Постанова

Іменем України

09 грудня 2019 року

м. Київ

справа № 2016/2863/2012

провадження № 61-48924св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Усика Г. І.,

учасники справи:

заявник - Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль»,

боржники: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

заінтересована особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальності «Фінансова компанія «Форінт» на ухвалу Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 27 вересня 2018 року у складі судді Бєссонової Т. Д. та постанову Харківського апеляційного суду від 27 листопада 2018 року у складі колегії суддів: Піддубного Р. М., Котелевець А. В., Тичкової О. Ю.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та рішень судів

У вересні 2018 року Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» (далі - АТ «Райффайзен Банк Аваль») звернулося до суду із заявою про залучення до справи правонаступника, заміну стягувача за виконавчим листом, заміну сторони виконавчого провадження.

Заява мотивована тим, що рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 29 січня 2013 року стягнуто солідарно із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором від 08 травня 2007 року № 010-2/07/1-558-07 у розмірі 704 531,98 грн. Постановами державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Барвінківському, Борівському та Ізюмському районах та місту Ізюм Головного територіального управління юстиції у Харківській області (далі - Міжрайонний ВДВС по Барвінківському, Борівському та Ізюмському районах та місту Ізюм ГТУЮ у Харківській області) від 07 жовтня 2014 року відкрито виконавче провадження№ 44965085 та № 44964335, боржниками за якими є відповідно ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Посилаючись на те, що 09 серпня 2018 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт» (далі - ТОВ «ФК «Форінт») укладені договори про відступлення права вимоги за укладеним із ОСОБА_1 договором кредиту та укладеним з ОСОБА_2 договором поруки, АТ «Райффайзен Банк Аваль» просило залучити до справи ТОВ «ФК «Форінт» та здійснити процесуальне правонаступництво щодо АТ «Райффайзен Банк Аваль», замінити стягувача за виконавчим листом від 29 серпня 2014 року № 2016/2863/2012, виданим на підставі рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 29 січня 2013 року про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 у цивільній справі № 2016/2863/2012, із АТ «Райффайзен Банк Аваль» на його правонаступника - ТОВ «ФК «Форінт»; замінити стягувача у виконавчому провадженні № 44965085 з примусового виконання виконавчого листа від 29 серпня 2014 року № 2016/2863/2012 із АТ «Райффайзен Банк Аваль» на його правонаступника - ТОВ «ФК «Форінт»; замінити стягувача за виконавчим листом від 29 серпня 2014 року № 2016/2863/2012, виданим на підставі рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської обласні від 29 січня 2013 року про стягнення заборгованості із ОСОБА_2 у цивільній справі № 2016/2863/2012, із АТ «Райффайзен Банк Аваль» на його правонаступника - ТОВ «ФК «Форінт»; замінити стягувача у виконавчому провадженні № 44964335 з примусового виконання виконавчого листа від 29 серпня 2014 року № 2016/2863/2012, із АТ «Райффайзен Банк Аваль» на його правонаступника - ТОВ «ФК «Форінт».

Ухвалою Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 27 вересня 2018 року заяву АТ «Райффайзен Банк Аваль» задоволено частково. Замінено сторону у виконавчому провадженні № 44965085 із примусового виконання рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 29 січня 2013 року в частині стягнення із ОСОБА_1 на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості за кредитним договором стягувача АТ «Райффайзен Банк Аваль» на ТОВ «ФК «Форінт». Замінено сторону у виконавчому провадженні № 44964335 з примусового виконання рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 29 січня 2013 року в частині стягнення із ОСОБА_2 на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості за кредитним договором стягувача АТ «Райффайзен Банк Аваль» на ТОВ «ФК «Форінт». В іншій частині у задоволенні заяви відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного суду від 27 листопада 2018 року апеляційну скаргу АТ «Райффайзен Банк Аваль» залишено без задоволення. Ухвалу Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 27 вересня 2018 року залишено без змін.

Частково задовольняючи заяву, суди першої та апеляційної інстанції виходили із того, що ТОВ «ФК Форінт» на підставі укладених договорів відступлення права вимоги набуло статусу нового кредитора та отримало права вимоги до боржників, що є підставою для замінити сторони у виконавчому провадженні.

Короткий зміст та узагальнюючі доводи касаційної скарги

У грудні 2018 року ТОВ «ФК «Форінт» подало до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 27 вересня 2018 рокута постанову Харківського апеляційного суду від 27 листопада 2018 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій у частині відмови у задоволенні заяви та ухвалити нове рішення у цій частині про задоволення заяви у повному обсязі.

Касаційна скарга мотивована тим, що судами не застосовано норму статті 55 ЦПК України, згідно з якою суд зобов`язаний залучити до участі у справі правонаступника на будь-якій стадії судового процесу, у тому числі на стадії виконавчого провадження. За рішеннями судів ТОВ «ФК «Форінт», який є новим кредитором із повним обсягом прав, які існували у АТ «Райффайзен Банк Аваль», не взмозі захисти свої права процесуально, зокрема у разі повернення виконавчих листів без виконання, необхідності звернення до суду із заявою про роз`яснення судового рішення.

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (частина перша статті 263 ЦПК України).

Частиною першою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга ТОВ «ФК «Форінт» не підлягає задоволенню із таких підстав.

Встановлені судами обставини

Рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 29 січня 2013 року стягнуто у солідарному порядку із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором від 08 травня 2007 року № 010-2/07/1-558-07 у розмірі 704 531,98 грн.

На підставі вказаного рішення суду видані виконавчі листи та постановами державного виконавця Міжрайонного ВДВС по Барвінківському, Борівському та Ізюмському районах та місту Ізюм ГТУЮ у Харківській області від 07 жовтня 2014 року відкрито виконавчі провадження № 44964335 та № 44965085.

09 серпня 2018 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ТОВ «ФК «Форінт» укладений договори № 140/11/210 та № 140/11/211, відповідно до умов якого останнє набуло права вимоги за укладеним із ОСОБА_1 кредитним договором № 010-2/07/1-558-07 та договором поруки, який укладений із ОСОБА_2 .

Нормативно-правове обґрунтування

Відповідно до частин першої та другої статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження (частина п`ята статті 442 ЦПК України).

Відповідно до частин першої, другої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа, на користь чи в інтересах якої видано виконавчий документ. Боржником є фізична або юридична особа, визначена виконавчим документом.

Згідно з частиною п`ятою статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Під процесуальним правонаступництвом у виконавчому провадженні необхідно розуміти заміну однієї зі сторін (стягувача або боржника) з переходом прав та обов`язків від правопопередників до іншої особи (правонаступника), що раніше не брали участі у виконавчому провадженні.

Підставами правонаступництва є смерть громадянина, що був стороною виконавчого провадження, оголошення його померлим, реорганізація юридичної особи, відступлення права вимоги, переведення боргу (глава 47 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, за змістом статті 512 ЦК України, статті 442 ЦПК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи із результатів системного аналізу цих норм, зокрема пунктів 1, 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Частково задовольняючи заяву АТ «Райффайзен Банк Аваль», суд першої інстанції, із яким погодився й суд апеляційної інстанції, встановивши, що ТОВ «ФК Форінт» на підставі укладених договорів відступлення права вимоги набуло статусу нового кредитора та отримало права вимоги до боржників, правильно застосував наведені вище положення законодавства та дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для заміни сторони у виконавчому провадженні.

Відмовляючи у задоволенні заяви АТ «Райффайзен Банк Аваль» у частині вимог про залучення до справи правонаступника та заміну стягувача за виконавчим листом, суди попередніх інстанцій обґрунтовано виходили із того, що такі вимоги є безпідставними та не ґрунтуються на нормах чинного законодавства України. Так, залучення до справи правонаступника може мати місце лише на стадії судового розгляду та до ухвалення судового рішення, яке набрало законної сили, тоді як заміна стягувача за виконавчим листом можлива лише довідкриття виконавчого провадження, про що зазначено у частині п`ятій статті 442 ЦПК України.

Висновки судів є правильними, відповідають встановленим обставинам та вимогам закону.

Доводи, наведені в обґрунтування касаційної скарги, не є підставою для скасування оскаржуваних судових рішень, оскільки вони ґрунтуються на неправильному тлумаченні заявником норм матеріального та процесуального права.

Викладене дає підстави для висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою, а тому підлягає залишенню без задоволення, арішення судів попередніх інстанцій - без змін із підстав, передбачених статтею 410 ЦПК України.

Керуючись статтями 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт» залишити без задоволення.

Ухвалу Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 27 вересня 2018 року та постанову Харківського апеляційного суду від 27 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: О. В. Ступак

І. Ю. Гулейков

Г. І. Усик