справа №176/2206/19
провадження №2/176/787/19
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

10 грудня 2019 р. Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області у складі :

головуючого судді Гусейнова К.А.,

секретар с/з Бабенко Г.Ю.,

за участі позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Жовті Води цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

13 вересня 2019 року позивач ОСОБА_1 звернулась до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із позовом, в якому просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_1 , та стягнути судові витрати.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилалась на те, що вона є власницею квартири АДРЕСА_1 . Відповідач по справі ОСОБА_2 , зареєстрований в квартирі, але фактично в ній не проживає з січня 2017 року, витрат по утриманню квартири та сплаті комунальних послуг не несе. Реєстрація останнього мала лише формальний характер. Реєстрація у квартирі відповідача створює їй перешкоди у її користуванні, оскільки вона змушена нести додаткові витрати за відповідача при оплаті комунальних послуг, які вираховуються в залежності від зареєстрованих за адресою осіб, що змусило його звернутись з цим позовом до суду.

Ухвалою суду від 25 вересня 2019 року було відкрито провадження та вирішено розглядати справу в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 23 жовтня 2019 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні позивач позовну заяву підтримала з підстав, викладених вище та просила її задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 , у судове засідання не з`явився, відзиву щодо позову не надав, про розгляд справи повідомлявся належним чином, зокрема шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України.

Приймаючи до уваги те, що судом виконані вимоги щодо повідомлення відповідача про слухання справи у спосіб передбачений законом та з огляду на те, що відповідач не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд вважає, що є передбачені ст.ст. 280,281 ЦПК України підстави для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі письмових доказів та у відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 є власницею квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на вищезазначену квартиру від 03 липня 2008 року, виданого відділом приватизації державного житла Фонду комунальної власності м. Жовті Води. (а.с.8)

Згідно із довідкою про склад сім`ї, виданої відділенням реєстрації територіальної громади Виконавчого комітету Жовтоводської міської ради, та довідкою про реєстрацію місця проживання, у зазначеній квартирі окрім позивачки ОСОБА_1 , зареєстрований відповідач ОСОБА_2 (а.с.10,12)

Згідно із актом про не проживання особи за місцем реєстрації від 12.08.2019 року, підписаного сусідами ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , останні засвідчили факт не проживання ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 з січня 2017 року.

У судовому засіданні також була допитана свідок ОСОБА_3 , яка є сусідкою позивачки, підтвердила що син позивачки ОСОБА_2 більше двох років не проживає у спірній квартирі, його місцезнаходження їй невідоме.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ч.1 ст.21 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснені.

Відповідно до ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

У відповідності до ст.405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

За змістом ст. 72 ЖК України дозволяється в судовому порядку визнати особу такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки.

Із роз`яснень, викладених в п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1985 року №2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» слідує, що відповідно до ст.107 ЖК наймач або член його сім`ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред`явлення позову про це.

Позивач, ставлячи питання про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням в у квартирі АДРЕСА_1 посилається на те, що останній у квартирі не мешкає, а вона, в свою чергу, змушена оплачувати комунальні послуги за особу, яка фактично не проживає і не користується житлом.

Таким чином, оскільки ОСОБА_2 не проживає і не користується даним житловим приміщенням, що є приватною власністю, не виявив наміру проживати у квартирі вчиненням відповідних дій, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими і підлягають задоволенню і відповідача ОСОБА_2 слід визнати таким, що втратив право користування жилим приміщенням у квартирі АДРЕСА_1 .

При цьому, суд враховує, що обставин, які б свідчили, що позивач та/або будь-які інші особи коли-небудь перешкоджали відповідачу в користуванні квартирою, та/або що з цього питання відповідач зверталася до суду або до правоохоронних органів (до звернення позивачів до суду із даним позовом) судом не встановлено. Крім того, судом не встановлено обставин, які б свідчили, що відповідно до пунктів 1-7 ст.71 ЖК України за відповідачем зберігається спірне жиле приміщення понад одного року.

Відповідно до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється зокрема на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню судові витрати.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 131, 141, 247, 263-265, 273, 280-282, 287, 288, 354-355 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 768 грн. 40 коп.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Згідно п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України апеляційна скарга подається до або через суд першої інстанції, а матеріали справи надсилаються судом за правилами, що діяли до набрання чинності діючої редакції ЦПК України.

Повний текст рішення складено 12.12.2019 року.

Суддя Жовтоводського

міського суду К.А. Гусейнов