Постанова

Іменем України

23 січня 2019 року

м. Київ

справа №200/7091/16-ц

провадження № 61-20022св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Журавель В. І., Коротуна В. М., Крата В. І.,

учасники справи:

позивач - акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк»,

представник позивача - ОСОБА_4,

відповідач - ОСОБА_5,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_5 на заочне рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 вересня 2016 року в складі судді Кудрявцевої Т. О. та на ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 липня 2017 року в складі колегії суддів: Городничої В. С., Варенко О. П., Лаченкової О. В.,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2016 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», правонаступником якого є акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі - АТ КБ «Приватбанк»), звернулося до суду з позовом до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позову позивач зазначав, що 21 листопада 2005 року з відповідачем уклав договір про відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної карки та видав платіжну картку типу Visa Platinum. Додатковою угодою від 25 листопада 2005 року встановлено, що картка видається строком на 1 рік з лімітом в сумі 25 000 грн.

У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем умов користування кредитом станом на 23 березня 2016 року утворилась заборгованість в сумі 115 245.31 грн.

Позивач зазначав, що заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 листопада 2010 року з відповідача на користь позивача стягнуто 47 535,51 грн заборгованості за кредитним договором, з яких 25 000 грн основного боргу, 19 65,65 грн заборгованості по процентам, 530,07 грн заборгованості зі сплати комісії. 500 грн штраф (фіксована сума) та 2 239, 79 грн процентна складова.

Ураховуючи наведене, позивач просив стягнути 67 709,80 грн як різницю між наявною заборгованістю та стягнутою сумою за заочним рішенням.

Заочним рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 вересня 2016 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ВАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 67 709,80 грн, вирішено питання розподілу судових витрат. Рішення суду першої інстанції мотивовано наявністю підстав для стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 січня 2017 року заяву ОСОБА_5 про перегляд заочного рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 вересня 2016 року залишено без задоволення. Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що відповідач не надав суду належні та допустимі докази, які мають істотне значення для справи та не були досліджені судом при вирішенні спору.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 липня 2017 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що внаслідок невиконання відповідачем умов кредитного договору утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню з відповідача.

У серпні 2017 року ОСОБА_5 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, у якій просить скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій.

Касаційна скарга мотивована тим, що розгляд справи в суді першої інстанції відбувся без його участі, оскільки він не був належним чином повідомлений про розгляд справи, у зв'язку з чим не зміг скористатись своїм правом на подання заяви про застосування позовної давності. Вважає, що суд першої інстанції безпідставно не задовольнив його заяву про перегляд заочного рішення. Апеляційний суд порушення суду першої інстанції не усунув.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 серпня 2017 року відкрито касаційне провадження в даній справі.

09 жовтня 2017 року від АТ КБ «Приватбанк» до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшли заперечення на касаційну скаргу, які мотивовані тим, що оскаржувані судові рішення ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому касаційна скарга підлягає відхиленню.

Статтею 388 ЦПК України в редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України), визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Підпунктом 4 пункту першого Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України передбачено, щокасаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

23 квітня 2018 року вказану справу передано до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 21 листопада 2018 року справу призначено до судового розгляду.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недоведеність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Суди встановили, що 21 листопада 2005 року сторони уклали договір про відкриття карткового рахунку (далі - кредитний договір), відповідно до умов якого відповідач отримав кредит в сумі 25 000 грн зі сплатою 16,80 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідно до пунктів 9.2, 9.4 кредитний договір діє необмежений період часу за виключенням відсутності достатньої суми для продовження дії картки та ненадходження грошових коштів на протязі 6 місяців з моменту спливу строку дії картки.

25 листопада 2005 року сторони уклали додаткову угоду до кредитного договору.

Відповідно до пункту 1.1 додаткової угоди строк дії картки становить1 рік.

У зв'язку з невиконання відповідачем умов кредитного договору утворилась заборгованість за кредитним договором.

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 листопада 2010 року з відповідача на користь позивача стягнуто 47 535,51 грн заборгованості за кредитним договором, з яких 25 000 грн основного боргу, 19 65,65 грн заборгованості по процентам, 530,07 грн заборгованість зі сплати комісії, 500 грн штраф (фіксована сума) та 2 239, 79 грн штраф (процентна складова).

Звертаючись до суду з позовом, позивач просив стягнути з відповідача станом на 23 березня 2016 року 25 537,97 грн заборгованості за кредитом та 89 707,34 грн заборгованість по відсоткам за користування кредитом. У зв'язку з тим, що рішенням суду від 22 листопада 2010 року з відповідача стягнуто 47 535,51 грн, просив стягнути різницю в сумі 67 709,80 грн.

Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи в разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Звернення банку про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. на час звернення з таким позовом (заявою) вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни.

Звернувшись до суду з позовом у листопаді 2010 року, АТ КБ «Приватбанк» використав своє право на дострокове стягнення з ОСОБА_5 заборгованості за кредитом та змінив на власний розсуд строк виконання зобов'язання за договором від 21 листопада 2010 року, у зв'язку з чим право кредитора нараховувати передбачені договором проценти та інші платежі за кредитом припинились.

У спірних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка передбачає наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання.

Такий висновок узгоджується з висновком. викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18).

Ураховуючи наведене, підстави для стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором в сумі 67 709,80 грн відсутні.

За змістом частин першої, другої статті 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Ураховуючи наведене, судові рішення підлягають скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись статтями 400, 409, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити.

Заочне рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 вересня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 липня 2017 року скасувати.

В задоволенні позову акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді Н. О. Антоненко

В.І. Журавель

В.М. Коротун

В.І. Крат