Справа № 201/7240/19
Провадження № 2/201/2673/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2019 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Федоріщева С.С.,

при секретарі Разумняк К.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,-

ВСТАНОВИВ:

В червні 2019 року позивач звернулася до суду з даною позовною заявою, в якій просила суд: - визначити їй додатковий строк достатній для подання заяви про прийняття спадщини після смерті доньки ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнавши причину пропуску строку на прийняття спадщини поважною. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала на те, що ОСОБА_3 є її рідною дочкою. Після смерті дочки відкрилася спадщина на все належне їй майно - Ѕ частку квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві спільної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . Вказує, що пропустила строк на прийняття спадщини з поважних причин - у позивача з донькою склалися складні стосунки. Через непорозуміння ОСОБА_3 пішла з дому та не поверталася, а позивач залишилася проживати у квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_1 . Тривалий час вона не могла знайти свою доньку і лише у середині червня 2018 року, за допомогою знайомих, через соціальні мережі вдалося зв`язатися з подругою доньки, яка повідомила, що ОСОБА_3 похована у м. Сочі, до цього моменту позивач була впевнена, що вона знайде свою доньку та відновить з нею повноцінний родинний зв`язок. ОСОБА_3 проживала у іншій країні, що також вплинуло на неможливість знайти доньку на території України раніше. За постановою приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Міхеєвої Т.М. від 12.12.2018р. позивачеві було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на частку майна доньки у зв`язку з пропуском строку прийняття спадщини. Тим часом, ІНФОРМАЦІЯ_2 . сестра позивача - ОСОБА_2 , подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини після смерті племінниці та видачу свідоцтва про право на спадщину, яка не визнає право позивача на частку квартири, яка належить померлій, саме ОСОБА_2 , на думку позивача, є належним відповідачем у справі.

Від представника позивача ОСОБА_4 до суду надійшла заява з проханням розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 також надала суду заяву з проханням розглядати справу без її участі, проти задоволення позовних вимог не заперечувала.

Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, які є належними, допустимими і достовірними, судом встановлено наступні обставини та визначені відповідні до них правовідносини.

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та була похована у м. Сочі Російської Федерації. Вона тривалий час з 2000 року постійно проживала у м. Сочі Російської Федерації.

ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після її смерті відкрилася спадщина на все належне їй майно. Спадщина складається з: Ѕ частки квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві спільної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 13.06.1994р. Виконкомом міської Ради народних депутатів згідно розпорядженням(наказом) № 1/2417-94 від 13.06.1994р., та записано в реєстрову книгу за реєстровим № 181п-75.

Крім того, судом встановлено, що позивач після смерті доньки не звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини у встановлений законодавством строк, так як донька померла та похована за межами України у Російській Федерації, а тому позивач з об`єктивних причин не могла дізнатись про смерть дочки раніше.

У позивача з донькою склалися складні стосунки. Через непорозуміння ОСОБА_3 пішла з дому, виїхала проживати до Російської Федерації та в Україну не поверталася, позивач залишилася проживати у квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_1 .

Суд враховує також, що через велику відстань місця смерті дочки позивач не мала можливості отримати достовірні дані про її долю та дату смерті, лише у середині червня 2018 року, за допомогою знайомих, через соціальні мережі вдалося зв`язатися з подругою доньки, яка повідомила, що ОСОБА_3 похована у місті Сочі. Про смерть дочки позивач дізналася вже після того, як з дня її смерті минуло чотири роки та пропустила строк подання заяви, у результаті чого постановою від 12.12.2018р. приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Міхеєвою Т.М. позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки спадкоємцем пропущено строк подачі заяви про прийняття спадщини, встановлений ст. 1270 ЦК України.

Судом також встановлено, що відповідачеві по справі постановою від 10.04.2019р. приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Міхеєвою Т.М. також відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом з тих самих причин, внаслідок пропуску спадкоємцем строку подачі заяви про прийняття спадщини, встановленого ст. 1270 ЦК України.

Правовідносини, які виникли між сторонами врегульовані нормами Цивільного кодексу України.

Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Судом встановлено, що спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_3 є позивач, тоді як спадкоємцем наступної (третьої) черги є відповідач, ОСОБА_2 .

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Оцінюючи усі докази, які були досліджені судом в їх сукупності, і приймаючи до уваги, що причина пропуску позивачем строку на прийняття спадщини є поважною, суд вважає за необхідне позовні вимоги позивача задовольнити та визначити їй додатковий строк для подання нею заяви в нотаріальну контору про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 два місяці, обчислення якого починати з дня набрання рішенням законної сили.

На підставі викладеного, керуючись ст. 1218, 1261, 1270, 1272 ЦК України, ст. 4, 12, 13, 76-81, 89, 141 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, задовольнити.

Надати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_1 , додатковий строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , протягом двох місяців з дня набрання рішенням законної сили.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя С.С. Федоріщев