Постанова

Іменем України

24 липня 2019 року

м. Київ

справа № 592/7661/16-ц

провадження № 61-33388св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В.,

суддів: Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., Хопти С. Ф.,

Шиповича В. В. (суддя-доповідач)

учасники справи:

позивачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

відповідач - ОСОБА_3 ,

треті особи, які не заявляють самостійних вимого щодо предмета спору: служба у справах дітей Сумської міської ради, служба у справах дітей Сумської районної державної адміністрації, ОСОБА_4 ,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу

ОСОБА_3 , на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми, у складі судді - Котенко О. А., від 02 березня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Сумської області, у складі колегії суддів: Собини О. І., Левченко Т. А., Хвостика С. Г., від 19 квітня 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2016 року ОСОБА_5 та ОСОБА_2 звернулася до Київського районного суду м. Полтави з позовом до ОСОБА_3 про усунення перешкод у спілкуванні з онуком, визначення способу участі у вихованні та спілкуванні з онуком.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що їх син ОСОБА_6 перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 з 26 лютого 2011 року. Від їх шлюбу народився син - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Син з невісткою та онуком увесь час проживали разом з ними за адресою: АДРЕСА_1 , а тому маленький ОСОБА_9 з першого дня свого народження ріс та виховувався в присутності баби та діда, які з великим задоволенням весь свій час приділяли онукові, гуляли з ним, займались вихованням, готували для нього їжу, придбавали одяг та іграшки, доглядали за ним, коли він хворів. У 2015 року син з невісткою розійшлися остаточно, кожен намагався влаштувати своє особисте життя. Вважали, що на ОСОБА_9 є заручником непростих відносин своїх батьків.

З травня 2016 року, колишня невістка ОСОБА_3 не дає можливості позивачам бачити свого онука, хоча між ними склалися дуже теплі відносини, ОСОБА_9 з любов`ю відноситься до баби та діда, з великим задоволенням завжди до них приходив, коли батьки не проживали разом. Вони мають будинок в селі та всі умови для спілкування з онуком. 10 серпня 2016 року звернулись до служби в справах дітей Сумської міської ради із проханням визначити порядок спілкування з онуком. Заява була прийнята, але їм було повідомлено, що баба та дід повинні звернутися до суду з таким питанням, оскільки служба встановлює порядок спілкування з дітьми тільки між батьками. На теперішній час онук ОСОБА_9 дуже сумує за ними, при зустрічі не хоче відпускати, плаче. Тому вважали, що саме в інтересах онука не позбавляти його можливості спілкування з рідними для нього людьми, не порушувати його духовний розвиток, оскільки нормальним розвитком особистості є такий, при якому поряд з дитиною знаходяться, як його батьки, так і дід та баба.

Посилаючись на вказані обставин, позивачі просили суд зобов`язати відповідача ОСОБА_3 усунути перешкоди у спілкуванні баби ОСОБА_1 та діда ОСОБА_8 з онуком ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та визначити способи участі у його вихованні: систематичні побачення та можливість вільного спілкування без присутності матері ОСОБА_3 , визначити дні та місце спілкування ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з онуком ОСОБА_9 : перша та третя субота і неділя кожного місяця, за місцем їх проживання:

АДРЕСА_1 та в АДРЕСА_2 , без присутності матері ОСОБА_3 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 02 березня 2017 року

позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задоволено частково.

Зобов`язано ОСОБА_3 не чинити перешкоди ОСОБА_1 , ОСОБА_2 у спілкуванні з онуком ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визначено спосіб участі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 у вихованні та спілкуванні з онуком ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у формі систематичних побачень з 19:00 години п`ятниці до 20:00 години суботи першого та третього тижня кожного місяця за місцем проживання ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в АДРЕСА_1 без присутності матері дитини

ОСОБА_3 , чи в АДРЕСА_2 в період з травня по вересень місяць в той же час, дні та тижні місяця без присутності матері дитини ОСОБА_3

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Висновки суду першої інстанції обґрунтовані тим, що позивачі бажають приймати участь у вихованні онука та спілкуватися з ним. Таке спілкування буде сприяти повноцінному вихованню дитини, її розвитку, оскільки спілкування дитини з бабою, дідом служить задоволенню життєво важливих психологічних потреб дитини. Позивачі мають право на спілкування з онуком та приймати участь у його вихованні і при цьому відповідач не має права перешкоджати цьому в інтересах дитини.

ОСОБА_9 з дня народження зростав і виховувався за адресою АДРЕСА_1 , часто перебував з позивачами в селі В .Сироватка, тому спілкування з дитиною за вказаними адресами не буде для дитини несподіванкою і не потребуватиме додаткової адаптації.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 19 квітня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково, рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 02 березня 2017 року у даній справі змінено в частині визначення способу участі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у вихованні та спілкуванні з онуком ОСОБА_9 .

Визначено спосіб участі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у вихованні та спілкуванні з онуком ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у формі систематичних побачень з 9 години до 18 години суботи першого тижня кожного місяця за місцем проживання ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в АДРЕСА_1 чи в

АДРЕСА_2 в період з травня по вересень місяць в той же час, дні та тижні місяця.

В іншій частині рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 02 березня 2017 року залишено без змін.

Рішення апеляційного суду мотивовано тим, що суд першої інстанції дав належну оцінку всім обставинам і доказам у справі в їх сукупності та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом апеляційної інстанції враховано, що позбавлення баби і діда права на спілкування з онуком може позбавити їх родинних зв`язків, турботи та любові онука з їхнього боку. В той же час апеляційний суд врахував малолітній вік дитини, необхідність відвідування ним дошкільного дитячого закладу, навчання у спортивній школі, спілкування з іншими членами родини.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у травні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, з урахуванням уточнень до касаційної скарги, ОСОБА_3 , посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 02 березня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Сумської області від 19 квітня 2017 року, ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 липня 2017 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі та витребувано матеріали цивільної справи

№ 592/7661/16-ц з місцевого суду.

Статтею 388 ЦПК України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набув чинності 15 грудня 2017 року, визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У червні 2018 року справу передано до Верховного Суду.

12 червня 2019 року на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Верховного Суду справу № 592/7661/16-ц передано судді-доповідачеві.

Ухвалою Верховного Суду від 15 липня 2019 року справу призначено до розгляду у складі колегії із п`яти суддів в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга ОСОБА_3 , з урахуванням доповнень до неї, поданих в липні 2017 року, мотивована тим, що судом попередніх інстанцій всупереч

статті 35 ЦПК України, в редакції, яка діяла на час ухвалення оскаржених судових рішень, не залучено до участі у справі в якості третіх осіб батька та іншого діда дитини.

Судом першої інстанції було відмовлено у задоволенні клопотання про об`єднання в одне провадження зі справою № 592/8149/16-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_6 , третя особа: служба у справах дітей Сумської міської ради про визначення місця проживання дитини та встановлення способу участі батька у вихованні сина, та зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_3 , третя особа: Служба у справах дітей Сумської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, встановлення способу участі у вихованні сина.

Судом не враховані відповіді позивачів на запитання сторони відповідача у судовому засіданні.

Судами попередніх інстанцій не надано оцінку фотографіям, які містяться в матеріалах справи, на яких відображені травми, які отримала дитина під час перебування із сім`єю позивачів.

Всупереч положень статей 159, 257 Сімейного кодексу України (далі - СК України) суди попередніх інстанцій не дослідили ставлення позивачів до дитини та дитини до позивачів.

Вважала, що позивачі через свій графік роботи, стан здоров`я та вік не здатні забезпечити належний догляд за онуком, що може спричинити загрозу життю та здоров`ю останнього.

Заявник стверджувала, що суди не взяли до уваги її доводи та надані докази.

Учасниками справи відзив (заперечення) на касаційну скаргу не подано

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_6 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_6 і відповідно бабою та дідом малолітнього ОСОБА_9 .

Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та їх син ОСОБА_6 проживають в квартирі АДРЕСА_3 .

З часу народження і до вересня 2015 року ОСОБА_9 проживав зі своїми батьками, бабою та дідом- позивачами у справі, у вищезазначеній квартирі.

Шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 розірваний за рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 26 липня 2013 року, але після розірвання шлюбу ОСОБА_6 і ОСОБА_3 примирилися і продовжували проживати разом в квартирі АДРЕСА_3 .

Після припинення спільного проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_6 та виїзду з квартири позивачів їх невістки ОСОБА_3 з дитиною у вересні 2015 року, позивачі до січня 2016 року мали можливість спілкуватися з онуком ОСОБА_9 , брали його до себе на вихідні дні, відводили до дитячого садка.

У 2016 році відповідач ОСОБА_3 почала чинити перешкоди позивачам у спілкуванні з онуком.

Позивачі зверталися до служби у справах дітей Сумської міської ради з заявою про визначення порядку спілкування з онуком, але такий порядок встановлений не був.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 працюють, позитивно характеризуються за місцем роботи. За станом здоров`я здатні на належному рівні здійснювати догляд за внуком.

ОСОБА_9 відвідує дитячий садочок з понеділка по п`ятницю і навчається в комунальному закладі Дитячо-юнацька спортивна школа №2 у відділенні акробатики за таким розкладом: понеділок, середа та п`ятниця із 17.00 до 18.30 години

Із виписки з медичної картки ОСОБА_9 судами встановлено, що в січні

2016 року він перехворів на запалення легень. ОСОБА_9 має певні рекомендації за станом здоров`я щодо дієти, оздоровлення в літній період, вживання полівітамінів та мікроелементів. Стан здоров`я дитини не перешкоджає повноцінному спілкуванню ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з ОСОБА_9

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до статті 213 ЦПК України в редакції Кодексу, чинній на момент ухвалення оскаржуваних рішень судами попередніх інстанцій, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно положень статті57 ЦПК України (в редакції, що діяла на час ухвалення оскаржуваних судових рішень) доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до частини третьої статті 10, статті 60 ЦПК України (в редакції, що діяла на час ухвалення оскаржуваних судових рішень)кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН

20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Згідно із частиною восьмою статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно із статтею 257 СК України баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення.

Відповідно до статті 263 СК України спір щодо участі баби, діда, прабаби, прадіда, брата, сестри, мачухи, вітчима у вихованні дитини вирішується судом відповідно до статті 159 цього Кодексу.

У статті 159 СК України зазначено, що суд визначає способи участі у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця проживання тощо), місце та час спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Одним із найважливіших прав дитини є право на сімейне виховання. Право дитини на сімейне виховання включає також право на спілкування з іншими членами сім`ї: дідом, бабою, братами, сестрами, іншими родичами.

Європейський суд з прав людини зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE,

№ 10383/09, § 100, Рішення від 16 липня 2015 року).

За висновками Європейського суду з прав людини, - між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, Рішення від 07 грудня 2006 року).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Встановивши наявність перешкод у вільному спілкуванні між бабою, дідом та онуком суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог в частині зобов`язання ОСОБА_3 не чинити перешкоди ОСОБА_1 , ОСОБА_2 у спілкуванні з онуком ОСОБА_9 .

Врахувавши інтереси дитини, його вік, звичний розпорядок дня, прихильність до сторін, стан здоров`я та психоемоційний стан, стан здоров`я поведінку та емоційний стан позивачів, їх можливість забезпечити онука належними умовами перебування, апеляційний суд обґрунтовано змінив визначений судом першої інстанції порядок і спосіб участі позивачів у вихованні онука відповідно до статей 159, 257 СК України.

При цьому судові рішення судів попередніх інстанцій позивачами в касаційному порядку не оскаржуються.

Доводи касаційної скарги, які є аналогічними доводам апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, стосуються переоцінки доказів, зміни способу участі діда/баби у вихованні дитини, у той час як суди попередніх інстанцій, ухвалюючи рішення, врахували всі доводи учасників справи й виходили, у першу чергу, з інтересів дитини.

Колегія суддів відхиляє доводи заявника про необхідність залучення до участі у розглядуваній справі батька дитини та діда по лінії матері, оскільки під час розгляду спору щодо визначення способу участі діда/баби у вихованні дитини участь другого з батьків, який не чинить перешкод у спілкуванні з дитиною, та/або інших членів сім`ї не є обов`язковою.

Необхідність забезпечення повноцінної участі батька, матері, інших родичів у вихованні та спілкуванні із ОСОБА_9 врахована апеляційним судом при зміні рішення суду першої інстанції.

Наявність конфлікту та неприязні відносин між ОСОБА_3 та позивачами не є підставою для обмеження прав останніх на спілкування з онуком.

Служби у справах дітей Сумської міської ради та Сумської районної державної адміністрації, які приймали участь у справі, не заперечували проти задоволення позову, та в наданих суду документах зазначали, що родина позивачів забезпечена всім необхідним, створила належні умови для виховання онука, характеризується позитивно, а спілкування дитини із рідними необхідно для гармонійного розвитку ОСОБА_9 .

Належні докази на підтвердження того, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають негативний вплив на онука, чи зловживають алкогольними напоями та/або вживають наркотичні речовини судам не надані.

За таких обставин доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами попередніх інстанційнорм матеріального права та порушення норм процесуального права, які б вплинули на правильність вирішення спору по суті, не спростовують висновків судів попередніх інстанцій.

Відповідно до статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

За таких обставин суд касаційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для скасування судових рішень, оскільки суди попередніх інстанції, встановивши фактичні обставини справи, які мають значення для правильного її вирішення, ухвалили судові рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (суд першої інстанції у нескасованій апеляційним судом частині), що є підставою для залишення касаційної скарги без задоволення, а оскаржених судових рішень без змін.

Наявність обставин, за яких відповідно до частини першої статті 411 ЦПК України судові рішення підлягають обов`язковому скасуванню, касаційним судом не встановлено.

Щодо розподілу судових витрат

Підстави для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у судах першої та апеляційної інстанцій, відсутні.

Керуючись статтями 400, 402, 409, 410, 416, 418, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 02 березня 2017 року у незміненій частині та ухвалу Апеляційного суду Сумської області від 19 квітня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:Є. В. Синельников О. М. Осіян Н. Ю. Сакара С. Ф. Хопта В. В. Шипович