Постанова

Іменем України

10 липня 2019 року

м. Київ

справа № 644/7801/14-ц

провадження № 61-13811св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Грушицького А. І. (суддя-доповідач),

суддів: Калараша А. А., Литвиненко І. В., Петрова Є. В., Сердюка В. В.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк»,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки за касаційними скаргами ОСОБА_1 та публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 04 травня 2016 року у складі судді Лігус С. М. та рішення Апеляційного суду Харківської області від 09 червня 2016 року у складі колегії суддів Бобровського В. В., Кокоші В. В., Черкасова В. В.

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2014 року публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» звернулось в суд з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки.

Позовна заява, з урахуванням збільшення позовних вимог, мотивована тим, що 07 грудня 2006 року між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (назву змінено на публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», далі - ПАТ «УкрСиббанк», банк) та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 0, згідно з умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 27 000 дол. США на строк до 07 грудня 2016 року зі сплатою процентів за користування кредитними коштами у розмірі 12,3 % річних.

В забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором між банком та ОСОБА_2 укладено договір іпотеки від 07 грудня 2006 року, згідно умов якого було передано в іпотеку квартиру АДРЕСА_1 .

У зв`язку із невиконанням позичальником взятих на себе зобов`язань за кредитним договором, утворилась заборгованість, розмір якої на 31 березня 2015 року склав 42 943,75 дол. США, з яких заборгованість за кредитом - 26 981,93 дол. США, що еквівалентно 632 527,27 грн, заборгованість за процентами за користування кредитом - 15 961,82 дол. США, що еквівалентно 374 186,96 грн, а також пеня за несвоєчасне погашення заборгованості - 93 553,44 грн.

Звертаючись до суду з позовом ПАТ «УкрСиббанк» просило суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за договором про надання споживчого кредиту та пеню. В рахунок погашення заборгованості звернути стягнення на предмет іпотеки за ціною, визначеною на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 04 травня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення місцевого суду мотивовано тим, що ОСОБА_1 повністю припинила сплату чергових платежів за кредитним договором 20 жовтня 2010 року, тому саме з цієї дати слід відраховувати трирічний строк позовної давності. У зв`язку з тим, що ПАТ «УкрСиббанк» подало позов до суду зі спливом більш ніж 3 років з моменту виникнення у нього права на звернення до суду з позовом, тобто поза межами строку позовної давності, та ним не порушувалось питання його поновлення, наявні підстави для відмови у задоволенні позову. Вимога позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки задоволенню не підлягає, оскільки є похідною від основної вимоги про стягнення суми боргу за кредитним договором.

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 09 червня 2016 року рішення суду першої інстанції змінено. Позовні вимоги ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту та про звернення заборгованості на предмет іпотеки задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту від 07 грудня 2006 року; по кредиту у розмірі 26 981,93 дол. США, еквівалентних за курсом НБУ 632 527,27 грн, по відсотках - 15 961,82 дол. США еквівалентних 374 186,96 грн та 93 553,44 грн пені, а всього 1 041 267,67 грн. У позові ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про звернення стягнення вказаної заборгованості на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 відмовлено за безпідставності вимог. В решті рішення місцевого суду залишено без змін.

Рішення апеляційного суду мотивоване тим, що пред`явивши у квітні 2012 року позов до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення за цим кредитним договором заборгованості, ПАТ «УкрСиббанк» перервав трирічний строк позовної давності. Банк звернувся із даним позовом у серпні 2014 року, тобто в межах встановленого законом строку позовної давності, та на підтвердження наявності підстав для стягнення суми заборгованості надав відповідний розрахунок. Заявлені ПАТ «УкрСиббанк» позовні вимоги щодо стягнення кредитної заборгованості є підставними та обґрунтованими, підстави для зменшення або звільнення боржника від сплати суми пені відсутні. У зв`язку із незазначенням банком способу реалізації предмета іпотеки та початкової ціни його продажу, позовні вимоги в частині звернення стягнення на предмет іпотеки задоволенню не підлягають, оскільки не відповідають нормам матеріального права, що регулюють питання, пов`язані із зверненням заборгованості за основним зобов`язанням на предмет іпотеки, забезпеченого виконання цього зобов`язання.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

ОСОБА_1 звернулась із касаційною скаргою до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, у якій просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення місцевого суду.

До Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ також надійшла касаційна скарга ПАТ «УкрСиббанк», у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, банк просить змінити рішення судів першої та апеляційної інстанцій в частині відмови у задоволенні позовних вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки та звернути стягнення на предмет іпотеки згідно з договором іпотеки (нерухомого майна) від 07 грудня 2006 року, шляхом продажу з публічних торгів за ціною, визначеною на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 серпня 2016 року відкрито касаційне провадження в указаній справі за касаційною скаргою ОСОБА_1 і витребувано цивільну справу № 644/7801/14-ц з Орджонікідзевського районного суду м. Харкова.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 листопада 2016 року відкрито касаційне провадження в указаній справі за касаційною скаргою ПАТ «УкрСиббанк».

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 грудня 2016 року справу призначено до судового розгляду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

На підставі підпунктів 2.3.2, 2.3.4, 2.3.13, 2.3.49 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26 листопада 2010 року № 30, зі змінами та доповненнями, постанови Пленуму Верховного Суду від 24 травня 2019 року № 8 «Про здійснення правосуддя у Верховному Суді» та рішення зборів суддів Касаційного цивільного суду від 28 травня 2019 року № 7 «Про заходи, спрямовані на своєчасний розгляд справ і їх вирішення у розумні строки» у даній справі призначено повторний автоматизований розподіл.

06 червня 2019 року справу розподілено колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду.

На підставі ухвали Верховного Суду від 24 червня 2019 року справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження в складі п`яти суддів.

Аргументи учасників справи

Доводи осіб, які подали касаційну скаргу

Касаційна скарга ОСОБА_1 мотивована неправильним застосуванням апеляційним судом позовної давності до спірних правовідносин. Посилання суду апеляційної інстанції на звернення банком у квітні 2012 році в суд з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та подальшого його задоволення у судовому порядку стосується кредитних зобов`язань позичальника за іншим договором та не свідчить про переривання перебігу строку позовної давності у цій справі.

Касаційна скарга ПАТ «УкрСиббанк» мотивована тим, що банк обрав спосіб звернення стягнення, що передбачений статтею 39 Закону України «Про іпотеку» (на підставі рішення суду). При цьому реалізація предмета іпотеки, у відповідності до положень статті 41 Закону України «Про іпотеку», здійснюється шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження.

ПАТ «УкрСиббанк» зазначає про відсутність необхідності у самостійному визначенні ціни предмета іпотеки та відображення її у позові, оскільки вимога щодо зазначення грошового виразу початкової ціни предмета іпотеки для його подальшої реалізації встановлена до змісту судового рішення.

Узагальнений виклад позиції інших учасників справи

До Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшло заперечення ПАТ «УкрСиббанк» на касаційну скаргу ОСОБА_1 . У запереченні ПАТ «УкрСиббанк» вказує на безпідставність доводів касаційної скарги в частині, що стосується пропуску строку позовної давності. Зазначає, що пред`явлення ним позову до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 0, в якому міститься вимога про звернення стягнення на предмет іпотеки, який також є предметом іпотеки згідно договору про надання споживчого кредиту № 0 (наступна іпотека), призвело до переривання перебігу позовної давності.

Решта аргументів заперечення є подібними за змістом до доводів поданої ПАТ «УкрСиббанк» касаційної скарги.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

07 грудня 2006 року між ОСОБА_1 та акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (назву змінено на ПАТ «УкрСиббанк») укладений договір про надання споживчого кредиту № 0. Відповідно до умов вказаного договору банк надав позичальнику кредит (грошові кошти) в іноземній валюті у сумі 27 000 дол. США, а позичальник зобов`язався повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 07 грудня 2016 року та сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 12,3 % річних.

В забезпечення виконання зобов`язань за вказаним вище договором між ОСОБА_2 та банком було укладено договір іпотеки, згідно умов якого іпотекодавець передав в іпотеку іпотекодержателю нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_1 свої обов`язки за договором не виконала. Згідно наданого позивачем розрахунку, розмір заборгованості, станом на 31 березня 2016 року, становить 42 943,75 дол. США, що за офіційним курсом становить 1 006 714,23 грн, яка складається із заборгованості за кредитом у сумі 632 527,27 грн та заборгованості за процентами за користування кредитом у сумі 374 186,96 грн; а також пеня в розмірі 93 553,44 грн.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція Верховного Суду

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційних скарг, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційні скарги підлягають частковому задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до статей 526, 530, 610, частини першої статті 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Під час розгляду справи в суді першої інстанції ОСОБА_1 подала письмову заяву про застосування строку позовної давності (т. 1 а. с. 160).

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Суд установив, що згідно пункту 1.3.4 договору про надання споживчого кредиту № 0 від 07 грудня 2006 року строк сплати процентів встановлено з 01 по 10 число (включно) кожного місяця, наступного за тим, за який були нараховані банком такі проценти.

Зазначена умова договору деталізує обов`язок боржника повернути весь борг частинами, а отже встановлює самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, тому право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредиту, погашення якого відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Змінюючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд виходив із того, що перебіг строку позовної давності перервався у зв`язку із пред`явленням банком у квітні 2012 року позову до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та про звернення стягнення на предмет іпотеки, яким визначено квартиру АДРЕСА_1 . Колегія суддів не погоджується із наведеним висновком суду апеляційної інстанції у зв`язку із наступним.

Так, згідно частини другої статті 264 ЦК України позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

Застосування цієї норми статті передбачає пред`явлення позову кредитором з підстав невиконання боржником (боржниками) того ж зобов`язання, з підстав порушення якого у подальшому виникла необхідність звернутись із ще одним позовом до іншого боржника або до цього самого боржника але з частиною вимоги, яка раніше не заявлялась. Таким чином, переривання строку позовної давності може бути застосоване за тотожних зобов`язань, що випливають з одного правочину.

Вважаючи, що відлік трирічного строку позовної давності перервався у квітні 2012 року у зв`язку зі зверненням банком до суду з позовом у справі № 2029/4151/12, апеляційний суд не встановив, невиконання позичальником умов якого саме кредитного договору призвело до утворення заборгованості, в рахунок погашення якої ПАТ «УкрСиббанк» просило звернути стягнення на предмет іпотеки у зазначеній справі.

Пред`явлення банком у квітні 2012 році позову у зв`язку із невиконанням позичальником умов кредитного договору від 22 листопада 2007 року № 0 не може свідчити про переривання строку позовної давності для захисту банком у судовому порядку прав, які він вважає порушеними у зв`язку із невиконанням боржником зобов`язань за кредитним договором від 07 грудня 2006 року № 0.

Разом із цим, суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог, звернутих позивачем до того відповідача у спорі, який заявляє про застосування позовної давності. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи було порушене право, за захистом якого позивач звернувся до суду. Якщо це право порушене не було, суд відмовляє у позові через необґрунтованість останнього. І тільки якщо буде встановлено, що право позивача дійсно порушене, але позовна давність за відповідними вимогами спливла, про що заявила інша сторона у спорі, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності у разі відсутності визнаних судом поважними причин її пропуску, про які повідомив позивач. Такий висновок, викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16.

Загальними вимогами процесуального права визначено обов`язковість установлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, розрахунків, з яких суд виходив при вирішенні позовних вимог, що стосуються, зокрема, грошових вимог (дослідження обґрунтованості, правильності розрахунку, доведеності розміру пені, наявності доказів, що їх підтверджують). Без виконання цих процесуальних дій ухвалити законне й обґрунтоване рішення у справі неможливо.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог банку за пропуском строку позовної давності, а в подальшому апеляційний суд, стягнувши заборгованість, не встановили фактичних обставин справи щодо звернення банку в квітні 2012 році в суд з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та наявності підстав для переривання перебігу строку позовної давності у цій справі.

Щодо позовної вимоги ПАТ «УкрСиббанк» в частині звернення стягнення на предмет іпотеки колегія суддів зазначає наступне.

Вважаючи, що вимога ПАТ «УкрСиббанк» щодо звернення стягнення на предмет іпотеки є похідною від основної вимоги про стягнення боргу, місцевий суд не встановив, чи є така вимога мотивованою та чи правильно обрано позивачем передбачений нормами ЦК України спосіб захисту в контексті необхідності конкретизації способу, у який він просив суд звернути стягнення на предмет іпотеки, та в порушення положень частини четвертої статті 10 ЦПК України (у редакції, чинній на момент розгляду судом справи) не роз`яснив позивачу його право на уточнення відповідної позовної вимоги щодо зазначення конкретного способу реалізації предмета іпотеки.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

У силу положень статті 400 ЦПК України касаційний суд позбавлений процесуальної можливості встановлювати нові обставини, які не були встановлені судами попередніх інстанції, та давати оцінку доказам, які судами не досліджено, а відтак, не має можливості вирішити спір по суті за результатами касаційного перегляду.

Згідно з пунктом 1 частини третьої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.

За таких обставин, коли фактичні обставини для правильного вирішення справи судом не встановлені, судові рішення, ухвалені у справі, не можуть вважатись законними і обґрунтованими та в силу статті 411 ЦПК України підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 400, 411, 416 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ :

Касаційні скарги ОСОБА_1 та публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» задовольнити частково.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 04 травня 2016 року та рішення Апеляційного суду Харківської області від 09 червня 2016 року скасувати.

Справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:А. І. Грушицький А. А. Калараш І. В. Литвиненко
Є. В. Петров В. В. Сердюк