Справа № 645/7659/18
Провадження № 2-з/645/5/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2019 року місто Харків

Суддя Фрунзенського районного суду м. Харкова Горпинич О.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_3, про визнання договору про поділ спільного майна колишнього подружжя недійсним, визнання майна обєктами спільної сумісної власності подружжя та поділ майна подружжя, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаним позовом, яким просить визнати договір про поділ спільного майна колишнього подружжя від 11.07.2018 року, укладений між нею та ОСОБА_2, що посвідчений приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_3, зареєстрований в реєстрі за № 3822 недійсним; визнати об'єктами права спільної сумісної власності подружжя квартиру № 98, що розташована у будинку готельного типу № 8/1 по вулиці Ощєпкова в м. Харкові загальною площею 22,5 кв.м.; комплект меблів для вітальні «Верона», виготовлений з натурального дерева, вартістю 19228 грн., спальню «Анабель-Біатріче», вартістю 28000 грн.; в порядку поділу спільного майна подружжя визнати право власності за ОСОБА_1 на 1/2 частину квартири № 98, що розташована у будинку готельного типу № 8/1 по вулиці Ощєпкова в м. Харкові, житловою площею 15,9 кв.м., загальною площею 22,5 кв.м., на 1/2 частину комплекту меблів для вітальні «Верона», виготовлений з натурального дерева, вартістю 19228 грн., на 1/2 частину спальні «Анабель-Біатріче», вартістю 28000 грн.. В порядку поділу спільного майна подружжя визнати право власності за ОСОБА_2 на 1/2 частину квартири № 98, що розташована у будинку готельного типу № 8/1 по вулиці Ощєпкова в м. Харкові, житловою площею 15,9 кв.м., загальною площею 22,5 кв.м., на 1/2 частину комплекту меблів для вітальні «Верона», виготовлений з натурального дерева, вартістю 19228 грн., на 1/2 частину спальні «Анабель-Біатріче», вартістю 28000 грн.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 30.01.2019 року справу прийнято до провадження судді та відкрито провадження по справі.

19.12.2018 року через канцелярію суду разом з позовною заявою позивачем була подана заява про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1.

В обґрунтування заяви посилалася на те, що не вжиття заходів забезпечення позову може призвести до відчуження квартири відповідачем на користь третіх осіб, що в свою чергу може ускладнити або навіть зробить неможливим виконання рішення суду, або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких вона звернулася до суду.

Суд, дослідивши зміст та вимоги заяви про забезпечення позову, додані до неї документи, зміст та вимоги позовної заяви, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобовязані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику суду як джерело права.

Згідно з Конвенцією про захист прав і основних свобод людини (ст.1) високі Договірні Сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією, права і свободи, визначені у розділі 1 цієї конвенції.

Стаття 6 Конвенції гарантує кожному при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов'язків право на справедливий і відкритий розгляд у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод "Право на ефективний засіб юридичного захисту" встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів до забезпечення позову.

Так, згідно п. 43 рішення ЄСПЛ по справі "Шмалько проти України" право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 ЦПК України заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22.12.2006, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, шляхом накладення арешту на майно або забороною вчиняти певні дії.

Згідно із інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна від 30.01.2019 року квартира № 98, що розташована за адресою: м. Харків, вул. Ощєпкова, буд. 8/1, належить на праві приватної власності ОСОБА_2, тобто відповідачу по справі.

Відповідно до ч.ч. 5-7 ст. 153 ЦПК України, залежно від обставин справи, суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову, підстави його обрання та вирішує питання про зустрічне забезпечення.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки сторони позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

З врахуванням вищезазначеного, суд приходить до висновку, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду у разі відчуження спірної квартири та вважає за необхідне забезпечити позов шляхом накладення заборони вчиняти дії направлені на відчуження відповідної квартири.

Зазначені заходи забезпечення позову є співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Вирішуючи питання про необхідність застосування забезпечення суддя виходить з того, що, на час вирішення клопотання про забезпечення позову, у судді відсутні будь-які відомості про існування визначених ч. 3 ст. 154 ЦПК України обставин, за наявності яких, суд зобовязаний застосувати зустрічне забезпечення.

Зазначене не перешкоджає учасникам справи, за наявності підстав, в порядку ст. 156 ЦПК України звернутися до суду з заявою про заміну виду забезпечення позову або в порядку ст. 158 ЦПК України про скасування заходів забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 2, 150-153, 157, 260-261, 353, 354 ЦПК України, суд-

п о с т а н о в и в:

Заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову - задовольнити частково.

Заборонити вчиняти дії направлені на відчуження квартири № 98, що розташована за адресою: м. Харків, вул. Ощепкова, буд. 8/1.

Копію ухвали направити до Департаменту реєстрації Харківської міської ради (Центру надання адміністративних послуг м. Харкова, розташованого за адресою: м. Харків, Гімназійна набережна, 26) для виконання.

Особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень, з негайним повідомленням суду про наслідки виконання.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

У відповідності до п.п. 15.5) п. 15 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга може бути подана до Харківського апеляційного суду через Фрунзенський районний суд міста Харкова протягом 15-ти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, протягом 15 днів з дня вручення їй копії ухвали суду.

Суддя: