ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/9824/17
провадження № 2/753/2181/19
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
"03" липня 2019 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі
головуючого судді Колесника О.М.
при секретарі Литвин Н.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, 3-тя особа: Прокуратура м. Києва про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового слідства, прокуратури і суду,
Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового слідства, прокуратури і суду.
Представник відповідача Державної казначейської служби України в судові засідання не з`явився жодного разу, про розгляд справи відповідач був неодноразово повідомлений судом належним чином (а.с.46; 227; 229; 244), з заявами до суду про неможливість розгляду справи у відсутність свого представника не звертався.
Представник 3-ї особи Прокуратури м. Києва Стретович М.О. в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні позову, пояснивши, що предмет спору, пред`явлений позивачем, не ґрунтується на законі і не доведений у судовому засіданні належними та допустимими доказами, тому підстави для задоволення позову відсутні.
Заслухавши представників позивача та 3-ї особи, дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
За змістом ст.56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.
У відповідності до ч.1; 3, ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих доказів сторонами по справі встановив наступні факти та правовідносини.
З червня 2001 року по лютий 2004 року позивач ОСОБА_3 працював на посаді заступника начальника відділу карного розшуку Солом`янського РУ ГУ МВС України в м. Києві (т.1, а.с.60-64).
За приписами ст.62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.
У відповідності до ч.3, ст.12; ч.1, ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
20.04.2004 року старшим слідчим прокуратури Солом`янського району м. Києва Ніколаєвським С.О. була винесена постанова про порушення кримінальної справи відносно ОСОБА_3 за ч.2, ст.365 КК України (т.1, а.с.7). В той же день 20.04.2004 року вказаним старшим слідчим було допитано позивача в якості свідка, потім в якості підозрюваного, обрано йому запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд з постійного місця проживання, пред`явлено обвинувачення, допитано в якості обвинуваченого, відсторонено від займаної посади і закінчено досудове слідство в порядку ст.218 КПК України (в редакції 1960 року).
30.04.2004 року Апеляційний суд м. Києва визначив підсудність даної кримінальної справи Голосіївському районному суду м. Києва.
20.10.2004 року постановою Голосіївського районного суду м. Києва вказана кримінальна справи була направлена на додаткове розслідування і 13.01.2005 року надійшла до прокуратури Солом`янського району м. Києва. 25.03.2005 року додаткове розслідування було закінчено, а справу направлено до Голосіївського районного суду м. Києва.
16.08.2005 року вироком Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_3 було засуджено за ч.2, ст.365 КК України до 4 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади у правоохоронних органах строком на 2 роки. На підставі ст.75 КК України позивача було звільнено від відбуття покарання строком на 2 роки (т.1, а.с.69-76).
13.02.2006 року ухвалою Апеляційного суду м. Києва вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 16.08.2005 року було скасовано, а кримінальну справу направлено на додаткове розслідування (т.1, а.с.77-79).
16.06.2007 року після проведення додаткового розслідування прокуратурою Солом`янського району м. Києва кримінальну справу знову було скерованого до Голосіївського районного суду м. Києва.
В 2009 році з місця позбавлення волі з ВТК-35 від потерпілого по справі ОСОБА_4 надійшла на ім`я голови Голосіївського районного суду м. Києва заява, в якій він повідомив, що оговорив ОСОБА_3 у вчиненні останнім злочину, передбаченого ч.2, ст.365 КК України, і всі покази на досудовому слідстві він давав під психологічним тиском слідчого прокуратури Солом`янського району м. Києва ОСОБА_7 .
13.12.2011 року вироком Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_3 було засуджено за ч.2, ст.365 КК України до 4 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади у правоохоронних органах строком на 3 роки. Міру запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу було змінено з підписки про невиїзд на взяття під варту для подальшого утримання в Київському СІЗО №13 УДДУ ПВП в м. Києві (т.1, а.с.8-18).
30.07.2012 року ухвалою Апеляційного суду м. Києва вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 13.12.2011 року було змінено в частині формулювання обвинувачення ОСОБА_3 , замінивши слова „16 листопада 2003 року" на „6 листопада 2003 року", в решті вирок залишено без змін (т.1, а.с.19-25).
24.01.2013 року ухвалою Вищого Спеціалізованого Суду України вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 13.12.2011 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 30.07.2012 року було скасовано, кримінальну справу направлено прокурору Солом`янського району м. Києва на нове розслідування, обраний запобіжний захід ОСОБА_3 та ОСОБА_6 було змінено з тримання під вартою на підписку про невиїзд з постійного місця проживання, звільнивши їх з-під варти в залі суду (т.1, а.с.26-28).
Таким чином, ОСОБА_3 був незаконно позбавлений волі протягом 1 року 1 місяця 13 днів.
Згідно ч.1, ст.1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.
За правилами п.1, ч.1, ст.1 Закону України „Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду" (в редакції на час порушення кримінальної справи) відповідно до положень цього Закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок: незаконного засудження, незаконного притягнення як обвинуваченого, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході розслідування чи судового розгляду кримінальної справи обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян.
Як регламентує п.2, ч.1, ст.2 Закону України „Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду" право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках: закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати.
Як вказує ч.2-3, ст.13 Закону України „Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду" розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.
Вказані правові висновки наведені у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 31.10.2018 року у справі №383/596/15 (провадження №14-342цс18).
Європейський суд з прав людини вказав, що оцінка моральної шкоди за своїм характером є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, від 12.07.2007 року), у зв`язку з чим доводи представника 3-ї особи щодо невірного визначення у висновку експертизи розміру моральної шкоди є необґрунтованими. Вказаний представник, спростовуючи зазначений висновок судово-психологічної експертизи, не надала будь-яких інших доказів у його спростування, і не заявляла клопотання про призначення іншої експертизи.
Відповідно до ч.1-2, ст.1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом.
Як рекомендовано абз.1-2, п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року за №4 „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" зі змінами та доповненнями розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. У випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи.
Як передбачено ст.8 Закону України „Про Державний бюджет України на 2019 рік" установити у 2019 році мінімальну заробітну плату: у місячному розмірі: з 1 січня - 4173 гривні.
Аналізуючи докази, зібрані у судовому засіданні, суд приходить до висновку, що оскільки ОСОБА_3 були нанесені моральні переживання та психологічні страждання, пов`язані з його незаконним притягненням до кримінальної відповідальності, незаконним пред`явленням обвинувачення, незаконним обранням запобіжного заходу у вигляді взяття під варту, незаконним засудженням, незаконним перебуванням під слідством та судом протягом 121 місяця 23 днів, незаконним позбавленням волі протягом 1 року 1 місяця 13 днів, які потягли за собою незаконне звільнення з роботи - органів внутрішніх справах, стан здоров`я родини позивача (т.1, а.с.170-173), стан здоров`я матері позивача (т.1, а.с.161-169), тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути моральну шкоду в розмірі 272,25 мінімальних заробітних плат, що підтверджено документально, що становить 1 136 099 грн. 25 коп. (272,25 х 4 173 грн.), за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання у безспірному порядку коштів з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України.
За вимогами ст.135 ЦПК України оскільки суд задовольняє позовні вимоги позивача, тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути і 6 435 грн. судових витрат, пов`язаних з проведення судово-психологічної експертизи, сплачених позивачем, які знайшли своє підтвердження у судовому засіданні (т.1, а.с.180; 213).
Згідно ст.133; 141 ЦПК України оскільки суд задовольняє позов, тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 768 грн. 40 коп. судового збору, від якого був звільнений позивач при зверненні до суду.
Керуючись ст.4; 10; 12-13; 76-80; 81; 133; 135; 141; 223; 258-259; 263-265; 282 ЦПК України, на підставі ст.56; 62 Конституції України, ст.23; 1173; 1176 ЦК України, ч.3, ст.12; ч.1, ст.81 ЦПК України, ст.1; 2; 4; 13 Закону України „Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду", ст.8 Закону України „Про Державний бюджет України на 2019 рік", абз.1-2, п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року за №4 „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" зі змінами та доповненнями, суд
Стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) 1 136 099 грн. 25 коп. в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового слідства, прокуратури і суду шляхом списання у безспірному порядку коштів з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України, 6 435 грн. судових витрат, пов`язаних з проведення судово-психологічної експертизи, а всього 1 142 534 грн. 25 коп.
Стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України на користь держави 768 грн. 40 коп. судового збору.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано до Дарницького районного суду м. Києва протягом 30 днів з дня його проголошення, а учаснику справи, якому не було вручене повне заочне рішення в день його проголошення - протягом 20 днів з дня вручення його повного тексту заочного рішення.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення вступної та резолютивної частини заочного рішення через Дарницький районний суд м. Києва.
Суддя :