КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2019 року м. Київ

Справа №754/136/16-ц

Апеляційне провадження №22-ц/824/2100/2019

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача: СоколовоїВ.В.

суддів: Андрієнко А.М., Поліщук Н.В.

секретар Луговий Р.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва постановлену під головуванням судді Саламон О.Б. 12 листопада 2018 року у місті Києві, повний текст ухвали складено 12 листопада 2018 року, за заявою ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Деснянського районного суду м. Києва від 07 серпня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,

В С Т А Н О В И В

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 12 листопада 2018 року заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Деснянського районного суду м. Києва від 07 серпня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики - залишено без розгляду.

Не погодився із вказаною ухвалою ОСОБА_2, ним до суду подано апеляційну скаргу вважаючи її помилковою, необґрунтованою та постановленою з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вказує на те, що судом проявлено невиправдану поспішність у розгляді справи та не було захищено його права , гарантовані Конституцією України та правовими нормами цивільного законодавства.

Враховуючи вищевикладене просив скасувати ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 12 листопада 2019 року.

Сторонив судове засідання не з'явилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Тому колегія суддів апеляційного суду, керуючись положеннями ч. 2 ст. 372 ЦПК України, вважала за можливе розглянути справу за їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах апеляційного оскарження, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що заочним рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 07 серпня 2018 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики - задоволено.

В межах строків передбачених ЦПК України відповідач звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 10 жовтня 2018 року заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення залишено без руху, надавши строк на усунення недоліків протягом трьох днів з дня отримання ухвали.

Залишаючи заяву про перегляд заочного рішення без руху суд першої інстанції виходив з того, що заява не відповідає вимогам п. 3 ч. 1 ст. 285 ЦПК України, а саме до заяви не додано:

- доказів наявності поважних причин неявки в судове засідання 07 серпня 2018 року та/або неповідомлення їх суду, а також докази наявності причин не надання відзиву.

- квитанції про сплату судового збору.

При цьому суд зазначив, що відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі - громадяни, віднесені до 1 та 2 категорії постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Супровідним листом від 10 жовтня 2018 року на адресу представника відповідача - ОСОБА_4 відправлено копію ухвали від 10 жовтня 2018 року (а.с.151).

Як вбачається із повідомлення про вручення поштового відправлення ОСОБА_4, який є представником ОСОБА_2 отримав вказану ухвалу 22 жовтня 2018 року (ас.155, 156).

Жодних дій на виконання вимог ухвали стороною відповідача вчинено не було.

Ухвалою Деснянського районного суду від 12 листопада 2018 року заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення залишено без розгляду у зв'язку з не усуненням недоліків.

Залишаючи без розгляду заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення суду, суд першої інстанції виходив з того, що станом на 12 листопада 2018 недоліки, зазначені в ухвалі суду від 10 жовтня 2018 року про залишення заяви без руху, усунуті не були.

Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції зроблені на підставі повного та об'єктивного дослідження наданих доказів та в повній мірі відповідають вимогам чинного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Відповідно до ч. 6 ст. 285 ЦПК України до заяви про перегляд заочного рішення додається документ про сплату судового збору.

Згідно ч. 8 ст. 285 ЦПК України до неналежно оформленої заяви про перегляд заочного рішення застосовується положення ст. 185 цього Кодексу.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі - громадяни, віднесені до 1 та 2 категорії постраждалих в наслідок Чорнобильської катастрофи.

З наведених обставин справи вбачається, що при зверненні з заявою про перегляд заочного рішення відповідачем до неї було долучено лише посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, що в силу п. 10 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» не звільняє його від сплати судового збору при зверненні із заявою про перегляд заочного рішення, так як він є відповідачем у справі, як вірно вказано судом першої інстанції.

До апеляційної скарги відповідачем ОСОБА_2 долучено копію пенсійного посвідчення по інвалідності 2 групи (а.с.164), що звільняє його від сплати судового збору, зокрема, і за подання апеляційної скарги та надає більш широке коло пільг. Проте, враховуючи що відповідачем не були надані ці дані суду першої інстанції, вказане не є таким, що спростовує висновок суду.

В силу ст. 257 ЦПК України, залишення заяви без розгляду не перешкоджає повторному зверненню після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду. А отже наявність вказаної ухвали не перешкоджає реалізації відповідачем свого права на судовий захист.

Апеляційна скарга містить ряд доводів, що стосуються заочного рішення по суті, проте вони не підлягають розгляду, так як не додержано порядок перегляду даного заочного рішення.

З огляду на зазначене суд першої інстанції дійшов правильного висновку про залишення заяви про перегляд заочного рішення без розгляду виходячи з наявних документів в матеріалах справи.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 та «Круз проти Польщі» від 19.06.2001.

У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У зв'язку з наведеним, залишення судом першої інстанції заяви без розгляду відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 257 ЦПК України не є порушенням права на справедливий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду. Оскільки позивач не позбавлений повторного звернення до суду.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а зводяться до незгоди із заочним рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 07 серпня 2018 року.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду постановлена з додержанням норм процесуального права, а тому підстави для її скасування - відсутні.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 12 листопада 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач:

Судді:

Повний текст постанови складений 28 січня 2019 року.