справа № 570/1084/19
провадження № 2/570/806/2019
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

28 листопада 2019 року

Рівненський районний суд Рівненської області

в особі судді Кушнір Н.В.

з участю позивача ОСОБА_1 ,

його представника адвоката Шмайхеля А.К.,

представника відповідача адвоката Меркулова С.А.,

представника третьої особи Атаманчук А.О.,

секретаря судового засідання Кмін В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Рівненського районного суду Рівненської області (м.Рівне, вул.C.Петлюри, 10) цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: НАСК "Оранта" про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки,

в с т а н о в и в:

покликаючись на те, що відповідач, як особа, яка на відповідній правовій підставі володіла джерелом підвищеної небезпеки, використанням якого йому було завдано матеріальної та моральної шкоди, зобов`язаний відшкодувати вказану шкоду, а оскільки вказані збитки йому відшкодовано третьою особою не у повному обсязі, позивач у поданій до суду 05 березня 2019 року позовній заяві просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду у розмірі 71 418 грн. 62 коп.; моральну шкоду у розмірі 10 000 грн.; судові витрати.

Всіх учасників справи відповідно до ст.ст.128-130 ЦПК України належним чином повідомлено про дату, час і місце розгляду справи, але відповідач до суду не з`явився, уповноваживши адвоката на слухання справи, третя особа подала письмові заперечення проти позову. Вказані учасники у поданих до суду заявах просять справу слухати у їх відсутність, у позові відмовити. Зважаючи на те, що явку сторін не визнано обов`язковою, враховуючи достатність матеріалів справи для прийняття рішення та доказів про правовідносини сторін, відсутність необхідності заслуховувати їх особисті пояснення з приводу спору, суд, беручи до уваги встановлені строки розгляду цивільних справ, дійшов висновку про можливість розглянути справу за відсутності вказаних осіб.

Позивач позов підтримує повністю і по аналогічних мотивах.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, посилався на те, що 09 квітня 2018 року з вини відповідача сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої належному йому на праві власності автомобілю завдано механічних пошкоджень. На час ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована у третьої особи на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. У результаті вказаної ДТП йому як власнику автомобіля марки ««Skoda Fabia» державний номерний знак НОМЕР_1 заподіяно матеріальну шкоду в розмірі 168 716 грн. 82 коп., частину якої у розмірі 91 268 грн. 65 коп. відшкодувала страхова компанія.

По суті спору стверджує, що погоджується з висновком експертизи, після ДТП залишив в себе пошкоджений автомобіль, бо вважав, що зможе його відремонтувати. Вважає, що у звіті про оцінку вартості (розміру) збитків, спричинених пошкодженням належного йому транспортного засобу не зазначено, що він є фізично знищеним. Вважає, що вирішення питання щодо недоцільності ремонту належного йому транспортного засобу повинен вирішувати лише він. Вказує, що його автомобіль до пошкодження був у технічно справному стані, він його відновив у листопаді 2018 року приблизно за 200 тис. грн.

Заподіяна моральна шкода полягає у тому, що внаслідок того, що відповідач спочатку обіцяв відшкодувати як матеріальну шкоду, так і моральну і йому і його матері, але згодом змінив свою позицію. Його автомобіль був пошкоджений, він переніс моральні переживання як власник за пошкоджений автомобіль та неможливість протягом семи місяців його використання у своїй роботі та для потреб своєї сім`ї, що позбавило його можливостей реалізації своїх потреб, звичок та бажань. Крім того, йому прийшлося пережити немало моральних страждань через те, що він тривалий час не мав коштів, необхідних для ремонту автомобіля, а при цьому особа, винна у заподіянні матеріальних збитків не вжила жодних заходів до того, щоб пришвидшити отримання ним страхового відшкодування або у добровільному порядку відшкодувати ці збитки хоча б частково. Зазначені обставини потягли за собою вимушені зміни у його житті, необхідності відшукування додаткових зусиль для організації життя, порушення нормальних життєвих зв`язків, змінився звичний для нього спосіб життя. Постійні переживання за те, що він залишиться ні з чим, вплинули на його психологічний стан, він став роздратований, перестав нормально харчуватись та спати, що відображується на його відносинах з рідними, друзями колегами по роботі. Під час ДТП його мати - особа похилого віку, яку він віз у лікарню з приводу погіршення її стану здоров"я, отримала тілесні ушкодження. Відповідач лише одного разу привіз їй у лікарню три банана, стаканчик йогурту і пачку печива, а потім сказав, що нехай їй ОСОБА_3 допомагає. Повідомив, щоб вони збирали чеки, а його страхова компанія все їм відшкодує.

Його представник, підтримуючи позов, стверджує, що відповідачем та третьою особою помилково трактуються вимоги закону. До страхової компанії його довіритель не має вже на даний час жодних претензій, сума збитку ніким не оспорюється, бо достатня для проведення відновлювального ремонту авто. Вважає, що не можна говорити про утилізацію автомобіля, якщо позивач його відновив.

Представник відповідача просить відмовити у позові, посилаючись про відсутність підстав для стягнення з відповідача відшкодування шкоди, оскільки позивач вже отримав від страхової компанії, у якій була застрахована цивільно-правова відповідальність відповідача, страхове відшкодування, а пошкоджений автомобіль залишився у власника. Позивачем не надано оцінку вартості транспортного засобу після ДТП, а тому сума завданих збитків є невірною. Вважає, що сума позову не лежить в межах відповідальності його довірителя. Застосування до спірних правовідносин ст.1194 ЦК України є безпідставним, оскільки норми цієї статті передбачають стягнення шкоди з винної особи тільки у разі недостатності страхової виплати. Вся сума розрахованого розміру шкоди в сумі 100 000 грн 00 коп. покривається зобов`язаннями страховика щодо розміру страхової суми (ліміту відповідальності) за шкоду, заподіяну майну, а тому будь-які вимоги майнового характеру повинні пред`являтися саме до страхової компанії.

Третя особа у поданих до суду поясненнях вважає, що позов безпідставний, оскільки вона виконала свої зобов`язання за договором страхування в повному обсязі, не порушуючи прав та інтересів позивача, за захистом яких останній звернувся до суду. Також зазначає, що у відповідача не виникає обов`язку здійснювати доплату, адже страхове відшкодування позивач отримав у повному обсязі. Оскільки очевидним є той факт. що вартість відновлювального ремонту є білтшою, ніж вартість автомобіля, то даний трвнспортний засіб можна вважати фізично знищеним.

Суд, заслухавши їх пояснення, визначивши юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов таких висновків.

Вимоги ст.264 ЦПК України зобов`язують суд під час ухвалення рішення вирішити чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту і, діючи на засадах змагальності, повинен переконливими, належними та припустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених ним вимог. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Сторони скористалися правовою допомогою.

Встановлено, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 застрахована у ПАТ «HACK «ОРАНТА» за Полісом АК/9466561 від 11 жовтня 2017 pоку. Згідно п.4 Полісу страхова сума за шкоду завдану майну третьої особи становить 100 000,00 грн., розмір франшизи становить 510,00 грн.

У зв`язку із ДТП, що сталося 09 квітня 2018 року за участю позивача, що керував автомобілем «Skoda Fabia» номерний знак НОМЕР_1 та автомобіля «BMW 530», номерний знак РКЕ НОМЕР_2 FV під керуванням ОСОБА_2 , ПАТ «HACK «ОРАНТА» отримала письмові повідомлення про ДТП.

11 квітня 2018 року та 02 травня 2018 pоку HACK «ОРАНТА» проведено огляди пошкодженого транспортного засобу «Skoda Fabia» номерний знак НОМЕР_1 , з якими погодився і підписав ОСОБА_1 .

Згідно Висновку експерта № 3.3-68/18 від 26 липня 2018 року вартість транспортного засобу «Skoda Fabia» номерний знак НОМЕР_1 без урахування завданих внаслідок ДТП пошкоджень, станом на 09 квітня 2018 року (ринкова вартість) становить 168 716,82 грн. Вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу «Skoda Fabia» номерний знак НОМЕР_1 становить 172 570,48 грн., що є більшою за ринкову вартість пошкодженого автомобіля.

31 липня 2018 року позивач надав НАСК «ОРАНТА» заяву про виплату страхового відшкодування.

11 жовтня 2018 року НАСК «ОРАНТА» сплатила страхове відшкодування ОСОБА_1 у розмірі 61 268,65 грн. (61 778,65 грн. - 510,00 грн.), що підтверджуєте платіжним дорученням № 50377 від 11.10.2018 р. та реєстром безготівкові термінових переказів від суб`єктів господарювання № 187 від 11.10.2018 р.

Після отримання Висновку експерта № 3.3-68/18 від 26 липня 2018 року, де розмір матеріального збитку без урахування коефіцієнта фізичного зносу складає 168 716.1 грн., ПАТ «НАСК «ОРАНТА» було переглянуто рішення про розмір страхова відшкодування та на підставі розрахунку страхового відшкодування від 31 січня 2019 року складено додатковий страховий акт № ОІДВ-ЗГ-М-18-17-5391/2 на суму 30 000,00 гри.

30 січня 2019 року між ПАТ «HACK «ОРАНТА» та ОСОБА_1 укладено угоду про припинення зобов`язання переданням відступного, згідно якого HACK «ОРАНТА» зобов`язалась виплатити ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 91 268,65 грн.

Виплата цієї суми підтверджується платіжними дорученнями № 50377 від 11 жовтня 2018 року та № 6820 від 04 лютого 2019 року і реєстрами безготівкових термінових переказів від суб`єктів господарювання № 187 від 11 жовтня 2018 року та № 21 від 04 лютого 2019 року.

Згідно угоди про припинення зобов`язання переданням відступного від 30 січня 2019 року ПАТ «HACK «ОРАНТА» припинила своє зобов`язання по виплаті страхового відшкодування у зв`язку із ДТП, що сталося 09 квітня 2018 року за Полісом АК/9466561 від 11 жовтня 2017 року.

До спірних правовідносин підлягають застосуванню такі норми права.

Згідно з ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Ст.999 ЦК України вказано, що законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Згідно зі ст.ст.7, 8 Закону України «Про страхування» страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів в Україні здійснюється обов`язково. Cтрахова компанія при настанні страхового випадку сплачує страхувальнику страхове відшкодування. Ст.25 Закону України передбачено, що здійснення страхових виплат проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника і страхового акта, який складається страховиком або уповноваженою особою, у формі, що визначається страховиком.

До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Метою його здійснення ст.3 визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Його об`єктом є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Згідно зі ст.6 Закону № 1961-IV страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до ст.ст.28, 29 шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України.

За результатами аналізу встановлених обставин справи та вищенаведених правових норм можна дійти таких висновків.

Сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу. Завдання потерпілому шкоди внаслідок ДТП особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобов`язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди у повному обсязі відповідає обов`язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у якому потерпілий так само має право вимоги до боржника (у договірному зобов`язанні ним є страховик). Отже, потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов`язань - деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених ст.1194 ЦК України підстав. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на це, подає страховику відповідну заяву. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Позивач скористався своїм правом звернення безпосередньо до страховика та отримав відшкодування відповідно до вказаних вимог з врахуванням п.30.2 Закону. Суд вважає, що страховик забезпечив реалізацію абсолютного права позивача на відшкодування шкоди, завданої ДТП, на вказаних підставах, передбачених законом, тому ст.1194 ЦК України не підлягає застосуванню до спірних правовідносин. Отже, враховуючи, що позивач не визнав свій автомобіль фізично знищеним у результаті ДТП та залишив його собі, страховик виплатив йому страхове відшкодування, тобто відшкодував заподіяну матеріальну шкоду у повному обсязі, що знаходилося в межах ліміту відповідальності за договором страхування. Отже, відсутні правові підстави для стягнення відшкодування шкоди з винної у ДТП особи - ОСОБА_2 , цивільно-правова відповідальність якого була застрахована. Ухвалюючи рішення про відмову позивачу у задоволенні позову в частині стягнення з відповідача матеріальної шкоди суд дійшов висновку про те, що позивач скористався своїм правом звернення безпосередньо до страховика та отримав страхове відшкодування. Третя особа забезпечила реалізацію абсолютного права позивача на відшкодування шкоди, завданої у ДТП, тому до спірних правовідносин не підлягає застосуванню ст.1194 ЦК України.

Щодо відшкодування моральної шкоди, то відповідно до ст.56 Конституції України кожен має право на відшкодування моральної шкоди.

Ст.23 ЦК України встановлено яку форму може набувати моральна шкода та в яких випадках вона може бути заподіяна особі, право на відшкодування якої особа має внаслідок порушення її прав. Ч.2 цієї статті встановлено, що моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно з роз"ясненнями, що містяться у постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров"я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди у такому випадку є цивільне правопорушення, елементами якого є шкода, протиправна поведінка та причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою, вина. В деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір. За загальним правилом особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. Під власне моральною шкодою маються на увазі душевні страждання, пов"язанні із заподіянням як фізичної, так і майнової шкоди, а також душевні страждання, не пов"язанні ні з тією, ні з іншою. Моральну шкоду, на відміну від майнової, не можна вимірювати у грошах, але це не означає, що вона не може бути компенсованою в будь-якій формі. Нічого дивного в тому немає, що людина, в котрої через чужу провину відібрати життєві радощі, задоволення, духовні блага, бажає компенсації грошима, які відкривають джерела людських задоволень. Можливою є, зокрема грошова компенсація, розмір якої визначений не за принципом еквівалентності, а виходячи з обставин конкретної справи, ступеня й характеру моральної шкоди, майнового стану потерпілих. Компенсацією за заподіяну моральну шкоду призначають для пом"якшення якоюсь мірою тяжких для потерпілих наслідків. Розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від; характеру моральних страждань, виду психічних страждань у вигляді занепокоєння, страху та відчаю; істотності вимушених змін у житті потерпілих, які можуть бути частково відновлені.

Оскільки відсутні докази на підтвердження непереборної сили або ж умислу потерпілого при завданні шкоди, підтверджується факт завдання шкоди майну позивача джерелом підвищеної небезпеки відповідача, тому відповідач як законний володілець майна повинен нести відповідальність за завдану позивачу моральну шкоду незалежно від наявності вини, оскільки діє презумпція заподіювача шкоди. Позивачем належними доказами доведено факт завдання шкоди за участю відповідача, а також докази того, що відповідач є заподіювачем шкоди. Відповідачем не надано будь-яких доказів на спростування доказів, наданих позивачем, і у суду немає підстав вважати обставини, викладені в матеріалах справи, такими, що не відповідають дійсності.

При визначенні розміру моральної шкоди суд враховує вимоги розумності та справедливості, встановлені судом обставин. Невирішення в добровільному порядку між сторонами питання щодо відшкодування шкоди не впливає на визначення розміру її відшкодування. Зазначений розмір відшкодування є не більш, ніж достатнім для розумного задоволення потреб позивача і не призводить до збагачення, при встановлених обставинах становитиме достатню справедливу сатисфакцію. За таких підстав суд дійшов висновку щодо стягнення на користь позивача моральної шкоди у розмірі 5 000 грн., який є адекватним душевним стражданням, які позивач зазнав у зв`язку з пошкодженням майна. Справедливість, добросовісність та розумність згідно з п.6 ст.3 ЦК України є одними із засад цивільного законодавства. Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз.десятий п.9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).

Щодо судових витрат, то суд прийшов до таких висновків.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат між сторонами суд виходить із положень ч.1 ст.141 ЦПК України, де зазначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п.6 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Оскільки позивач за подання позову до суду відповідно до положень Закону України «Про судовий збір» мав би сплатити 748 грн. 40 коп., а відповідач пільг щодо сплати судового збору не має. суд при ухваленні рішення присуджує стягнення з відповідача судового збору в прибуток держави у розмірі, визначеному на день винесення рішення.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст.263-265 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

задоволити частково цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: НАСК "Оранта" про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 5 000 грн. 00 коп. моральної шкоди.

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 768 грн. 40 коп. в прибуток Рівненського районного суду Рівненської області (отримувач коштів: УК у Рiвненському районі/Рiвненський район/22030101; Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), Рахунок UA 6017295, код отримувача (ЄДРПОУ) 38012756, код класифікації доходів бюджету: 22030101, найменування коду класифікації доходів бюджету : судовий збір (Державна судова адміністрація України, 050).

Рішення може бути оскаржено до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 30 /тридцяти/ днів з дня його проголошення. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності новою редакцією Кодексу. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного текста рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючий по АДРЕСА_1 , РКНОПП НОМЕР_3 ).

Відповідач: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючий по АДРЕСА_2 , паспорт НОМЕР_4 ).

Повне судове рішення виготовлено 07 грудня 2019 року.

Суддя: Кушнір Н.В.