Справа № 185/6693/18
Провадження № 2/185/631/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2019 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Бондаренко В.М.,

за участю секретаря: Данильченко Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Павлограда у порядку спрощеного провадження з повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Служби автомобільних доріг у Дніпропетровській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Дочірнє підприємство "Дніпропетровський Облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до Служби автомобільних доріг у Дніпропетровській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Дочірнє підприємство "Дніпропетровський Облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в подальшому уточнивши свої позовні вимоги, в якій просила суд стягнути з відповідача на її користь в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, 9 094,40 грн., витрати за проведення експертного автотоварознавчого дослідження у розмірі 800,00 грн., а також понесені судові витрати по справі, а саме: суму сплаченого судового збору у розмірі 704,80 грн., витрати на правничу допомогу у розмірі 3 000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що вона є власником автомобіля Nissan Note реєстраційний номер НОМЕР_1 . Відповідно до постанови Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 червня 2018 року встановлено, що 09.04.2018 року о 21-30 год. на 279 км а/д Знамянка-Луганськ-Ізварино автомобіль «Ніссан» д/н НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , здійснив наїзд на перешкоду у вигляді ями, внаслідок чого автомобіль отримав механічні пошкодження. Внаслідок ДТП ОСОБА_3 , як посадову особу Служби автомобільних доріг у Дніпропетровській області, також відповідальною за стан автодороги загального користування, притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 140 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу на користь держави у сумі 850,00 грн. Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 029-3/18 від 23.04.2018 року вартість відновлюваного ремонту автомобіля Nissan Note реєстраційний номер НОМЕР_1 станом на 09.04.2018 року складала 9 094,40 грн.

Не погодившись з позовом, у порядку ст. 178 ЦПК України, представник відповідача подав відзив на позовну заяву, до змісту якого просив відмовити позивачці у задоволенні позовних вимог у повному обсязі на тих підставах, що за фактом ДТП відсутні неправомірні дії відповідача, а також відсутня бездіяльність відповідача щодо здійснення його повноважень відповідно до діючого законодавства.

Представник третьої особи, у порядку ст. 181 ЦПК України, надав суду письмові пояснення, до змісту яких вказував на те, що відповідальність за належне утримання автомобільних доріг загального користування, в тому числі а/д Знамянка-Луганськ-Ізварино, покладено на Службу автомобільних доріг у Дніпропетровській області, проте, умовою відшкодування шкоди є встановлення причинно-наслідкового зв`язку між неналежними утриманням доріг та наслідками ДТП.

Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03.09.2018 року відкрито провадження по справі та справа призначена для розгляду у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи.

Відповідно до наданих заяв до суду від усіх учасників процесу, останні просили розглядати справу без їх участі, з посиланням на їх правові позиції.

Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного.

Позивачка ОСОБА_1 є власником автомобіля Nissan Note, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу.

Матеріалами справи встановлено, що 09.04.2018 року о 21-30 год. на 279 км а/д Знамянка-Луганськ-Ізварино автомобіль «Ніссан», д/н НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , здійснив наїзд на перешкоду у вигляді ями, внаслідок чого автомобіль отримав механічні пошкодження.

Відповідно до постанови Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 червня 2018 року ОСОБА_3 , як посадову особу Служби автомобільних доріг у Дніпропетровській області, а також, яка є відповідальною за стан автодороги загального користування, притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 140 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу на користь держави у сумі 850,00 грн.

Крім того, як вбачається з адміністративного матеріалу щодо притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності, а саме, з акту обстеження ділянки вулично-шляхової мережі, складеного інспектором поліції УПП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 від 09.04.2018 року о 21-32 год., на трасі М-04, 279 км, на покритті проїзної частини встановлена яма розміром 2,3х1,9х0,15 м та зазначена ділянка визнана аварійно-небезпечною.

Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 029-3/18 від 23.04.2018 року вартість відновлюваного ремонту автомобіля Nissan Note, реєстраційний номер НОМЕР_1 , станом на 09.04.2018 року складала 9 094,40 грн. За проведення дослідження судового експерта автотоварознавця ОСОБА_5 щодо оцінки відновлюваного ремонту транспортного засобу позивачка сплатила 800,00 грн., відповідно до квитанції № 28 від 13.04.2018 року.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про автомобільні дороги» органами, що здійснюють управління автомобільними дорогами загального користування, є:центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері дорожнього господарства; центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері дорожнього господарства та управління автомобільними дорогами загального користування державного значення; Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні та Севастопольська міська державні адміністрації.

Згідно із абзацом 10 ст. 1 Закону України «Про автомобільні дороги» орган управління - орган, призначений для управління автомобільними дорогами (вулицями), забезпечення їх функціонування, розвитку та фінансування; проїзна частина - частина автомобільної дороги, безпосередньо призначена для руху транспортних засобів.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про автомобільні дороги» складовими автомобільної дороги загального користування у межах смуги відведення є: земляне полотно, проїзна частина, дорожнє покриття, смуга руху, споруди дорожнього водовідводу, штучні споруди, інженерне облаштування: спеціальні споруди та засоби, призначені для забезпечення безпечних та зручних умов руху (освітлення, технологічного зв`язку, вимірювання вагових і габаритних параметрів транспортних засобів, примусового зниження швидкості руху), об`єкти дорожнього сервісу та архітектурне облаштування: архітектурні споруди та декоративні насадження, що призначені для забезпечення естетичного вигляду автомобільних доріг; технічні засоби організації дорожнього руху, автопавільйони, лінійні споруди і комплекси, що забезпечують функціонування і збереження доріг; елементи санітарного облаштування; зелені насадження, спеціально облаштовані місця для зупинки маршрутних транспортних засобів.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про автомобільні дороги», як спеціального Закону, орган державного управління автомобільними дорогами загального користування відповідає за стан автомобільних доріг загального користування відповідно до діючих норм та фінансування; якість робіт з проектування, будівництва, реконструкції, ремонту та утримання автомобільних доріг загального користування; відшкодування збитків користувачам автомобільних доріг загального користування у порядку, визначеному законом, тощо.

Відповідно до п. 11 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 198 від 30 березня 1994 року, власники дорожніх об`єктів або уповноважені ними органи, дорожньо-експлуатаційні організації зобов`язані: своєчасно і якісно виконувати експлуатаційні роботи відповідно до технічних правил з дотриманням норм і стандартів з безпеки руху; постійно контролювати експлуатаційний стан усіх елементів дорожніх об`єктів та негайно усувати виявлені пошкодження чи інші перешкоди в дорожньому русі, а за неможливості це зробити - невідкладно позначити їх дорожніми знаками, сигнальними, огороджувальними і направляючими пристроями відповідно до діючих нормативів або припинити (обмежити) рух; контролювати якість робіт, що виконуються підрядними організаціями; вирішувати питання забезпечення експлуатації дорожніх об`єктів у надзвичайних ситуаціях, за несприятливих погодно-кліматичних умов, у разі деформації та пошкодження елементів дорожніх об`єктів, аварії на підземних комунікаціях і виникнення інших перешкод у дорожньому русі й разом із спеціалізованими службами організації дорожнього руху і за погодженням з Державтоінспекцією оперативно вносити зміни до порядку організації дорожнього руху; аналізувати стан аварійності на дорожніх об`єктах, виявляти аварійно-небезпечні ділянки і місця концентрації дорожньо-транспортних пригод, розробляти і здійснювати заходи щодо удосконалення організації дорожнього руху для усунення причин та умов, що призводять до їх скоєння; разом з Державтоінспекцією брати участь в огляді місць дорожньо-транспортних пригод для визначення дорожніх умов, за яких вони сталися, та усувати виявлені недоліки; своєчасно сповіщати місцеві органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування і користувачів автомобільних доріг про строки і порядок закриття або обмеження руху транспортних засобів, стан дорожнього покриття, рівень аварійності на відповідних ділянках, гідрометеорологічні та інші умови; забезпечувати дотримання вимог техніки безпеки, а також безпеки дорожнього руху під час виконання дорожньо-експлуатаційних робіт; відшкодовувати в установленому законодавством порядку збитки власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок незадовільного утримання доріг, вулиць, залізничних переїздів.

Згідно ст. 9 Закону України "Про дорожній рух" до компетенції власників автомобільних доріг належить, зокрема, компенсація витрат власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортні події сталися з причин незадовільного експлуатаційного утримання автомобільних доріг за рішеннями судових органів, забезпечення учасників дорожнього руху інформацією з питань стану аварійності та дорожнього покриття, гідрометеорогічних та інших умов; своєчасне виявлення перешкод дорожнього руху та їх усунення, а у разі неможливості невідкладне позначення дорожніми знаками, огороджувальними і направляючими засобами.

Відповідно до ст. 24 Закону України "Про дорожній рух" власники доріг, вулиць та залізничних переїздів або повноважні ними органи несуть відповідальність за створення безпечних умов руху на дорогах, вулицях та залізничних переїздах, що знаходяться у їх віданні.

Також ст. 32 Закону України «Про автомобільні дороги», як спеціального Закону, передбачено, що користувачі автомобільних доріг мають право на відшкодування збитків у порядку, визначеному законом.

Органом управління Державної служби автомобільних доріг України в Дніпропетровській області є Служба автомобільних доріг у Дніпропетровській області, відповідні посадові особи якої можуть виступати суб`єктом правопорушення передбаченого ст. 140 КУпАП.

Згідно з п.1 Положення про Службу автомобільних доріг у Дніпропетровській області, остання є державною організацією, що належить до сфери управління Державної служби автомобільних доріг України, підвідомча їй та здійснює функції управління автомобільними дорогами загального користування і є одержувачем бюджетних коштів, що спрямовуються на розвиток мережі автомобільних доріг загального користування, мостів та інших штучних споруд, створення умов для безпечного руху транспорту на них. Предметом діяльності Служби автомобільних доріг у Дніпропетровської області серед іншого є організація будівництва, ремонту та утримання автомобільних доріг загального користування, а також відповідних інженерних комунікацій і споруд.

Служба автомобільних доріг у Дніпропетровській області є підприємством, на яке державою покладено обов`язок по утриманню у належному стані та ремонту автомобільних доріг у Дніпропетровській області, в тому числі і автодорозі Знамянка-Луганськ-Ізварино.

Служба автомобільних доріг у Дніпропетровській області несе відповідальність за стан автомобільних доріг загального користування в Дніпропетровській області відповідно до діючих норм та фінансування.

Відповідно до ч. 2 ст. 7, ст. 10 Закону України "Про автомобільні дороги" від 08.09.2005 року, автомобільні дороги загального користування перебувають у державній власності. Державне управління автомобільними дорогами загального користування здійснює Державна служба автомобільних доріг України, що є центральним органом виконавчої влади, який має свої органи управління на місцях.

Аналіз вищезазначених правових норм дає підстави вважати, що саме Служба автомобільних доріг у Дніпропетровській області несе відповідальність перед учасниками ДТП за шкоду, заподіяну користувачам автодоріг внаслідок неналежного утримання автомобільних доріг.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 4) відшкодування збитків.

Отже, приходжу до висновку про доведеність позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивачки матеріальної шкоди у вигляді відновлюваного ремонту автомобіля у розмірі 9094,40 грн. та 800,00 грн. в рахунок відшкодування витрат, пов`язаних з проведенням дослідження судового експерта автотоварознавця ОСОБА_5 щодо оцінки відновлюваного ремонту транспортного засобу, а загалом 9 894,40 грн.

Доводи представника відповідача про те, що неправомірність дій чи бездіяльності відповідача не підтверджена належними та допустимими доказами, суд вважає безпідставними, оскільки відповідно до положень чинного законодавства відповідач зобов`язаний постійно контролювати експлуатаційний стан усіх елементів дорожніх об`єктів та негайно усувати виявлені пошкодження чи інші перешкоди в дорожньому русі, а за неможливості це зробити - невідкладно позначити їх дорожніми знаками, сигнальними, огороджувальними і направляючими пристроями відповідно до діючих нормативів або припинити (обмежити) рух. Такого відповідачем зроблено не було, тоді як факт наїзду на яму розміром 2,3х1,9х0,15 м позивачем доведений.

Судові витрати по справі підлягають розподілу відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Частиною першою статті 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 при подачі позову було сплачено судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Таким чином, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути суму сплаченого судового збору у розмірі 704,80 грн.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Відповідно до частин першої-шостої статті 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

3. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

4. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10.12.2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23.01.2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26.02.2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Верховний Суд у своїй постанові від 03.05.2018 року по справі № 372/1010/16-ц дійшов висновку, що якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме, надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат, стороні на користь якої ухвалено судове рішення.

З матеріалів справи вбачається, що представництво інтересів позивача ОСОБА_1 здійснювала адвокат Меркулова Т.П.

Відповідно до договору про надання правничої допомоги від 25.02.2018 року, укладеного між ОСОБА_1 та адвокатом Меркуловою Т.П., останньою надається правнича допомога на всіх стадіях судового процесу. Вартість роботи адвоката визначається за домовленості сторін.

Згідно квитанції від 06.08.2018 року вбачається, що ОСОБА_1 здійснено оплату послуг адвоката Меркулової Т.П. в сумі 2 000,00 грн. (а.с. 36), у зв`язку з чим, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки витрати на професійну правничу допомогу саме у розмірі 2 000,00 грн., оскільки вказані судові витрати є документально підтверджені та доведені.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 89, 141, 259, 263, 264, 265, 274, 279, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Служби автомобільних доріг у Дніпропетровській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Дочірнє підприємство "Дніпропетровський Облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити у повному обсязі.

Стягнути зі Служби автомобільних доріг у Дніпропетровській області, , на користь ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, 9 894 (дев`ять тисяч вісімсот дев`яносто чотири) грн. 40 коп.

Стягнути зі Служби автомобільних доріг у Дніпропетровській області, , на користь ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , понесені судові витрати по справі, а саме: суму сплаченого судового збору у розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп., витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 000 (дві тисячі) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення, а учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду з дня вручення йому повного рішення суду.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п.п. 15.5 п. 15 ч. 1 розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 .

Відповідач: Служба автомобільних доріг у Дніпропетровській області, місцезнаходження: м. Дніпро, вул. Воскресенська, буд. 24, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 25843931.

Третя особа: Дочірнє підприємство "Дніпропетровський Облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", місцезнаходження: м. Дніпро, вул. Воскресенська, буд. 24, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 31950828.

Суддя В.М. Бондаренко