Справа № 372/3030/18
Провадження № 2-334/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 січня 2019 року Обухівський районний суд Київської області в складі :

головуючого судді Зінченко О.М.

при секретарі Євдокімова В.С..

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання квартири спільною сумісною власністю,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання квартири спільною сумісною власністю. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказала, що з 15.11.2003 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_2. Від шлюбу мають двох дітей: дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Перебуваючи в шлюбі вони проживали в квартирі батьків позивача в АДРЕСА_1. Відповідач подав позов до суду про розірвання шлюбу. В період перебування в шлюбі, 21.03.2018 року за спільні кошти сторони придбали однокімнатну квартиру АДРЕСА_2, позивач звернулась з позовом до суду та просить визнати право спільної сумісної власності подружжя, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_3.

Ухвалою судді від 21.11.2018 року відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання за загальними правилами позовного провадження.

Ухвалою суду від 22.12.2018 року заяву позивача про забезпечення позову задоволено, накладено арешт на квартиру АДРЕСА_4, яка належить на праві власності ОСОБА_2. Закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі з підстав наведених в позові.

Відповідач заперечив проти задоволення позову, подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що з лютого 2018 року з позивачем було припинено сумісне проживання, спільного господарства вони не вели, а спірна квартира придбана на позичені ним кошти, про що свідчить розписка, а отже придбана квартира не є спільною сумісною власністю подружжя, тому позивач просить відмовити в задоволенні позову.

Суд, вислухавши пояснення позивача, відповідача, повно та всебічно вивчивши матеріали справи в їх сукупності, та на підставі наявних у справі доказів вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу).

Відповідно до ст. 69 СК України дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними.

З матеріалів справи вбачається, що з 15.11.2003 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, під час якого ними було придбано квартиру АДРЕСА_3. Право власності на квартиру було зареєстровано за відповідачем. Однак, у силу вимог ст. 60 СК України спірна квартира є спільною сумісною власністю подружжя, оскільки була придбана під час перебування сторін у шлюбі. Оформлення квартири та державна реєстрація права власності на неї за одним із подружжя не позбавляє її статусу як об'єкту спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до вимог ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Оскільки позивач є співвласником спірної квартири, яка належить сторонам на праві спільної сумісної власності, він має право на визнання за ним права власності на 1/2 частину цієї квартири.

Заперечуючи проти позову, відповідач ОСОБА_2 наполягав на тому, що спірна квартира є його особистою власністю з огляду на те, що вона придбана за позичені ним кошти, однак такі посилання відповідача не заслуговують на увагу, оскільки, це не підтверджено належними та допустимими доказами.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позивач довів ті обставини, на які він посилався як на підставу своїх вимог, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та визнання за нею права власності на квартиру АДРЕСА_3 підлягають до задоволення.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Керуючись ст.ст. 3, 15, 10, 11, 60, 212-214 ЦПК України, ст. ст. 60, 69, 70, 71 СК України, ст. ст. 3, 15, 16, 183, 355, 368, 372 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати право спільної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_3.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений позивачем при зверненні до судовий збір в сумі 2835 грн. 40 коп..

Заходи забезпечення позову, застосовані відповідно до ухвали Обухівського районного суду Київської області від 22 грудня 2018 р. у вигляді накладення арешту на квартиру АДРЕСА_3, скасувати після набрання рішення законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Обухівський районний суд Київської області шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а в разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М.Зінченко