Справа № 351/1212/19
Номер провадження №2/351/600/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2019 року м. Снятин

Снятинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Собка В.М. ,

секретар Маланчук С.Г.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в місті Снятині справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів. Позовні вимоги мотивувала тим, що з відповідачем по справі перебували у шлюбі, який рішенням Снятинського районного суду від 04.05.2018р. було розірвано. Від спільного проживання у шлюбі у подружжя є двоє неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , які після розірвання шлюбу залишилися проживати із матір`ю ОСОБА_1 .

Позивачка стверджує, що діти на даний час проживають разом із нею та перебувають на повному її утриманню, відповідач добровільно коштів на утримання дітей не надає, ніде не працює, але зобов`язаний утримувати своїх дітей, добровільно про сплату аліментів домовитись не вдалося, а тому позивачка просить суд стягувати із ОСОБА_2 у її, ОСОБА_1 , користь аліменти на утримання двох дітей у розмірі 1/3 частина усіх видів його доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дітьми повноліття.

Позивачка подала до суду заяву, якою позовні вимоги підтримала повністю, позов просила задоволити, справу просила розглядати за її відсутності.

Відповідач подав до суду заяву, у якій зазначив, що позов визнає повністю, справу просив розглядати без його участі.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, зокрема: рішення Снятинського районного суду 04.05.2018р. про розірвання шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ; Виписку з реєстру актів про народження Мерії м. Карате-Бріанца провінції Монца та Бріанца Республіки Італія про народження ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 , де батьками його записано ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ; Виписку з акту про народження Мерії м. Сереньо про народження ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 , де батьками його записано ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , вважає, що позов є підставним і обгрунтованим, а тому підлягає до задоволення.

Положеннями ст. 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття.

Відповідно до ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов`язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку.

В силу дії ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

За приписами ч. 2 ст. 182 цього кодексу мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 182 СК України, встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до вимог ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Враховуючи матеріальне становище сторін та те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, інтереси дитини при визначенні розміру аліментів, розмір витрат на утримання дитини, виходячи з принципів розумності та справедливості, потреби дитини у розвитку, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити та стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частина усіх видів його доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дітьми повноліття, починаючи з дня подачі позову.

При цьому, суд вважає за необхідне роз`яснити учасникам процесу, що відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення суду підлягає негайному виконанню по справам про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

З ч. 6 ст. 141 ЦПК України вбачається, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

З п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» вбачається, що від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів.

Враховуючи те, що позивачка звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви, в якій містяться вимоги щодо стягнення аліментів, тому суд вважає, що з відповідача слід стягнути судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп. в дохід держави.

На підставі викладеного та відповідно до ст.ст. 180-182,184, 191,199, 200 СК України, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 259, 263-265, 268 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити.

Стягувати з ОСОБА_2 у користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 частина усіх видів його доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дітьми повноліття.

Стягнення розпочати з 27.05.2019 року.

У відповідності зі ст. 430 ч.1 п.1 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 768,40 грн. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції з дня його проголошення. У разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: підпис

Суддя Снятинського районного суду Собко В.М.