КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/947/5887/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.12.2019 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Петренка В.С.

за участю секретаря Швець А.С.,

представник відповідача адвокат Мала А.М., діюча на підставі ордеру,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом

Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк»

до ОСОБА_1

про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

01 жовтня 2018 року АТ КБ «Приватбанк» звернулося до Приморського районного суду м. Одеси з позовною заявою до ОСОБА_1 , в якій просив суд стягнути з відповідача - ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 12.11.2015 року у розмірі 26 994,41 грн., яка складається з: 838,12 грн. заборгованість за тілом кредиту, 10 911,55 грн. нараховані відсотки за користування кредитом, 13 483,10 грн. нарахована пеня, 500,00 грн. штраф (фіксована частина) та 1 261,64 грн. штраф (процентна складова), а також судові витрати у розмірі 1762,00грн.

В обґрунтування заявленого позову представник позивача посилається на те, що між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №б/н від 12.11.2015 року, відповідно до умов якого, відповідач ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Порушення відповідачем зобов`язань по укладеному кредитному договору № б/н від 12.11.2015 року щодо своєчасного погашення кредиту зумовило звернення АТ КБ «Приватбанк» до суду із відповідним позовом.

Згідно з вимогами Закону України «Про акціонерні товариства», 21.05.2018 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» змінило назву на Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк».

Ухвалою судді Приморського районного суду м. Одеси Чернявська Л.М. від 10.10.2018 року цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості було надіслано за підсудністю до Київського районного суду м. Одеси, на підставі ч.1 ст. 27 ЦПК України, оскільки відповідно до інформації про зареєстроване місце проживання відповідача, відповідач - ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , що є територією Київського району м. Одеси.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Луняченко В.А.

Так, заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 17 грудня 2018 року по цивільній справі №522/17427/18 за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, позовну заяву Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» було задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 26 994,41 грн., та понесені судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 1 762,00 грн.

01.07.2019 року представник ОСОБА_1 адвокат Мала Алла Миколаївна звернулася до суду із заявою про перегляд заочного рішення Київського районного суду м. Одеси від 17 грудня 2018 року по цивільній справі №522/17427/18 за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу заяву про перегляд заочного рішення було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Петренку В.С.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 25.09.2019 року було задоволено заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Малої Алли Миколаївни про перегляд заочного рішення Київського районного суду м. Одеси від 17 грудня 2018 року по цивільній справі №522/17427/18 за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 17 грудня 2018 року по цивільній справі №522/17427/18 за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості скасовано і призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні.

25.09.2019 року від представника відповідача до канцелярії суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник позивача просив відмовити АТ КБ «ПриватБанк» у задоволенні позову у повному обсязі.

Так, в обґрунтування наданого відзиву представник відповідача посилається на те, що позивачем не надано належних письмових доказів про укладання кредитного договору, а тому обов`язковість виконання зобов`язань за договором кредитування є безпідставними.

Представник відповідача вказує, що позивач не надав доказів того, що відповідач отримала будь-які грошові кошти та порядок повернення цих коштів, в матеріалах справи відсутні відомості про відкриття поточного рахунку в банку, отримання платіжної картки, про дату надання кредиту та зарахування грошових коштів на платіжну картку, та про номер платіжної картки, яка була видана відповідачу, відомості про графік погашення заборгованості по кредиту, якщо такий надавався, та розрахунок сплати штрафних санкцій за несвоєчасне повернення кредиту.

Також заявник зазначає, що позивачем не надано детального розрахунку заборгованості та штрафних санкцій із зазначенням чіткої заборгованості з кожного платежу за договором окремо за кожний період її нарахування, що свідчить про недоведеність позивачем розміру заборгованості та правильності її розрахунку.

На думку представника відповідача, АТ КБ «ПриватБанк» є неналежним позивачем у даній справі, оскільки позивач не надав доказів, що він є правонаступником ПАТ КБ «ПриватБанк».

Крім того, представник відповідача вказує, що позивач звернувся до суду з пропущенням строку позовної давності.

04.11.2019 року від представника позивача до канцелярії суду надійшла відповідь на відзив, в якій представник позивача просив задовольнити позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» у повному обсязі.

В обґрунтування наданої відповіді представник позивача посилається на те, що відповідачем було підписано заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг.

У даній заяві зазначено, що підписавши цю заяву, відповідач ознайомився та згодний з Умовами та Правилами надання банківських послуг, в тому числі з Умовами та Правилами обслуговування по платіжним карткам, розташованим на сайті банку www.privatbank.ua:https://client-bank.privatbank.ua. Тарифами банку, які разом з цією заявою складають Договір банківського обслуговування. Окрім цього, зазначено що Відповідачу було надано для ознайомлення Умові та правила в письмовому вигляді, ознайомлення з чим засвідчується власним підписом в Заявці про приєднання.

Підписавши заяву банк та клієнт приєднуються і зобов`язуються виконувати умови, викладені в Умовах та Правилах надання банківських послуг, тарифах банку - договорі банківського обслуговування в цілому.

Отже, враховуючи вищевикладене, на думку представника позивача, заява про приєднання до Умов та Правил з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами, що розташовані на офіційному сайті Банку (www.privatbank.ua:https://client-bank.privatbank.ua.) складають договір про надання банківських послуг.

Тобто, в даному випадку зміст кредитного договору зафіксовано в декількох документах: в заяві Позичальника, Умовах та Правилах надання банківських послуг та Тарифах. Таким чином, між Банком та Позичальником укладається договір у письмовій формі. Укладення кредитного договору таким чином чинному законодавству України не суперечить. Між сторонами були здійснені всі необхідні дії, який задля придбання, припинення або зміна цивільних прав та обов`язків, що за змістом ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України вказує на вчинення двостороннього кредитного договору, складовими якого виступають Заява, Умови та Правила надання банківських послуг та Тарифи, з якими Позичальник ознайомлений, про що свідчить підпис в Заяві.

На підставі поданої заяви, що разом з Умовами та Правилами зі зразками підписів та відбитком печатки, Тарифами, що розташовані на офіційному сайті Банку (www.privatbank.ua:https://client-bank.privatbank.ua.) складають договір про надання банківських послуг, відповідачу було відкрито картковий рахунок № НОМЕР_1 (п.п. 1.1.1.90,2.1.1.11 Умов) ключем до карткового рахунку є пластикова картка (п. 1.1.1.62 Умов), яку отримав відповідач та мобільний телефон який вказав Відповідач (п. 1.1.1.15 та п. 1.1.1.16 Умов) в заяві.

Представник позивача вважає, що підписавши анкету-заяву відповідач підтвердив, що він був ознайомлений з умовами кредитування та погодився з ними, що засвідчив власним підписом. Погашаючи заборгованість по кредиту відповідач прийняв умови договору та погодився з ними.

Представник позивача зазначає, що з розрахунку заборгованості та наданої виписки про рух коштів чітко вбачається, що відповідач частково сплачував заборгованість за договором, і надана виписка по картковому рахунку та розрахунок заборгованості, є належними та допустимими доказами по справі.

Крім того, представник позивача вказує, що позивач звернувся до суду 26.09.2018 року, тобто до спливу строку позовної давності, у зв`язку з чим, обставини, на які відповідач посилається, не відповідають дійсності, а строк позовної давності позивачем дотримано.

У судове засідання 10.12.2019 року представник позивача не з`явився, однак одночасно з подачею позову звернувся до суду з заявою, в якій просив розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

У судовому засіданні 10.12.2019 року представник відповідача проти позову заперечував, просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з такого.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом у судовому засіданні, 12 листопада 2015 року між ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір б/н, згідно з умовами якого останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, отримавши платіжну картку та персональний ідентифікаційний номер для авторизації.

У анкеті-заяві зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг у Приватбанку і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді (а.с. 8).

На підтвердження факту укладення кредитного договору банк надав Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку (ресурс: Архів Умов та Правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/) та Тарифи.

Згідно з наданим банком розрахунком заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором б/н від 12 листопада 2015 року становить 26 994,41 грн., яка складається з: 838,12 грн. заборгованість за тілом кредиту, 10 911,55 грн. нараховані відсотки за користування кредитом, 13 483,10 грн. нарахована пеня, 500,00 грн. штраф (фіксована частина) та 1 261,64 грн. штраф (процентна складова) (а.с. 6-7).

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Ч. 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розробляє підприємець (в цьому випадку - АТ КБ "ПриватБанк").

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст. ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом ст. 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Ч. 1, ч. 2 ст. 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.

Таким чином, у разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

В анкеті-заяві позичальника від 12 листопада 2015 року процентна ставка за кредитом не зазначена. Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

Обґрунтовуючи право на нарахування процентів за користування кредитом та неустойки, банк, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 12 листопада 2015 б/н, посилався на Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку (ресурс: Архів Умов та Правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/) та Тарифи як невід`ємні частини спірного договору.

Витягом з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку (ресурс: Архів Умов та Правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/) та Тарифами, наданими позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема, пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, в яких зокрема визначено дію договору (12 місяців з моменту підписання), позовну давність щодо вимог банку - 50 років (п. 1.1.7.31 згаданих Умов), та інші умови.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку та Тарифи розуміла відповідачка, ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки, та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

Крім того, роздруківка з сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (справа №6-16цс15).

Також у цій справі неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч. 1 ст. 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією з сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг в ПриватБанку, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ "ПриватБанк" в період - з часу виникнення спірних правовідносин (07 липня 2016 року) до моменту звернення до суду з вказаним позовом (12 червня 2019 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Тарифи та Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила надання банківських послуг в ПриватБанку, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку та Тарифи не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного з відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Суд також вказує, що з урахуванням приписів ч. 6 ст. 81 ЦПК України обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) принципу справедливості розгляду справи судом.

Надані позивачем Умови та Правила надання банківських послуг в ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної з сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору (такий висновок суду відповідає правовій позиції, висловленій Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17).

Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, комісії, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Не містить укладений у вигляді анкети-заяви кредитний договір від 12 листопада 2015 року б/н, підписаної сторонами, і строку повернення кредиту (користування ним).

Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ "ПриватБанк" не повернуті, а також вимоги ч. 2 ст. 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що, АТ КБ "ПриватБанк" вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що сума заборгованості ОСОБА_1 по виконанню кредитного договору станом на 19.09.2018 року становить 838,12грн., яка складається з: 838,12 грн. заборгованість за тілом кредиту, які підлягають стягненню з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк».

Судом було відмолено у задоволенні заяви представника відповідача про необхідність застосування судом строків спливу позовної давності, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку, після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Встановлено, що на виконання умов договору відповідачем востаннє було здійснено часткову сплату на погашення тіла кредиту ще 14.08.2018 року, що в силу положень ст. 264 ЦК України призвело до переривання перебігу позовної давності і її відлік розпочався заново з цієї дати.

Також, судом встановлено, що термін дії кредитної картки ОСОБА_1 визначено до листопада 2022 року.

Позивач звернувся до суду з позовом 01.10.2018 року.

Таким чином, АТ КБ «Приватбанк» не пропущено строк позовної давності.

Посилання представника відповідача на те, що АТ КБ «ПриватБанк» є неналежним позивачем у даній справі, оскільки позивач не надав доказів, що він є правонаступником ПАТ КБ «ПриватБанк», не приймаються судом до уваги, оскільки 21.05.2018 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» змінило назву на Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», а відповідно до ч. 2 ст. 5 Закону України «Про акціонерні товариства», зміна типу товариства з приватного на публічне або з публічного на приватне не є його перетворенням.

Тобто, зміна назви юридичної особи не тягне за собою правонаступництва, а лише правовий наслідок проведення державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, пов`язаних зі зміною назви.

Також, суд не приймає до уваги посилання представника відповідача на те, що позивач не надав доказів того, що відповідач отримала будь-які грошові кошти, оскільки згідно наданого позивачем розрахунку відповідач здійснювала часткове погашення отриманих кредитних коштів, а будь-яких доказів того, що наданий позивачем розрахунок заборгованості є невірним, представником відповідача надано не було.

З урахуванням викладеного, позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» підлягають частковому задоволенню у розмірі 838,12грн. заборгованість за тілом кредиту.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 54,71 грн.

Керуючись ст.ст. 141, 142, 263-265, 268, 274-279 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , паспорт серії НОМЕР_3 , виданий 22 червня 2000 року Центральним РВ ОМУ УМВС України в Одеській області) на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» (місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, , МФО 305299, р/р НОМЕР_4 ) заборгованість за кредитним договором № б/н від 12.11.2015 року у розмірі 838 (вісімсот тридцять вісім) грн. 12 коп., яка складається з:

-838 (вісімсот тридцять вісім) грн. 12 коп. заборгованість за тілом кредиту.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , паспорт серії НОМЕР_3 , виданий 22 червня 2000 року Центральним РВ ОМУ УМВС України в Одеській області) на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» (місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1 Д, , МФО 305299, р/р НОМЕР_4 ) витрати по сплаті судового збору у розмірі 54 (п`ятдесят чотири) грн. 71 коп.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Повний текст рішення складено 13.12.2019 року.

Суддя Петренко В. С.