ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________________
Справа № 686/2366/18
Провадження № 22-з/4820/3/19
УХВАЛА

12 грудня 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд

в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Спірідонової Т.В. (суддя-доповідач), Ярмолюка О.І., Янчук Т.О.,

розглянув без повідомлення учасників справи заяву Державної казначейської служби України про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат у справі №686/2366/18 за апеляційною скаргою Державної казначейської служби України, Головного управління Державної казначейської служби України у Хмельницькій області на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 02 квітня 2018 року, ухваленого у складі судді Мазурок О.В., у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, Головного управління Державної казначейської служби України у Хмельницькій області про стягнення коштів,

встановив:

У січні 2018 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Державної казначейської служби України, Головного управління Державної казначейської служби України у Хмельницькій області про стягнення з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України у Хмельницькій області 99753,04 грн. процентів за безпідставне збереження та користування належними йому за законом та на підставі судового рішення 108934,09 грн. з 01 січня 2010 року по 04 липня 2017 року.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 02 квітня 2018 року позов задоволено. Стягнуто з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України у Хмельницькій області на користь ОСОБА_1 99753 гривні 04 копійки процентів за безпідставне збереження та користування належними ОСОБА_1 за законом та на підставі судового рішення про стягнення 108934,09 грн. з 01 січня 2010 року по 04 липня 2017 року.

Постановою Апеляційного суду Хмельницької області від 10 липня 2018 року апеляційну скаргу Державної казначейської служби України, Головного управління Державної казначейської служби України у Хмельницькій області задоволено. Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 2 квітня 2018 року скасовано та ухвалено нове судове рішення. Відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, Головного управління Державної казначейської служби України у Хмельницькій області про стягнення процентів.

Представник відповідача Державної казначейської служби України звернувся із заявою про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат у даній справі. В обґрунтування заяви зазначив, що судом апеляційної інстанції при ухваленні судового рішення не вирішено питання про судові витрати у вигляді судового збору, сплаченого апелянтом за подання апеляційної скарги до суду.

Розгляд справи проведений без повідомлення учасників справи на підставі ч.4 ст. 270 ЦПК України.

Перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що заява про ухвалення додаткового рішення не підлягає задоволенню.

Встановлено, що постановою Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 02 квітня 2018 року та постанову апеляційного суду Хмельницької області від 10 липня 2018 року скасовано та провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, Головного управління Державної казначейської служби України у Хмельницькій області про стягнення коштів закрито.

Згідно із ч.3 ст. 259 ЦПК України суд може вирішити питання розподілу судових витрат у додатковому рішенні після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно із ч.7 ст. 141 ЦПК України якщо інше не передбачено законом, у разі закриття провадження у справі судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 7 Закону України N 3674-VI "Про судовий збір" 08 липня 2011 року сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Згідно із ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки справу розглянуто судом касаційної інстанції, і за результатами розгляду закрито провадження у справі, то підстави для вирішення питання розподілу судових витрат апеляційним судом відсутні.

Керуючись ст.ст. 141, 259, 270, 381, 384, 389, 390 ЦПК України,

ухвалив:

Відмовити Державній казначейській службі України в ухваленні додаткового рішення у справі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів.

Судді Т.В. Спірідонова

О.І. Ярмолюк

Т.О. Янчук