Ухвала

04 грудня 2019 року

м. Київ

справа № 521/12455/17

провадження № 61-15941 св 19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д. (суддя-доповідач),

суддів: Воробйової І. А., Гулька Б. І., Кривцової Г. В., Лідовця Р. А.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

представник позивача - ОСОБА_2 ,

відповідачі: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5 ,

треті особи: товариство з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна», Міністерство економічного розвитку та торгівлі України,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження заяву ОСОБА_1 про відмову від позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи: товариство з обмеженою відповідальністю «Порше лізинг Україна», Міністерство економічного розвитку та торгівлі України, про поділ майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст скарги

У серпні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позов, який було уточнено, до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи: товариство з обмеженою відповідальністю «Порше лізинг Україна», Міністерство економічного розвитку та торгівлі України, про поділ майна подружжя.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 27 листопада

2018 року позовні вимоги ОСОБА_1 залишені без задоволення.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

Постановою Одеського апеляційного суду від 17 липня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 27 листопада 2018 року скасовано. Ухвалено нове рішення. Визнано спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_3 знаки для товарів та послуг: «Levada», права власності на яку були засвідчено свідоцтвом № НОМЕР_1

від 10 грудня 2015 року, яка належала ОСОБА_3 на праві спільної власності, розмір частки - 50%; «Левада», права власності на яку були засвідчено свідоцтвом № НОМЕР_1 від 10 грудня 2015 року належала ОСОБА_3 на праві спільної власності, розмірі частки - 50%; «Буржуйські», права власності на яку були засвідчено свідоцтвом № НОМЕР_3 від 25 червня 2015 року яка належала ОСОБА_3 на праві спільної власності, розмірі частки - 25%; «Буржуйские», права власності на яку були засвідчено свідоцтвом № НОМЕР_4 від 25 червня 2015 року належала ОСОБА_3 на праві спільної власності, розмірі частки - 25%; «Економька», права власності на яку були засвідчено свідоцтвом №НОМЕР_2 від 10 червня 2016 року належала ОСОБА_3 на праві спільної власності, розмірі частки - 50%.

Визнано спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_3 знаки для товарів та послуг, відомості про які занесені до міжнародного реєстру знаків для товарів та послуг, відповідно до правил, передбачених Мадридською Угодою про міжнародну реєстрацію знаків та Протоколом до цієї угоди, а саме: «Левада» - торговельна марка країни Арменія Азербайджан Іспанія Грузія Угорщина Киргизтан Казахстан Таджикистан, права власності на яку були зареєстровані 20 листопада

2014 року, сертифікат № НОМЕР_9; «Levada» - торговельна марка країни Арменія Азербайджан Іспанія Грузія Угорщина Киргизтан Казахстан Таджикистан, права власності на яку були зареєстровані 20 листопада

2014 року, сертифікат № НОМЕР_10; «Економька» - торговельна марка країни Киргизтан Таджикистан, права власності на яку були зареєстровані

10 лютого 2015 року, сертифікат № НОМЕР_11.

Визнано недійсним договір про передачу права власності на знаки для товарів та послуг від 28 лютого 2017 року, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в частині щодо знаків для товарів та послуг, а саме: «Levada», права власності на яку були засвідчено свідоцтвом № НОМЕР_1

від 10 грудня 2015 року, належала ОСОБА_3 на праві спільної власності, розмір частки - 50%; «Левада», права власності на яку були засвідчено свідоцтвом № НОМЕР_1 від 10 грудня 2015 року належала ОСОБА_3 на праві спільної власності, розмірі частки - 50%; «Економька», права власності на яку були засвідчено свідоцтвом №НОМЕР_2 від 10 червня 2016 року належить ОСОБА_3 на праві спільної власності, розмірі частки - 50%.

У задоволенні інших позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 2 560, 00 грн в рівних частках з кожного.

Скасовано заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою Одеського апеляційного суду від 20 травня 2019 року в частині заборони відчуження та/або перереєстрацію знаків для товарів та послуг, а саме: «Левада», право на яку засвідчено свідоцтвом № НОМЕР_5 від 10 листопада 2014 року; «Сонечко моє; сонечко; моє», права власності на яку були засвідчено свідоцтвом № НОМЕР_6 від 12 січня 2015 року; « ОСОБА_9 », права власності на яку були засвідчено свідоцтвом № НОМЕР_7 від 10 грудня 2013 року; «ЛЕВАДА», права власності на яку були засвідчено свідоцтвом № НОМЕР_8

від 25 березня 2015 року.

Короткий зміст вимог касаційних скарг

У касаційній скарзі, поданій у серпні 2019 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5 , посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржуване судове рішення скасувати і залишити в силі рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 27 листопада 2018 року.

У касаційній скарзі, поданій у жовтні 2019 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду,ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову Одеського апеляційного суду від 17 липня 2019 року

в частині відмови у задоволенні позовних вимог й ухвалити в цій частині нове рішення, яким її позовні вимоги задовольнити повністю.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду

від 02 вересня 2019 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 в указаній справі

і витребувано цивільну справу № 521/12455/17 із Малиновського районного суду м. Одеси.

У вересні 2019 року справа надійшла до суду касаційної інстанції.

Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду

від 28 жовтня 2019 року поновлено ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження судового рішення, звільнено

ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання та розгляд касаційної скарги в частині майнової вимоги та відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1

на постанову Одеського апеляційного суду від 17 липня 2019 року.

Ухвалою Верховного Суду у складіколегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 листопада 2019 року справу призначено до судового розгляду.

Аргументи учасника справи

Доводи особи, яка подала заяву

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 подала до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду заяву про відмову від позову, посилаючись на те, що підстави для звернення до суду з позовом у неї відсутні, наслідки закриття провадження у справі, передбачені частиною другою статті 256 ЦПК України їй зрозумілі. Надано докази надсилання заяви учасникам справи.

Крім того, ОСОБА_1 просить повернути їй з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого нею за подання касаційної скарги.

У цей самий день до суду касаційної інстанції надійшла спільна заява ОСОБА_1 та ОСОБА_4 про відмову від вимог щодо відшкодування будь-яких судових витрат, понесених ними у справі

№ 521/12455/17.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Крім прав та обов`язків, визначених у статті 43цього Кодексу, позивач, зокрема, вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Статтею 408 ЦПК України визначено, що незалежно від того, за касаційною скаргою кого з учасників справи було відкрито касаційне провадження,

у суді касаційної інстанції позивач має право відмовитися від позову,

а сторони мають право укласти між собою мирову угоду з додержанням правил цього Кодексу, що регулюють порядок і наслідки вчинення цих процесуальних дій.

Якщо заява про відмову від позову чи мирова угода сторін відповідають вимогам статей 206і 207 цього Кодексу, суд визнає нечинними судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та постановляє ухвалу про прийняття відмови позивача від позову або про затвердження мирової угоди сторін, якою одночасно закриває провадження у справі.

Згідно з частинами першою-третьою статті 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення.

У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Заявнику зрозумілі наслідки закриття провадження у справі, про що також зазначено у заяві про відмову від позову.

З огляду на викладене, колегія суддів приймає відмову

ОСОБА_1 від позову, тому рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 27 листопада 2018 року та постанова Одеського апеляційного суду від 17 липня 2019 рокупідлягають визнанню нечинними, а провадження у справі - закриттю з підстав, передбачених статтями 206, 408 ЦПК України.

Щодо судових витрат

Згідно з частиною четвертою статті 7 Закону України «Про судовий збір»

у разі укладення мирової угоди, відмови від позову, визнання позову відповідачем на стадії перегляду рішення в апеляційному чи касаційному порядку суд у відповідній ухвалі у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення скаржнику (заявнику) з державного бюджету

50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні відповідної апеляційної чи касаційної скарги.

Аналогічні положення містяться у частині другій статті 142 ЦПК України.

ОСОБА_1 за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, підлягає компенсація 50 відсотків судового збору, пов`язаного з переглядом справи у суді касаційної інстанції, у розмірі 640,00 грн.

Керуючись статтями 142, 206, 255, 408 ЦПК України, Верховний Суд

у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Прийняти відмову ОСОБА_1 від позову

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи: товариство

з обмеженою відповідальністю «Порше лізинг Україна», Міністерство економічного розвитку та торгівлі України, про поділ майна подружжя.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 27 листопада

2018 року та постанову Одеського апеляційного суду від 17 липня 2019 року визнати нечинними.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи: товариство з обмеженою відповідальністю «Порше лізинг Україна», Міністерство економічного розвитку та торгівлі України, про поділ майна подружжя закрити.

Повернути ОСОБА_1 , понесені у зв`язку з поданням касаційної скарги 50 відсотків судового збору, з Державного бюджету України у розмірі 640,00 (шістсот сорок) грн, сплачений згідно з квитанцією від 17 жовтня 2019 року №.

Ухвала суду касаційної інстанції набуває законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:Д. Д. Луспеник І. А. Воробйова Б. І. Гулько Г. В. Кривцова Р. А. Лідовець