Ленінський районний суд м. Харкова
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 639/4246/19;

Провадження № 2/642/1462/19

30 липня 2019 року суддя Ленінського районного суду м. Харкова Євтіфієв В.М., розглянувши цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до судді Жовтневого районного суду м. Харкова Макарова Володимира Олександровича, прокурора Харківської області Іванова І.С. про застосування судом позитивних дій по протидії забороненої дискримінації права на справедливий та неупереджений суд та компенсацію нанесеної шкоди, -

в с т а н о в и в:

Автоматизовоною системою документообігу суду 29.07.2019 дану справу було розподілено на суддю Євтіфієва В.М.

В своїй заяві ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зазначають, що суддя Жовтневого районного суду м. Харкова Макаров В.О. розглядає кримінальне провадження по обвинуваченню посадової особи ПРАТ «Харківський коксовий завод» ОСОБА_6 , і обвинувачення підтримує прокурор Іванов І.С., а в даному кримінальному провадженні фігурують ПАТ «Харківський коксовий завод», тво голови Державної служби геології та надр України ОСОБА_4 , директор ПРАТ «Харківський коксовий завод» ОСОБА_5 , бенефіціар ПРАТ «Харківський коксовий завод» Віллі Хуберт, суддя Ленінського районного суду м.Харкова Євтіфієв В.М. Заявниці зазначають, що розгляд справи відбувається з неврегульованим конфліктом інтересів, порушенням законодавства та дискримінацією прав заявниць, як цивільних позивачів.

Серед інших вимог, заявниці просять визнати незаконною та скасувати ухвалу судді Макарова В.О. від 20.05.2019р. із ознаками прямої дискримінації права цивільних позивачів на справедливий та неупереджений суд у розумні строки, зобов`язати передати справу на розгляд іншому судді для неупередженого та справедливого розгляду.

З метою уникнення конфлікту інтересів при розгляді даної справи, на підставі викладеного і керуючись ст.ст. 36, 39, 40, 41 ЦПК України, заявляю самовідвід у справі за заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до судді Жовтневого районного суду м. Харкова Макарова Володимира Олександровича, прокурора Харківської області Іванова І.С. про застосування судом позитивних дій по протидії забороненої дискримінації права на справедливий та неупереджений суд та компенсацію нанесеної шкоди.

У відповідності до вимог п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає самовідводу, якщо є інші підстави, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності суду.

У відповідності до вимог ст. 20 ЦПК України, суддя не може брати участі в розгляді цивільної справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо: під час попереднього вирішення цієї справи він брав участь у процесі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, секретар судового засідання; він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших осіб, які беруть участь у справі; якщо є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді; було порушено порядок визначення судді для розгляду справи, встановлений частиною третьою статті 11-1 цього Кодексу.

Як зазначив Європейський суд у справі "Мироненко і Мартенко проти України" (рішення від 10 грудня 2009 року), наявність безсторонності має визначатися, для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., зокрема, рішення у справах "Фей проти Австрії" (Fey v. Austria), рішення від 24 лютого 1993 року, серія А, N 255, с. 12, п. 27, 28 і 30, та "Веттштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland, заява N 33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-XII). У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (див. рішення у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства" Pullar v. the United Kingdom), рішення від 10 червня 1996 року, Reports 1996-III, с. 794, п. 38).

Особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного (див. згадане вище рішення у справі Веттштайна Wettstein), п. 43).

Право кожного на справедливий розгляд справи незалежним і безстороннім судом закріплено у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У своєму рішенні по справі "Фельдман проти України" Європейський суд з прав людини порушенням ст. 6 Конвенції визнав незабезпечення суддею достатніх гарантій для виключення будь-якого розумного сумніву з приводу його безсторонності (див. рішення у справі "Фельдман проти України", заяви N 76556/01 та 38779/04, рішення від 8 квітня 2010 року, п. 97).

Відповідно до п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки судді, що схвалені резолюцією № 2006/23 Економічної та Соціальної ради ООН від 27.07.2006 року, суддя повинен взяти самовідвід від участі в будь-якому процесі, коли для нього неможливе винесення неупередженого рішення у справі або коли сторонньому спостерігачеві може видатись, що суддя не здатен винести неупередженого рішення.

Основним завданням суду, як органу державної влади, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечити кожному права на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону№ 2453-VI).

Вимогами Закону № 2453-УІ передбачено, що судді зобов`язані своєчасно, справедливо та безсторонньо розглядали і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства (пункт 1 частини четвертої статті 54 цього Закону).

З метою недопущення під час розгляду справи № 639/4246/19 за вищевказаною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 прав сторін, які можуть викликати сумніви в неупередженості будь-якого судді Ленінського районного суду м. Харкова, з метою гарантування об`єктивності правосуддя, з ціллю підвищення довіри до суду, приходжу до переконання, що згідно з положеннями ст. 36 ЦПК України, є підстави для самовідводу.

Враховуючи наведене, а також передбачене ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право кожного на справедливий суд незалежним і безстороннім судом, заявляю про самовідвід від участі у розгляді цивільної справи за заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до судді Жовтневого районного суду м. Харкова Макарова Володимира Олександровича, прокурора Харківської області Іванова І.С. про застосування судом позитивних дій по протидії забороненої дискримінації права на справедливий та неупереджений суд та компенсацію нанесеної шкоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 41 ЦПК України, якщо після задоволення відводів (самовідводів) або за наявності підстав, зазначених у статті 37 цього Кодексу, неможливо утворити новий склад суду для розгляду справи, справа за розпорядженням голови суду передається до іншого суду, визначеного в порядку, встановленому цим Кодексом.

На підставі викладеного, керуючись п. 5 ч. 1 ст. 36, ч. 3 ст. 41 ЦПК України,-

П О С Т А Н О В И В:

Заявити самовідвід у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до судді Жовтневого районного суду м. Харкова Макарова Володимира Олександровича, прокурора Харківської області Іванова І.С. про застосування судом позитивних дій по протидії забороненої дискримінації права на справедливий та неупереджений суд та компенсацію нанесеної шкоди.

Цивільну справу № 639/4246/19, провадження № 2/642/1462/19 передати цивільній канцелярії для повторного автоматизованого розподілу між суддями.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: В.М. Євтіфієв