обставин, що мають значення для правильного вирішення спору, докази слід забезпечити у запропонований спосіб.

В судовому засіданні представники відповідача ОСОБА_4 та ОСОБА_7 підтримали подану заяву.

Представник позивача ОСОБА_8 проти заявленого питання заперечила з підстав його необґрунтованості.

Заслухавши доводи сторін та дослідивши обставини справи, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Згідно із частиною 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Забезпечення доказів - це процесуальна дія суду, яка вчиняється за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо вони вважають, що подання потрібних доказів є неможливим або у них є складнощі в поданні цих доказів.

Нормою статті 116 ЦПК України встановлено, що суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Одним зі способів забезпечення судом доказів є їх витребування.

Відповідно до статті 117 ЦПК України у заяві про забезпечення доказів зазначається, зокрема: докази, забезпечення яких є необхідним, а також обставини, для доказування яких вони необхідні; обґрунтування необхідності забезпечення доказів; спосіб, у який заявник просить суд забезпечити докази, у разі необхідності - особу, у якої знаходяться докази.

Учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом (частина 1 статті 84 ЦПК України).

Отже, за змістом норм процесуального права, що регулюють порядок вирішення вказаного питання, розглядаючи заяву про забезпечення доказів, суд має пересвідчитися в тому, що у особи, яка бере участь у справі є складнощі в отриманні документів, тобто об'єктивної неможливості одержання та подання доказового матеріалу до суду особисто, через обставини, які перешкоджають такому поданню. Ці складнощі можуть мати юридичний та фактичний характер. Складнощі юридичного характеру полягають в тому, що на заваді одержанню та поданню доказу є норма закону забороняючого характеру, яка обмежує доступ особи до потрібної доказової інформації. Фактичні складнощі в одержанні доказів мають місце, коли, незважаючи на вжиті особою заходи, потрібний їй доказ одержати не вдалося.

Крім того, відповідно до роз'яснень, які містяться в пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» № 5 від 12 червня 2009 року, докази, які збираються або подаються сторонами (показання свідків, письмові чи речові докази), повинні стосуватися суті спору (предмета та підстави позову). Тому, вирішуючи, наприклад, питання про виклик свідків, в усіх випадках слід вимагати від сторін пояснення, які саме обставини можуть бути підтверджені ними. Це ж стосується й вирішення питання про витребування інших доказів (письмових, речових). Докази, які не стосуються справи й предмета доказування, або одержані з порушенням порядку, встановленого законом, або якими не можуть бути підтверджені певні обставини справи, судом не повинні прийматися.

З матеріалів справи вбачається, що підставою для визнання договорів дарування недійсними та визнання за позивачем права власності на нерухоме майно в оскаржуваному рішення став фактдоведеності позивачем її неспроможності на момент укладення цих правочинів та їх посвідчення усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Враховуючи наведене, апеляційний суд не вбачає правових підстав для забезпечення доказів шляхом витребування матеріалів іншої цивільної справи, розгляд якої по суті не відбувся, оскільки такі докази не стосуються предмету доказування під час апеляційного перегляду рішення суду, а дослідження наявних у цій справі документів не є необхідним для вирішення спору.

При цьому матеріалами справи не підтверджено, що відповідач вживала заходів щодо отримання доказів, які просить забезпечити, чи причини неможливості самостійного їх отримання з огляду на те, що на даний час вона є власником спірного нерухомого майна, а як наслідок спір стосувався її прав та інтересів. Дане клопотання також не порушувалося в суді першої інстанції або до початку апеляційного розгляду справи, який відбувається тривалий час. Представником відповідача не наведено обґрунтування поважності причин неподання такого клопотання у встановлений законом строк.

Відповідно до частин 2, 8 статті 83 ЦПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Згідно із частиною 3 статті 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_3, поданої її представником ОСОБА_4, про забезпечення доказів у справі

Керуючись статтями 116, 367, 381 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

У задоволенні заяви ОСОБА_3, поданої її представником ОСОБА_4, про забезпечення доказів у справі відмовити.

Апеляційний розгляд цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Обухівського районного суду Київської області від 2 червня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3, третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Каплун Юрій Вікторович, про визнання недійсними договорів дарування та визнання права власності на майно продовжити.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її постановлення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Н.В. Ігнатченко

Судді: В.І. Олійник

Ю.М. Кулішенко