Провадження № 6/161/609/19

ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2019 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Пушкарчук В.П.,

при секретарі судового засідання Загоровській І.І.,

з участю державного виконавця Білової В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання Другого відділу державної виконавчої служби міста Луцька Головного територіального управління юстиції у Волинській області про примусове проникнення в житло боржника ОСОБА_1 , -

в с т а н о в и в :

Державний виконавець Другого відділу ДВС м. Луцька Білова В.А. звернулася в суд з поданням про примусове проникнення в житло боржника ОСОБА_1 .

Подання обґрунтовує тим, що на примусовому виконанні у Другому відділі ДВС м. Луцьк перебуває виконавче провадження №56098672 про усунення ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перешкод у користуванні належним їм нежитловим приміщенням - кладовою площею 8.1 кв. м.( на плані №6) закріпленою за квартирою АДРЕСА_1 , шляхом її звільнення. Копії постанов про відкриття виконавчого провадження направлено сторонам для виконання та відому. Однак, рішення суду боржником добровільно виконано не було.

З метою виконання рішення суду, державним виконавцем за місцем вчинення виконавчих дій ( АДРЕСА_2 ) неодноразово здійснювались виходи за даною адресою, проте добровільно рішення суду боржник не зобов`язується виконувати, про що складені відповідні акти.

Державним виконавцем при огляді нежитлового приміщення - кладової площею 8.1 кв. м. (на плані №6) закріпленої за квартирою АДРЕСА_1 було встановлено, що нежитлове приміщення відмежовано самовільно збудованою стіною, дана стіна є спільною між кладовою (нежитлове приміщення) та квартирою АДРЕСА_3 (житлове приміщення). Відповідно до даних технічного паспорта квартири АДРЕСА_1 що належить боржнику, до складу даної квартири належить приміщення кладової площею 8,1 кв.м., тобто після перепланування кімнат в гуртожитку і надання статусу житлового будинку частина спірної кладової площею 8,1 кв.м. залишилась в користуванні стягувача, як приналежність до її приватизованої квартири, а інша частина вказаного приміщення площею 15,4 кв.м. набула статусу квартири і передана у власність боржнику. Тобто, боржник ОСОБА_1 , самовільно розібрала стіну, яка розділяла належну стягувачу ОСОБА_2 , кладову від квартири АДРЕСА_4 та зайняла її більшу частину, таким чином розширивши свою житлову площу квартири АДРЕСА_3 .

Посилаючись на наведене, просить суд вирішити питання про примусове проникнення до квартири за адресою: АДРЕСА_2 а з метою проведення виконавчих дій, а саме: усунення перешкод в користуванні кладовою та повернення даного приміщення у відповідний стан до технічного плану, що закріплена за квартирою АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 439 ЦПК України суд розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, негайно, але не пізніше наступного дня з дня його надходження до суду, без повідомлення (виклику) сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного чи приватного виконавця.

У судовому засіданні державний виконавець Білова В.А. подання підтримала та просила його задовольнити. Суду пояснила, що з метою виконання рішення суду, щоб усунути перешкоди в користуванні належним стягувачем нежитловим приміщенням - кладовою площею 8.1 кв. м. (на плані №6) закріпленою за квартирою АДРЕСА_1 , шляхом її звільнення потрібно перенести спільну стіну між кладовою та квартирою АДРЕСА_3 , тобто потрібно проникнути до житлового приміщення, щоб повернути кладову у відповідний стан згідно технічного плану площею 8,1 кв.м. яка закріплена за квартирою АДРЕСА_1 .

Заслухавши пояснення державного виконавця, дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що подання слід задовольнити з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, на примусовому виконанні у Другому відділі ДВС м. Луцьк перебуває виконавче провадження №56098672 про усунення ОСОБА_2 , ОСОБА_3 га ОСОБА_4 перешкод у користуванні належним їм нежитловим приміщенням - кладовою площею 8.1 кв. м.( на плані №6) закріпленою за квартирою АДРЕСА_1 , шляхом її звільнення. Копії постанов про відкриття виконавчого провадження направлено сторонам для виконання та відому. Однак, рішення суду боржником добровільно виконано не було.

Відповідно до ст. 30 Конституції України кожному гарантується недоторканість житла. Не допускається проникнення до житла чи іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку як за вмотивованим рішенням суду.

Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обов`язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов`язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Згідно статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла.

При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві (пункт 2 статті 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, стаття 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року).

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства.

Відповідно до ч. 1 ст. 439 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Згідно з п. 4 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи безперешкодно входити до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення.

Пунктом 13 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець звертається до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб.

За змістом наведених вище норм національного та міжнародного законодавства, проникнення у житло, як обмеження конституційного права особи на недоторканність житла, має виступати виключним засобом забезпечення примусового виконання судового рішення та бути виправданим.

Аналіз положень Закону України «Про виконавче провадження» та процесуальних норм дає підстави для висновку, що законодавець збалансував права як особи, що ініціює питання звернення з поданням до суду про примусове проникнення до житла, так і особи, щодо якої такі заходи застосовано. При цьому питання про примусове проникнення до житла вирішується не інакше як шляхом прийняття вмотивованої ухвали суду з додержанням принципу верховенства права.

Обґрунтовуючи своє подання, державний виконавець вказував на те, що з метою виконання рішення суду, за місцем вчинення виконавчих дій ( АДРЕСА_2 ) неодноразово здійснювались виходи за даною адресою, проте добровільно рішення суду боржник не зобов`язується виконувати, про що складені відповідні акти державного виконавця (а.с. 7,8)

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

З матеріалів справи та з пояснень наданих у судовому засіданні вбачається, що державним виконавцем вчинялись дії, спрямовані на виконання виконавчого документу, що знаходиться на примусовому виконанні в Другому відділі ДВС міста Луцьк щодо боржника ОСОБА_1 При огляді нежитлового приміщення - кладової площею 8.1 кв. м. (на плані №6) закріпленої за квартирою АДРЕСА_1 було встановлено, що нежитлове приміщення відмежовано самовільно збудованою стіною, дана стіна є спільною між кладовою (нежитлове приміщення) та квартирою АДРЕСА_3 (житлове приміщення). Відповідно до даних технічного паспорта квартири АДРЕСА_1 що належить боржнику, до складу даної квартири належить приміщення кладової площею 8,1 кв.м., тобто після перепланування кімнат в гуртожитку і надання статусу житлового будинку частина спірної кладової площею 8,1 кв.м. залишилась в користуванні стягувача як приналежність до її приватизованої квартири, а інша частина вказаного приміщення площею 15,4 кв.м. набула статусу квартири і передана у власність боржнику. ОСОБА_1 , самовільно розібрала стіну, яка розділяла належну стягувачу, ОСОБА_2 , кладову від квартири АДРЕСА_4 та зайняла її більшу частину, таким чином розширивши свою житлову площу квартири АДРЕСА_3 .

З урахуванням вищенаведених обставин, державним виконавцем вживались всі необхідні дії, передбачені Законом України «Про виконавче провадження» з метою примусового виконання виконавчого документу.

Разом з тим, боржник ОСОБА_1 , будучи обізнаною про наявність виконавчого провадження про усунення ОСОБА_2 , ОСОБА_5 та ОСОБА_4 перешкоди в користуванні належною їм кладовою площею 8.1 кв.м. (на плані №6) закріпленою за квартирою АДРЕСА_1 , шляхом виселення з кладової в зв`язку з самовільним її захопленням ОСОБА_1 , відповідно до проектно-технічної документації на будинок, рішення суду не виконує, всі виклики до державного виконавця ігнорує, доступу до квартири в якій проживає не надає.

Зазначені вище обставини свідчать не тільки про свідоме невиконання боржником судового рішення та законних вимог державного виконавця, але про вжиття боржником заходів, спрямованих на ускладнення та затягування процесу проведення ряду виконавчих дій в межах відкритого виконавчого провадження.

Слід враховувати також те, що Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави ( пункт 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

Оскільки виконати виконавче провадження без проникнення до вищевказаної квартири боржника не є можливим, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення подання.

Керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст. 439 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Подання старшого державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби міста Луцьк Головного територіального управління юстиції у Волинській області Білової Вікторії Анатоліївни про примусове проникнення в житло боржника ОСОБА_1 задовольнити.

Надати дозвіл старшому державному виконавцю Другого відділу державної виконавчої служби міста Луцьк Біловій В.А. на примусове проникнення до квартири за адресою: АДРЕСА_2 а з метою проведення виконавчих дій, а саме: усунення перешкод в користуванні кладовою та повернення даного приміщення у відповідний стан до технічного плану, що закріплена за квартирою АДРЕСА_1 .

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 10.12.2019 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області В.П. Пушкарчук