КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження 06.08/824/160/2019 головуючий у І інстанції:Макаренко І.О.
УХВАЛА

28 січня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: судді-доповідача Сліпченка О.І., суддів Сержанюка А.С., Іванової І.В.

розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Едвайс» про застосування заходів забезпечення позову,

Заслухавши доповідь судді Апеляційного суду, перевіривши матеріали справи в межах доводів заяви, колегія суддів,-

ВСТАНОВИЛА:

У провадженні Київського Апеляційного суду знаходиться справа за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Едвайс» (надалі ТОВ та/або заявник) на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 10 вересня 2018 року у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Едвайс», заінтересовані особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «СЛ Девелопмент», ОСОБА_2, Публічне акціонерне товариство «Брокбізнесбанк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Іст-Інвест», Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню.

24 січня 2019 року ТОВ «Едвайс» звернулось із заявою про забезпечення скарги. Подану заяву мотивує тим, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити або унеможливити ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорююваних прав заявника. Просить задовольнити подану заяву.

Дослідивши заяву та подані матеріали, колегія суддів приходить до висновку, що заява задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачені статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 4 Постанови № 9 від 22 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонамидійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

У пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" № 9 від 22.12.2006 року зазначено, що суди, вирішуючи питання щодо застосування певного виду забезпечення позову, повинні виходити з того, що наведений у ч. 1 ст. 152 ЦПК України (ст. 150 ЦПК України в редакції чинній з 15.12.2017 року) перелік видів такого забезпечення не є вичерпним, тому за наявності відповідного клопотання можуть бути застосовані й інші його види, але з урахуванням обмежень, установлених ч. 4 зазначеної статті. Недопустимо забезпечувати позов шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили.

Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року №6 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах" при розгляді скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд не вправі вжити заходів забезпечення скарги (аналогічно забезпеченню позову) шляхом зупинення виконавчого провадження, зупинення дії оскаржуваного рішення тощо, оскільки зазначене не є повноваженнями суду, а є виключним повноваженням державного виконавця, яке може бути оскаржено до суду.

Разом із тим до завершення розгляду скарги при наявності для цього підстав, суд може зупинити стягнення на підставі виконавчого листа.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «Едвайс» звернулася заявою про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню та просить визнати виконавчі листи Шевченківського районного суду м. Києва №2-12566/11 від 07.03.2013 р. такими, що не підлягають виконанню при цьому посилається на те, що визнано припиненою поруку ОСОБА_2 за договором поруки №68/1V від 30.11.2005 р. укладено між останньою та АБ «Брокбізнесбанк», з 10.05.2010 р.

Заявник вважає, що існують ідентичні умови як договору поруки, так і обставин змін умов кредитного договору без погодження з поручителем ТОВ «Едвайс». Вважає, що обов'язок ТОВ «Едвайс», як другого поручителя за кредитним договором, є припиненим.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 10 вересня 2018 року скаргу задоволено частково. Визнано виконавчий лист Шевченківського районного суду м. Києва №2-12566/11 від 07.03.2013 р. в частині стягнення заборгованості зі ОСОБА_2 таким, що не підлягає виконанню.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ТОВ «Едвайс» звернулось з апеляційною скаргою, яка обґрунтована тим, що місцевий суд розглянув вказані заявником обставини справи, проте не надав їм належної правової оцінки, не дослідив належним чином подані заявниками докази, що призвело до винесення ухвали, якою не були у повному обсязі задоволені вимоги ТОВ «Едвайс».

Заявник просить застосувати такі заходи забезпечення:

1) заборонити органам та суб'єктам, які здійснюють повноваження у сфері реєстрації прав згідно Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», вчиняти будь-які реєстраційні дії, що стосуються відчуження та реєстрації прав на нежитлову будівлю літ. «В» загальною площею 618,40 кв.м, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1.

2) накласти арешт на нежитлову будівлю літ.»В» загальною площею 618,40 кв.м, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом апеляційного оскарження є ухвала суду першої інстанції про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню.

Таким чином, предметом апеляційного оскарження є не вирішення питання по суті позовних вимог, а процесуальне питання з приводу виконання рішення, яке вступило в законну силу.

Разом з тим, заявою про забезпечення позову апелянт ТОВ «Едвайс» фактично ставить перед судом питання про припинення будь-яких дій, пов'язаних із здійсненням фізичними і юридичними особа, у тому числі без визначення їх кола, своїх повноважень, у тому числі шляхом припинення права володіння, користування і розпорядження нерухомим майном, яке належить третім особам по справі на праві власності, що заборонено ст.41 Конституції України.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що у відповідності до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб'єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

З огляду на викладене, та враховуючи, що забезпеченням позову в порядку, запропонованому заявником, будуть завдані безпідставні порушення прав юридичних та фізичних осіб на виконання ними своїх повноважень, а також на здійснення ними права володіння, користування і розпорядження майном, то колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови в задоволенні заяви ТОВ «Едвайс» про забезпечення позову.

Враховуючи наведене та керуючись статтями 149, 150, 153, 261 і 381 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Едвайс» про вжиття заходів забезпечення позову відмовити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її постановлення і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді: