Справа № 442/5348/17 Головуючий у 1 інстанції: Хомик А.П.
Провадження № 22-ц/811/2670/18 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Шандри М.М.

суддів: Левика Я.А., Струс Л.Б.

секретаря: Фейір К.О.

за участю: представника ОСОБА_1 ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 27 серпня 2018 року у справі за скаргою ОСОБА_1 , за участю заінтересованих осіб: старшого державного виконавця Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Костишина Н.Р., Ловінської Світлани Степанівни про визнання протиправними дії державного виконавця, визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження та постанови про стягнення виконавчого збору,

ВСТАНОВИЛА:

07.08.2018 ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою, в якій просив: визнати постанови старшого державного виконавця Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Костишин Н.Р. про відкриття виконавчого провадження ВП № 56751281 від 18.07.2018 та про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні ВП № 56751281 від 18.07.2018 протиправними та скасувати.

В обґрунтування заявленої скарги вказував на те, що оскаржувана постанова про відкриття виконавчого провадження отримана ним 24.07.2018. Така винесена на підставі виконавчого листа № 442/5348/17, виданого Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області з відповідним змістом. Так як судові рішення ухвалені проти декількох відповідачів (Комунальне підприємство «Туристичний комплекс «Дрогобич», Комунальне підприємство «Дрогобицький ринок» та голова комісії реорганізації КП «Туристичний комплекс «Дрогобич» Білогана В.Є.), не визначено, в якій частині необхідно виконати судове рішення, або не зазначено, що обов`язок чи право стягнення є солідарним. Зазначає, що стягувачу жодних перешкод у користуванні спірним майном не чинилось та не чиниться. Доступ до такого є безперешкодним, оскільки така будівля використовується за функціональним призначенням цілодобовий готель та оренда нежитлових приміщень. У постанові про відкриття провадження зазначено його як голову комісії з реорганізації КП «Туристичний комплекс «Дрогобич», проте станом на момент ухвалення судових рішень і на момент винесення оскаржуваної постанови ОСОБА_1 виконує обов`язки голови ліквідаційної комісії.

Також, у Єдиному державному реєстрі виконавчих проваджень за відповідною адресою в мережі Інтернет міститься постанова про стягнення виконавчого збору від 18.07.2018, при тому, що зазначено дату постанови 19.07.2018.

Вважає, що такими діями старшого державного виконавця порушено його права у виконавчому провадженні.

17.08.2018 від представника заявника ОСОБА_2 надійшли додаткові пояснення про те, що 02.08.2018 Верховним Судом прийнято ухвалу про відкриття касаційного провадження, витребування цивільної справи та зупинення виконання рішення суду, в якому зазначено, що постанова Апеляційного суду Львівської області від 26.04.2018 не підлягає примусовому виконанню. На адресу державного виконавця скеровувалась заява про те, що жодних перешкод стягувачу у користуванні приватною власністю, шляхом надання безперешкодного доступу до приміщень загального користування, з урахуванням дотримання техніки безпеки, санітарно-епідеміологічних норм, пожежної безпеки для убезпечення від нещасних випадків не створюється (а.с.17).

Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 27 серпня 2018 року, в яку внесено доповнення ухвалою цього суду від 26 грудня 2018 року, у задоволенні скарги ОСОБА_1 , за участю заінтересованих осіб: старшого державного виконавця Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Костишина Н.Р., Ловінської Світлани Степанівни про визнання протиправними дії державного виконавця, визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження, визнання протиправною та скасування постанови про стягнення виконавчого збору відмовлено.

Ухвалу суду оскаржив ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість ухвали суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, зазначає, що судове рішення ухвалено проти декількох відповідачів однак у виконавчому документі не визначено, в якій частині необхідно виконати судове рішення, або не зазначено, що обов`язок чи право стягнення є солідарним, чим порушено вимоги ч.5 ст. 431 ЦПК України та ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження». У постанові про відкриття провадження його - боржника ОСОБА_1 зазначено як голову комісії з реорганізації КП «Туристичний комплекс «Дрогобич», однак станом на момент ухвалення судових рішень, а також на момент винесення оскаржуваної постанови він не виконує обов`язки голови комісії з реорганізації КП «Туристичний комплекс «Дрогобич», він виконує обов`язки голови ліквідаційної комісії, що вбачається з рішення сесії Дрогобицької міської ради та публічного доступу у Єдиному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців. Просить ухвалу суду скасувати та задовольнити його скаргу.

У судовому засіданні апеляційної інстанції представник заявника ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримала з мотивів, викладених у скарзі.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, були належним чином повідомлені про час та місце слухання справи, тому розгляд справи відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК України здійснюється колегією суддів за їх відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з таких підстав.

Згідно із ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України).

Згідно із 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

У відповідності до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що судове рішення таким вимогам не повністю відповідає.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, що відноситься до судового контролю за виконання судових рішень, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Судом установлено, що 18.07.2018 старшим державним виконавцем Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Костишином Назаром Романовичем відкрито виконавче провадження ВП 56751281 з приводу виконавчого листа №442/5348/17, виданого 13.06.2018 Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області, про зобов`язання КП «Туристичний комплекс «Дрогобич», КП «Дрогобицький Ринок» та голову комісії з питань реорганізації КП «Туристичний комплекс «Дрогобич» ОСОБА_1 усунути перешкоди ОСОБА_3 у користуванні приватною власністю кімнатами 16,17 на майдані АДРЕСА_1 , шляхом надання безперешкодного доступу до приміщень загального користування на майдані Шевченка,1, м. Дрогобич Львівської області, з урахуванням дотримання техніки безпеки, санітарно-епідеміологічних норм, пожежної безпеки для убезпечення від нещасних випадків. Боржником зазначено голова комісії з реорганізації КП «Туристичний комплекс «Дрогобич» Білоган В.Є., а стягувачем ОСОБА_3 (а.с.3).

Судом установлено, що такий зміст виконавчого листа та вимоги вказані у постанові про відкриття провадження відповідають змісту постанови Апеляційного суду Львівської області від 26.04.2018 та його резолютивній частині, за яким було видано три виконавчі листа. Відтак, твердження заявника про те, що ОСОБА_1 , який є головою ліквідаційної комісії з припинення КП «Туристичний комплекс «Дрогобич», не може бути боржником по даному виконавчому провадженні, не заслуговують на увагу.

Суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що прийняття Верховним Судом ухвали від 02.08.2018 про відкриття касаційного провадження, витребування цивільної справи та зупинення виконання рішення суду, не може бути підставою для скасування постанови про відкриття виконавчого провадження, яка прийнята раніше в часі, ніж відповідне рішення про зупинення виконання рішення суду. Адже, такі обставини є підставою для зупинення виконання рішення суду.

Перелік підстав для повернення органом державної виконавчої служби або приватним виконавцем виконавчого документа стягувану без прийняття його до виконання встановлено у ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження», проте скарга та апеляційна скарга на оскаржувану ухвалу не містять доводів стосовно того, з яких саме підстав державний виконавець мав би повернути виконавчий документ стягувачу без прийняття до виконання.

Крім цього, за змістом положень ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження» у випадку, коли зміст виконавчого документа є незрозумілим, виконавець або сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про роз`яснення відповідного рішення, а ч.1 ст. 432 ЦПК України встановлено, що суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягуюча або боржник виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі.

Таким чином, законодавством передбачені процедури як роз`яснення судового рішення на стадії його виконання, так і виправлення можливих помилок, допущених при оформленні або видачі виконавчого листа, що свідчить про те, що незрозумілість виконавчого документа або наявність у ньому можливої помилки не можуть бути правовою підставою для повернення виконавчого листа стягувачу без прийняття його до виконання.

Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала в частині відмови у задоволенні скарги про визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому в цій частині апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Суд першої інстанції також відмовив у задоволенні скарги в частині визнання протиправною та скасування постанови про стягнення виконавчого збору від 18.07.2018 ВП № 56751281.

Проте з таким висновком суду погодитися не можна.

Відповідно до п.1 ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Отже, висловлювання «судом, встановленим законом» зводиться не лише до правової основи самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Частиною 2 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

З урахуванням вищенаведеного можна зробити висновок, що на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору поширюється юрисдикція адміністративних судів. Тому оскаржувану ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду в частині відмови у задоволенні скарги про визнання протиправною та скасування постанови про стягнення виконавчого збору слід скасувати, провадження у справі у цій частині закрити.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.п.1,4 ч.1 ст. 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 27 серпня 2018 року в частині відмови у задоволенні скарги ОСОБА_1 про визнання протиправними дій державного виконавця, визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження залишити без змін.

Ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 27 серпня 2018 року в частині відмови у задоволенні скарги ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови про стягнення виконавчого збору скасувати та закрити провадження у справі у цій частині.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено: 01.08.2019

Головуючий

Судді