ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 640/15122/18

Провадження № 22-ц/818/5312/19

04 грудня 2019 року

м. Харків

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Овсяннікової А.І.

суддів - Коваленко І.П., Сащенко І.С.

за участю секретаря Чабан А.В.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: ОСОБА_2

третя особа: ОСОБА_3

апелянт: ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Київського районного суду міста Харкова від 13 вересня 2018 року у складі судді Чередник В.Є. по справі № 640/15122/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про визнання договору дійсним та звернення стягнення на предмет іпотеки, -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про визнання договору дійсним та звернення стягнення на предмет іпотеки.

В обґрунтування позову зазначає, що 20 лютого 2011 року між нею та ОСОБА_2 укладено у простій письмовій формі договір позики грошових коштів на суму 500 000 дол. США строком до 01 січня 2015 року.

В забезпечення виконання зобов`язання між нею та ОСОБА_2 укладено договір іпотеки, відповідно до якого відповідач передав в іпотеку нежитлові приміщення підвалу № 11, 13-16, 16а, 17, 17а, 18, 18а, 20-24, 33, 33а, 36-38, загальною площею 275,0 кв. м. в літ. «А-5» у будинку АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 зобов`язання за договором позики не виконав та борг не повернув.

15 вересня 2015 року нею надіслано відповідачу письмову вимогу-попередження про порушення зобов`язання.

На момент укладення договору іпотеки у відповідача були відсутні оригінали Договорів купівлі-продажу на предмет іпотеки. ОСОБА_2 зобов`язався отримати дублікати правовстановлюючих документів та негайно повідомити її про їх отримання, після чого не ухилятися від нотаріального посвідчення даного договору. Але до цього часу відповідач так і не отримав оригінали документів, на телефонні дзвінки не відповідає.

Просить визнати дійсним договір іпотеки від 20 лютого 2011 року, укладений між нею та ОСОБА_2

В рахунок погашення заборгованості за договором позики від 20 лютого 2011 року, яка станом на 21 серпня 2018 року становить загалом 13 848 340 грн. звернути стягнення на предмет іпотеки - нежитлові приміщення підвалу № НОМЕР_1 , 13-16, 16а, 17, 17а, 18, 18а, 20-24, 33, 33а, 36-38, загальною площею 275,0 кв. м. в літ. «А-5» у будинку АДРЕСА_1 , що належать на праві власності ОСОБА_2 шляхом визнання права власності на предмет іпотеки за нею.

Визнати право власності на нежитлові приміщення підвалу № 11, 13-16, 16а, 17, 17а, 18, 18а, 20-24, 33, 33а, 36-38, загальною площею 275,0 кв. м. в літ. «А-5» у будинку АДРЕСА_1

Відповідач ОСОБА_2 позов визнав. Зазначив, що дійсно між ним та ОСОБА_1 20 лютого 2011 року укладено у простій письмовій формі договір позики грошових коштів на суму 500 000 дол. США. В забезпечення виконання зобов`язання укладено договір іпотеки, відповідно до якого він передав в іпотеку нежитлові приміщення підвалу № НОМЕР_1 , 13-16, 16а, 17, 17а, 18, 18а, 20-24, 33, 33а, 36-38 загальною площею 275,0 кв. м. в літ. «А-5» у будинку АДРЕСА_1 . На момент укладення договору іпотеки він не зміг укласти цей договір у нотаріальній формі, а тому вони домовились про його укладення у простій письмовій формі з подальшим нотаріальним посвідченням та реєстрацією. На сьогоднішній день він своїх зобов`язань за договором позики не виконав та борг не повернув.

Третя особа ОСОБА_3 проти задоволення позову не заперечував.

Рішенням Київського районного суду міста Харкова від 13 вересня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Визнано дійсним договір іпотеки від 20 лютого 2011 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2

В рахунок погашення заборгованості за договором позики від 20 лютого 2011 року, укладеним між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , яка станом на 21 серпня 2018 року становить 13 848 340,50 грн. звернуто стягнення на предмет іпотеки - нежитлові приміщення підвалу № НОМЕР_1 , 13-16, 16а, 17, 17а, 18, 18а, 20-24, 33, 33а, 36-38. в літ. «А-5» у будинку АДРЕСА_1 , що належать на праві власності ОСОБА_2 шляхом визнання права власності на предмет іпотеки за ОСОБА_1 .

Визнано за ОСОБА_1 право власності на нежитлові приміщення підвалу № 11, 13-16, 16а, 17, 17а, 18, 18а, 20-24, 33, 33а, 36-38, загальною площею 275,0 кв. м. в літ. «А-5» у будинку АДРЕСА_1 .

Рішення мотивовано тим, що відповідачем визнано позовні вимоги, третя особа не заперечує щодо їх задоволення, а тому позов підлягає задоволенню.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Рішення суду зачіпає його права та законні інтереси, оскільки 08 червня 2012 року між ним та відповідачем укладено нотаріально посвідчений договір купівлі продажу нежитлових приміщень за адресою : АДРЕСА_1 , однак його до участі у справі його не притягнуто.

Він є власником цих приміщень.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі свого представника ОСОБА_5 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Заочним рішенням Київського районного суду м. Харкова від 19 червня 2018 року визнано недійсними договори купівлі-продажу нежитлових приміщень від 08 червня 2012 року, укладені між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 щодо купівлі- продажу нежитлових приміщень за цією адресою, а отже інтереси ОСОБА_4 не було порушено оскаржуваним рішенням.

Колегія суддів, вислухав суддю доповідача, пояснення з`явившихся осіб, дослідив матеріали справи та обговорив доводи апеляційної скарги вважає, що скарга підлягає задоволенню.

Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи 20 лютого 2011 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено у простій письмовій формі договір позики на суму 500 000 дол. США строком до 01 січня 2015 року.

В забезпечення виконання зобов`язань за договором позики 20 лютого 2011 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено у простій письмовій формі договір іпотеки, відповідно до якого відповідач передав в іпотеку нежитлові приміщення підвалу № НОМЕР_1 , 13-16, 16а, 17, 17а, 18, 18а, 20-24, 33, 33а, 36-38, загальною площею 275,0 кв. м. в літ. «А-5» у будинку АДРЕСА_1 .

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу ОСОБА_4 зазначає, що за договором купівлі продажу нежитлових приміщень від 08 червня 2012 року, посвідченим приватним нотаріусом ХМНО Самощенко О.А. та зареєстрованим у реєстрі за № 1054, він набув право власності на спірні нежитлові приміщення.

Статтею 129 Конституції України закріплено такі основні засади судочинства як: рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Судове рішення, оскаржуване незалученою особою, повинно безпосередньо стосуватися прав та обов`язків цієї особи, тобто суд має розглянути і вирішити спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення судом першої інстанції є скаржник, або містить судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах.

Рішення є таким, що прийняте про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов`язки цієї особи, або в резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов`язки таких осіб.

У такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, але й їх процесуальні права, що випливають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не може братися до уваги.

Згідно зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

ОСОБА_1 просить визнати дійсним у судовому порядку договір іпотеки укладений у простій письмовій формі 20 лютого 2011 року між нею та ОСОБА_2 у забезпечення виконання договору позики на 500 000 доларів США, укладений між нею та ОСОБА_2 у простій письмовій формі.

З матеріалів справи вбачається, що 08 червня 2012 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 укладено договори купівлі-продажу, посвідчені приватним нотаріусом ХМНО Самощенко О.А., відповідно до умов яких ОСОБА_4 набув у спільну сумісну власність подружжя нежитлові приміщення підвалу № 11, 13-16, 16а, 17, 17а, 18, 18а, 20-24, 33, 33а, 36-38, загальною площею 275,0 кв. м. в літ. «А-5» у будинку АДРЕСА_1 .

Між тим, при вирішення питання щодо визнання договору іпотеки дійсним та звернення стягнення на предмет іпотеки всіх осіб, яких стосується це питання, залучено не було, а саме у даному випадку ОСОБА_4 .

Щодо посилання ОСОБА_1 , що рішення суду не зачіпає інтереси апелянта, оскільки договір купівлі- продажу від 08 червня 2012 року визнано недійсним, то суд виходить з наступного.

Обґрунтовуючи позовні вимоги ОСОБА_1 зазначає, що заочним рішенням від 19 червня 2018 року визнано недійсними договори купівлі-продажу нежитлових приміщень від 08 червня 2012 року, укладених між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 .

Між тим, судом апеляційної інстанції(постанова Харківського апеляційного суду від 04 грудня 2019 року) вищезазначене рішення суду скасовано і в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено, оскільки не притягнуто до участі у справі всіх заінтересованих осіб.

Отже, вважати, що договори купівлі-продажу нежитлових приміщень є недійсними - не можна.

Оскільки питання щодо переходу права власності на спірні нежитлові приміщення вирішено без залучення всіх заінтересованих осіб, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.2,376, 381-384 ЦПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Київського районного суду міста Харкова від 13 вересня 2018 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про визнання договору дійсним та звернення стягнення на предмет іпотеки відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 12 грудня 2019 року.

Головуючий А.І. Овсяннікова

Судді: І.П. Коваленко

І.С. Сащенко