Справа № 464/4759/19
пр.№ 2/464/1610/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.12.2019 Сихівський районний суд м. Львова

у складі: головуючого судді Горбань О.Ю.,

секретаря судових засідань Бігун Ю.І.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідачів ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Львова в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 про стягнення грошової компенсації вартості частки та припинення права на частку у спільному майні,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_4 як власник 1/2 частки квартири АДРЕСА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_5 , співвласника іншої половини згаданої квартири, відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_6 про солідарне стягнення вартості своєї частки у грошовому еквіваленті в розмірі 567 800 грн.; про припинення свого права на цю частку у праві спільної часткової власності з дня отримання позивачем повної суми грошової компенсації у розмірі 567 800 грн. та визнання з цієї дати за відповідачем ОСОБА_5 права власності на 1/2 частини вказаної квартири.

Обгрунтовує позов тим, що є власником Ѕ квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 21.01.2015. Власником іншої Ѕ частки вказаної квартири є відповідач ОСОБА_5 . Однак користуватись та розпоряджатись своєю часткою він не має можливості, як за станом здоров`я він не може проживати у вказаній квартирі, так і внаслідок перешкод, які чиняться відповідачами, котрі у 2013 році замінили дверні замки, чинять йому перешкоди у користуванні власністю, що підтверджено рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 19.05.2015. Враховуючи, той факт, що виділ позивачу в натурі саме Ѕ частини квартири є неможливий, а відповідачі використовують квартиру лише для задоволення своїх прав та інтересів, позивач не може в повній мірі розпоряджатись часткою, у зв`язку з чим змушений звернутись до суду з вказаним позовом. Покликається на копії рішень суду, акти, довідки, медичну документацію.

Ухвалою від 06.09.2019 позовна заява прийнята до розгляду і відкрите загальне позовне провадження.

26.09.2019 відповідачами ОСОБА_5 , ОСОБА_2 подано відзив на позовну заяву, в якому позов заперечують і вказують, що співвласником Ѕ частки квартири АДРЕСА_1 є лише відповідач ОСОБА_5 . На даний час в даній квартирі, окрім співвласниці ОСОБА_5 , проживають відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_7 , які не являються співвласниками зазначеної квартири. Іншим співвласником Ѕ частки вкартири є позивач ОСОБА_4 , котрий у 2011 році добровільно перейшов проживати до іншої жінки та покинув помешкання, витрат по сплаті комунальних послуг не несе. На даний час жодних перешкод у користуванні власністю позивачу не чиниться. Зазначають, вартість Ѕ частки, яку позивач просить стягнути з відповідачів становить 567 800 грн., яку на даний час відповідач ОСОБА_5 неспроможна сплатити позивачу, оскільки є пенсіонером, інвалідом 3 групи, єдиним її доходом є пенсія, а тому стягнення з відповідача такої компенсації призведе до позбавлення її житла у разі примусового виконання рішення суду. На підставі викладеного, просить суд в задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Ухвалою суду від 01.11.2019 відмовлено у задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Ухвалою суду від 12.11.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримала, з підстав, викладених у позовній заяві. Додатково пояснила, що сторони спільно користуватися квартирою не мають можливості через негативні стосунки між ними, незадовільний стан здоров`я позивача, квартира поділу не підлягає, відповідач, яка є співвласником квартири одноосібно користується власністю, проживає у даній квартирі з своєю донькою та її чоловіком. Вказала, що всі намагання вирішити питання в досудовому порядку шляхом продажу квартири не найшли підтримки з боку відповідача, яка категорично заперечує щодо продажу квартири, відмовляється виплатити позивачу грошову компенсацію за частку квартири, посилаючись на матеріальну неспроможність. Вважає, що у відповідача є інша нерухомість, за рахунок котрої можливо здійснити сплату за половину помешкання. Оскільки права позивача є порушеними, тому він вимушений звернутись з цим позовом до суду і такий спосіб захисту надасть можливість співвласникам квартири вирішити питання володіння та розпорядження спільно набутим майном.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник - адвокат Фрусенко А.О. в судовому засіданні позов не визнали та просили відмовити в його задоволенні, з підстав, викладених у відзиві, який долучений до матеріалів справи. Додатково зазначили, що співвласником квартири є лише ОСОБА_5 , відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_6 лише проживають у вказаній квартирі, а відтак не є суб`єктами правовідносин, які виникли. Представник відповідача, зазначає, що ОСОБА_5 жодним чином не перешкоджає позивачу користуватися квартирою, натомість позивач самостійно покинув приміщення, перейшовши проживати до іншої жінки, ухиляється від свого обов`язку по утриманню майна, тягар по утриманню спільної квартири повністю лежить на відповідачеві, котра є особою похилого віку, отримує пенсію, є особою з інвалідністю 3 групи, страждає на численні захворювання, тому не має фінансової можливості виплатити позивачу фінансову компенсацію за його частку квартири.

Заслухавши вступні слова учасників процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 355, 391 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві власності, в рівних частках позивачу ОСОБА_4 та відповідачу ОСОБА_5 Вказана квартира поділено як спільне майно подружжя, що стверджено рішенням Сихівського районного суду міста Львова від 21 січня 2015 року (а.с.7).

Відповідно до технічного паспорту, квартира АДРЕСА_1 складається з трьох кімнат, загальною площею 66,8 кв.м, з комунальними вигодами :ванна, туалет, газ, водопровід.

Згідно довідки з місця проживання про склад сім`ї і реєстрацію, виданої ЖБК № 205, у квартирі зареєстровано четверо осіб: позивач ОСОБА_4 , відповідачі ОСОБА_5 і ОСОБА_2 , а також онука ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( а.с.9).

Згідно акту, складеного головою ЖБК № 205, відповідач ОСОБА_6 проживає у квартирі АДРЕСА_1 без реєстрації ( а.с.10).

Згідно Звіту про оцінку майна від 15.04.2019, загальна вартість квартири АДРЕСА_1 , становить 1 135 600 грн., вартість Ѕ частки квартири становить 567 800 грн. (а.с.17)

За змістом положень ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Статтею ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами, як серед іншого, висновками експертів.

Відповідно до частини першої статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно з частиною першою статті 356 ЦК України визначено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного із них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до частин першої-третьої статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Звертаючись з позовом до суду позивач мав на меті позбутися належної йому частки в квартирі шляхом стягнення з відповідача грошової компенсації за його частку в квартирі та визнання права власності на всю квартиру за відповідачем.

Випадки, коли співвласник майна бажає позбутися належної йому частки в спільному майні шляхом отримання від інших співвласників компенсації вартості належної йому частки та визнання за останніми права власності на все майно регулюються ст. 364 ЦК України.

Відповідно до частин першої, другої статті 364 ЦК України кожен із співвласників спільної часткової власності має право на виділ у натурі належної йому частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

При цьому слід також враховувати, що в силу положень статей 21, 24, 41 Конституції України, статей 319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, в тому числі щодо захисту права спільної часткової власності.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування та розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди - спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права.

Згідно правової позиції, викладеної в Постанові Верховного Суду України від 13 січня 2016 року в справі №62925цс15, з врахуванням закріплених в п. 6 ст. 3 ЦК України засад справедливості, добросовісності та розумності, що спонукають суд до врахування при вирішенні спору інтересів обох сторін, при розгляді справ, у яких заявляються вимоги одного зі співвласників про припинення його права на частку у спільному майні шляхом отримання від інших співвласників грошової компенсації вартості його частки, виділ якої є неможливим, суди мають встановити наступне: чи дійсно є неможливим виділ належної позивачу частки в натурі або чи не допускається такий виділ згідно із законом; чи користуються спільним майном інші співвласники відповідачі по справі; чи сплачується іншими співвласниками, які володіють та користуються майном, матеріальна компенсація позивачу за таке володіння та користування відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України; чи спроможні інші співвласники виплатити позивачу компенсацію в рахунок визнання за ними права власності на спільне майно та чи не становитиме це для них надмірний тягар.

Як убачається з наявного в матеріалах справи висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_2 , об`єкт не може бути поділено, виділ належної позивачу частки квартири в натурі є неможливим, квартирою фактично користується відповідач по справі, при цьому спільне проживання сторін в даній квартирі є неможливим.

Водночас, згідно з вимогами частин 4 і 5 ст. 319 ЦК України, власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства.

Відповідно до ч.2 та 3 ст. 83 Цивільного процесуального кодексу України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви; відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Принцип змагальності тісно пов`язаний з процесуальною рівністю сторін і забезпечує повноту фактичного й доказового матеріалу, наявність якого є важливою умовою з`ясування обставин справи. Відповідно до вказаного принципу, особи, зацікавлені в результаті справи, вправі відстоювати свою правоту у спорі шляхом подання доказів; участі в дослідженні доказів, наданих іншими особами шляхом висловлення своєї думки з усіх питань, що підлягають розгляду у судовому засіданні. Змагальність є різновидом активності зацікавленої особи (сторони). Особи, які беруть участь у справі, вправі вільно розпоряджатися своїми матеріальними і процесуальними правами й активно впливати на процес з метою захисту прав і охоронюваних законом інтересів.

Висуваючи заперечення проти позову, відповідач посилається на відсутність достатніх коштів для виплати позивачу компенсації за належну йому частину квартири, з урахуванням проведеної оцінки вартості квартири.

Як з`ясовано судом, відповідач ОСОБА_5 , котра є співвласником помешкання, є особою пенсійного віку, особою з інвалідністю 3 групи, що підтверджується відповідним посвідченням (а.с.67), розмір пенсії за період з жовтня 2018 року по вересень 2019 року включно складав 21 796,63 грн., що в середньому становило 1816, 39 грн. на місяць.

Згідно виписки з медичної карти амбулаторного хворого (а.с.68) ОСОБА_5 встановлений діагноз: цукровий діабет 2 типу. На переконання суду, на лікування відповідач витрачає значні для неї кошти.

За встановлених обставин, суд вважає доведеним обставини неспроможності відповідача за майновим станом та станом здоров`я виплатити позивачу грошову компенсацію за частку квартири в розмірі 567 800 грн., розмір якої визначено позивачем у позовній заяві. При цьому, стягнення з відповідача суми компенсації може призвести до звернення стягнення на квартиру, її примусового продажу й порушення законних прав відповідача.

Крім того, ОСОБА_5 не надала згоди викупити у ОСОБА_4 його частку в праві власності, а примушувати до цього також є порушенням її прав, оскільки законодавством не передбачена можливість набуття права власності в примусовому порядку за відсутності юридично важливих обставин.

Однією з засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 12 Цивільного процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом встановлено, що позивачем подано чисельний ряд медичних документів, які вказують на незадовільний стан здоров`я (а.с.28-36). Разом з тим, на думку суду, самі по собі копії медичних документів, в яких міститься інформація про звернення позивача за медичною допомогою, про перебування його на стаціонарному лікуванні в різні періоди, отримання позивачем лікарських рекомендацій, медикаментозне призначення, не можуть бути підставами для задоволення позовних вимог, тим більше, що позивач має повний доступ до квартири.

Встановлено, що позивачу передано дублікат ключів від вхідних дверей у квартиру (а.с.69-71), що свідчить про відсутність жодних перешкод позивачу у користуванні квартирою.

Посилання представника позивача на те, що лише наявність позитивного рішення про припинення права власності на квартиру із виплатою позивачу грошової компенсації належно захистить права позивача не заслуговують на увагу.

Враховуючи встановлені судом фактичні обставини справи, а також норми чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги до ОСОБА_2 , ОСОБА_6 котрі не є співвласниками спірного помешкання є безпідставними. У позовних вимогах, заявлених до ОСОБА_5 слід відмовити, оскільки остання не спроможна виплатити позивачу грошову компенсацію вартості частини квартири, розмір якої становитиме для відповідача надмірний тягар. Вимога про припинення права позивача на частку у праві спільної часткової власності і визнання за відповідачем права власності на 1/2 частки квартири АДРЕСА_1 , яка є похідною, підлягає безумовному залишенню без задоволення.

У відповідності до ст.141 ЦПК України, суд не вирішує питання розподілу судових витрат, оскільки ухвалене рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

На підставі ст. 3, 16, 316, 317, 319, 321, 356, 358, 364 ЦК України, керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 133, 141, 258, 259, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

у х в а л и в:

в задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 про стягнення грошової компенсації вартості частки та припинення права на частку у спільному майні- відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Львівського апеляційного суду через Сихівський районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з часу його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 ,

Відповідач: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_6 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення виготовлено та підписано 12.12.2019.

Суддя О.Ю.Горбань