Провадження № 2/641/2379/2019 Справа № 641/8258/19
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
09 грудня 2019 року Комінтернівський районний суд міста Харкова у складі:
Головуючого судді- Чайка І.В.,
за участю секретаря Дрокіної С.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Комінтернівського районного суду м. Харкова в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Державного підприємства « Харківське підприємство « Харківське конструкторське бюро з машинобудування імені О.О. Морозова» про зміну формулювання причини звільнення з роботи та стягнення невиплаченої заробітної плати,-
В С Т А Н О В И В :
Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 11.10.2019 року провадження по вищевказаній цивільній справі відкрито та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням та викликом сторін по справі.
Позивачем до суду подана заява про розгляд справи за її відсутністю, в якій також зазначила, що позовні вимоги підтримує та не заперечує проти розгляду справи в заочному порядку.
Представник відповідача в судове засідання не з"явився, про день та час слухання справи повідомлявся у встановленому законом порядку, про причини своєї не явки суду не повідомив та відзив на позов до суду не подав.
За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідного до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів , поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судом встановлено, що 06.02.2007 року ОСОБА_1 була прийнята до Казенного підприємства «Харківське конструкторське бюро з машинобудування», у подальшому реорганізоване в Державне підприємство «Харківське конструкторське бюро з машинобудування імені О.О. Морозова» ( Далі -ДП « ХКБМ» ) по переводу, на посаду контролером верстатних і слюсарних робіт 5 розряду на підставі наказу № 9-к від 06.02.2007 р., про що свідчить запис в трудовій книжці ( а.с.7-8)
Крім того, згідно вищевказаної довідки ДП « ХКБМ» встановлено, що середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 складає 649,43 грн.
Згідно копії заяви позивача від 10.09.2019 року , остання звернулась до директора ДП « ХКБМ» із заявою, в якій просила звільнити її за власним бажанням на підставі частини 3 ст. 38 КЗпП України, внаслідок порушення адміністрацією підприємства законодавства України про працю та умов колективного договору, а саме ст. 24 Закону України «Про оплату праці», ч. 1, ч. 4 ст. 115 КЗпП України, а також ст. 5.9.2 колективного договору. Останнім робочим днем вважати 13.09.2019 р. Також просила в день звільнення провести виплату вихідної допомоги на підставі ст. 44 КЗпП України та здійснити розрахунок на підставі ст. 116 КЗпП України. ( а.с.9)
Відповідно до п. 2.3. Інструкції «Про порядок ведення трудових книжок працівників», затвердженої Наказом Міністерства праці України, Міністерства соціального захисту населення України 29.07.93 N 58, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 р. за N 110 «Записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону.»
Згідно наказу № 180-у від 12.09.2019 р. 13.09.2019 р. позивача було звільнено за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України, тобто без зазначення частини, на яку я посилалась остання у своїй заяві (а.с.12)
Згідно ст. 115 КЗпП України Заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.
Відповідно до ст. 116 КЗпП України При звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.
В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.
Відповідно до частини 3 ст. 38 КЗпП України Працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору.
Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України в постанові від 22 травня 2013 року (справа № 6-34 цс 13) за змістом статті 38 КЗпП України працівник має право з власної ініціативи в будь-який час розірвати укладений з ним на невизначений строк трудовий договір. При цьому строк розірвання трудового договору і його правові підстави залежать від причин, які спонукають працівника до його розірвання і які працівник визначає самостійно. У разі, якщо вказані працівником причини звільнення - порушення роботодавцем трудового законодавства (частина третя статті 38 КЗпП України) - не підтверджуються або роботодавцем не визнаються, останній не має права самостійно змінювати правову підставу розірвання трудового договору на звільнення за власним бажанням без посилання на частину третю статті 38 КЗпП України.
Для визначення правової підстави розірвання трудового договору за частиною третьою статті 38 Кодексу законів про працю України значення має сам лише факт порушення роботодавцем законодавства про працю, що спонукало працівника до розірвання трудового договору з власної ініціативи, а не поважність чи неповажність причини такого порушення та його істотність, (є в матеріалах справи)
Таким чином, відповідач не мав права самостійно змінювати правову підставу розірвання трудового договору з позивачем на звільнення за власним бажанням без посилання на частину третю статті 38 КЗпП України.
Відповідно до ч. 3 ст. 235 КЗпП України У разі визнання формулювання причини звільнення неправильним або таким, що не відповідає чинному законодавству, у випадках, коли це не тягне за собою поновлення працівника на роботі, орган, який розглядає трудовий спір, зобов`язаний змінити формулювання і вказати в рішенні причину звільнення у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства та з посиланням на відповідну статтю (пункт) закону.
За змістом ст. 44 КЗпП України ст. 44 КЗпП України При припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті б статті 36 та пунктах 1, 2 і б статті 40 цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку; у разі призову або вступу на військову службу, направлення на альтернативну (невійськову) службу (пункт 3 статті 36) - у розмірі двох мінімальних заробітних плат; внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю колективного чи трудового договору (статті 38 і 39) - у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку.
Як зазначає позивач, процесі розгляду справи відповідач частково погасив заборгованість із заробітної плати, невиплачена частина складає 5626,57 грн., також сума вихідної допомоги та середній заробіток за весь час затримки виплати заробітної плати їй не сплачено.
Відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
Враховуючи вищевказані обставини, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову, у зв`язку з чим позовна заява ОСОБА_1 підлягає та його задоволенню в повному обсязі.
Питання про стягнення судових витрат, суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4,5,13,76-83,141,265 ЦПК України суд , -
Позов ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати неправильним формулювання причин звільнення ОСОБА_1 з Державного підприємства « Харківське підприємство « Харківське конструкторське бюро з машинобудування імені О.О. Морозова» щодо звільнення за власним бажанням ( ст.38 КЗпП України).
Зобов`язати Державне підприємство «Харківське підприємство «Харківське конструкторське бюро з машинобудування імені О.О. Морозова» змінити формулювання причин звільнення ОСОБА_1 на « звільнення за власним бажанням за ч.3 ст.38 КУпП», зобов`язавши внести відповідні зміни до трудової книжки ОСОБА_1 .
Стягнути з Державного підприємства «Харківське підприємство «Харківське конструкторське бюро з машинобудування імені О.О. Морозова» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі в сумі 5629 грн.57 коп.
Стягнути з Державного підприємства «Харківське підприємство «Харківське конструкторське бюро з машинобудування імені О.О. Морозова» на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 768 грн. 40 грн.
Стягнути з Державного підприємства «Харківське підприємство «Харківське конструкторське бюро з машинобудування імені О.О. Морозова» на користь держави судовий збір в сумі 891 грн. 07 коп.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, а якщо апеляційну скаргу подано- після закінчення апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення, а у разі його ухвалення за відсутності учасників справи- в той же строк з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається у відповідності з п. 15.5 Розділу ХІІІ Перехідні положення ЦПК України до Харківського апеляційного суду через Комінтернівський районний суд м. Харкова протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом , що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача , поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Сторони по справі :

Позивач ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач Державне підприємство «Харківське конструкторське бюро з машинобудування імені О.О. Морозова», , місцезнаходження: м. Харків, вул. Плеханівська, 126.

Повний текст рішення по справі буде складено 13 грудня 2019 року.

Суддя: І. В. Чайка