ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/9589/19 Справа № 204/6464/19 Суддя у 1-й інстанції - Мащук В.Ю. Суддя у 2-й інстанції - Свистунова О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Свистунової О.В.,

суддів Красвітної Т.П., Єлізаренко І.А.,

за участю секретаря Гулієва М.І.о.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 24 вересня 2019 року

по цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Хорошун Кирила Вячеславовича,

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії старшого державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Хорошун Кирила Вячеславовича.

Скарга мотивована тим, що в провадженні Шевченківського ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області перебуває виконавчий лист № 204/528/17, виданий 16.04.2018 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів в розмірі ј з усіх видів заробітку.

За даним виконавчим листом відкрито виконавче провадження № 56891054.

Відповідно до виконавчого листа та рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 10.07.2017 року по справі № 204/528/17, стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ј частини зі всіх видів заробітку щомісячно, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, на користь ОСОБА_2 , починаючи з 30.01.2017року по 07.07.2017 року включно, допустивши у справі негайне виконання у межах суми платежу за один місяць.

Стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ј частини зі всіх видів заробітку щомісячно, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на користь ОСОБА_2 , починаючи з 08.07.2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до розрахунку заборгованості згідно з виконавчим листом № 204/528/17 від 16.04.2018 року сума аліментів, яка підлягає стягненню за 01.10.2018 рік становить 427 517,50 грн. У виконавчому листі зазначено стягнення аліментів в розмірі ј частини зі всіх видів заробітку. Проте, у розрахунку заборгованості від 02.09.2019 року зазначено «на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 від доходу», що зовсім не відповідає тексту вищевказаного виконавчого листа та рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська. Скаржник зазначав, що державний виконавець Шевченківського ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області Хорошун К.В. безпідставно та протиправно врахував за 01.06.2018 року у суму аліментів, яка підлягає стягненню 8 421,18 грн.; та врахував за 01.10.2018 року у суму аліментів, яка підлягає стягненню 427 517,50 грн., з сум, які не є заробітком, а є доходом вирученим з продажу нерухомості.

Ураховуючи викладене, заявник просив суд: визнати дії державного виконавця Шевченківського ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області Хорошун К.В. щодо врахування до суми аліментів, які підлягають стягненню, суми: 8 421,18 грн. за період 01.06.2018 року та 427 517,50 грн. за період 01.10.2018 року, які вирахувані з доходу вирученого з продажу: 14/20 частки житлової квартири за адресою: АДРЕСА_1 ; квартири за адресою АДРЕСА_2 ; квартири за адресою: АДРЕСА_3 ; 1/2 частини житлової квартири за адресою: АДРЕСА_4 ; паркувального місця за адресою: АДРЕСА_5 , у розрахунку заборгованості згідно з виконавчим листом № 204/528/17 від 10.07.2017 року, незаконним; зобов`язати державного виконавця Шевченківського ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області Хорошун К.В. вилучити з розрахунку заборгованості згідно з виконавчим листом № 204/528/17 від 10.07.2017 року суми аліментів, які підлягають стягненню в розмірі 8 421,18 грн. за період 01.06.2018 року та 427 517,50 грн. за період 01.10.2018 року, які вирахувані з сум доходу: 33 684,70 грн. за період 01.06.2018 року та 1 710 070 грн.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 24.09.2019 року у задоволенні скарги відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить вказану ухвалу скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити його скаргу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи та висновки суду не відповідають встановленим обставинам.

У відзиві на апеляційну скаргу, старший державний виконавець Шевченківського ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області Хорошун К.В. просить ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, а скаргу апелянта без задоволення.

Згідно з частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини 2 статті 374 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції установлено, що рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 10.07.2017 року стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ј частини зі всіх видів заробітку щомісячно, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, на користь ОСОБА_2 , починаючи з 30.01.2017року по 07.07.2017 року включно, допустивши у справі негайне виконання у межах суми платежу за один місяць. Стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ј частини зі всіх видів заробітку щомісячно, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на користь ОСОБА_2 , починаючи з 08.07.2017 року і до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави в розмірі 640,00 грн. (а.с.4).

Постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 03.04.2018 року рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 10.07.2017 року залишено без змін (а.с.32-33).

16 квітня 2018 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська видано виконавчий лист № 204/528/17, відповідно до якого: стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ј частини зі всіх видів заробітку щомісячно, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, на користь ОСОБА_2 , починаючи з 30.01.2017року по 07.07.2017 року включно, допустивши в справі негайне виконання у межах суми платежу за один місяць. Стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ј частини зі всіх видів заробітку щомісячно, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на користь ОСОБА_2 , починаючи з 08.07.2017 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.5).

Відповідно до розрахунку заборгованості згідно з виконавчим листом № 204/528/17 від 16.04.2018 року, ОСОБА_1 має заборгованість зі сплати аліментів в сумі 461 866,68 грн. За 01.06.2018 року до сплати нараховано суму аліментів, яка підлягає стягненню в сумі 8 421,18 грн.; за 01.10.2018 року до сплати нарахована сума аліментів, яка підлягає стягненню 427 517,50 грн. (а.с.6).

Відмовляючи в задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив з того, що дії державного виконавця є правомірними та вчинені відповідно до Закону України Про виконавче провадження.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 9 частини другої статті 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.

За статтею 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Статтею 1 Закону України Про виконавче провадження передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ч.1 ст. 5 Закону України Про виконавче провадження примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 10 Закону України Про виконавче провадження, заходами примусового виконання рішень є звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами.

Статтею 18 Закону України Про виконавче провадження передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Виконання судового рішення є сферою регулювання статті 6 Конвенції. Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що пункт 1 статті 6 Конвенції («Право на справедливий суд») гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо будь-яких його цивільних прав і обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує право на доступ до суду, тобто право подати до суду позов з цивільно-правових питань, та правомірне очікування на виконання ухваленого рішення.

Згідно з частиною 1 статті 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Доводи ОСОБА_1 в апеляційній скарзі про те, що державним виконавцем необгрунтовано враховано під час розрахунку заборгованості з аліментів його доходів, які він отримав від продажу нерухомого майна, оскільки згідно виконавчого листа значиться 1/4 частина з усіх видів його заробітку, а перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів, не містить такої складової як дохід від продажу нерухомості, колегія суддів не приймає до уваги як безпідставні.

Відповідно до статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Згідно з частиною другою статті 3 Конвенції про права дитини держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Стаття 27 цієї Конвенції визначає, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Згідно зі статтею 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до статті 81 СК України перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, затверджується Кабінетом Міністрів України.

Аналіз положень СК України, зокрема положень статті 81, частини третьої статті 181, частини другої статті 182, статті 183 СК України, свідчить про те, що законодавець ототожнює поняття «заробітку» та «доходу», передбачаючи можливість стягнення на користь дитини мінімального рекомендованого розміру аліментів з обох джерел отримання грошових коштів. Аналогічна ситуація відображена і в положеннях ЦК України, який також ототожнює поняття «заробітку» та «доходу», зокрема у відносинах щодо відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю.

Таким чином, законодавець гарантував можливість захисту прав та фактичного задоволення інтересів найменш захищених категорій осіб.

Постановою Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 року № 146 затверджено Перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб.

Разом з тим, з урахуванням системного способу тлумачення вищевказаний Перелік видів доходів, які враховуються при визначені розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб є підзаконним нормативно-правовим актом, а тому тлумачення його положень має здійснюватися з урахуванням дійсного змісту норм закону, на розвиток та виконання якого він прийнятий (розширювальне тлумачення норм права).

Водночас положення статті 81 СК України та частини третьої статті 181 СК України вказують на необхідність визначення розміру аліментів від частки доходу платника, а не його заробітку. Звуження ж змісту норм закону за допомогою положень підзаконних нормативно-правових актів є неприпустимим.

При цьому зміст положень Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб включає до поняття «заробітку» також і виплати, які заробітною платою не є, зокрема доходи від підприємницької діяльності, кооперативів, тощо, що свідчить про більш широке тлумачення змісту поняття «заробіток», ніж виплати, які виплачуються в межах трудових правовідносин.

Крім того, у пункті 13 Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб вказується, що утримання аліментів провадиться з суми заробітку (доходу), що належить особі, яка сплачує аліменти, після утримання з цього заробітку (доходу) податків. Вживання терміну «дохід» у дужках після поняття «заробіток» може розумітися як визнання цих понять синонімами в контексті приписів цього Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб. Отже, Перелік видів доходів, які враховуються при визначені розміру аліментів, не є вичерпним.

Відповідно до частини першої статті 189 ЦК України продукцією, плодами та доходами є все те, що виробляється, добувається, одержується з речі або приноситься річчю. Отже, згідно з положень ЦК України проценти за розміщення коштів на депозитних рахунках є доходом від майна.

Згідно з частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

З огляду на викладене, суд першої інстанції, правильно встановивши обставини справи й вірно застосувавши норми матеріального права, дійшов обґрунтованого висновку про те, що нарахування аліментів з отриманих доходів, у тому числі від продажу нерухомого майна, відповідає нормам діючого законодавства України та по суті узгоджується з Переліком видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, який не є вичерпним.

Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 05.09.2019 року у справі № 760/4569/18-ц.

Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Тому відсутні підстави для задоволення скарги заявника, оскільки державний виконавець при нарахуванні аліментів з отриманих доходів, у тому числі від продажу нерухомого майна, діяв відповідно до вимог СК України та Закону України Про виконавче провадження.

Порушень матеріального чи процесуального закону, які б могли призвести до скасування або зміни ухвали суду, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Згідно з статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 259,268,374,375,381-384 ЦПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 24 вересня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Головуючий О.В. Свистунова

Судді: Т.П. Красвітна

І.А. Єлізаренко