Cправа № 274/4393/18
Провадження № 2/0274/711/19

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.12.2019 м.Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі: головуючого судді Замеги О.В., за участю секретаря Лободи В.Л., позивачки ОСОБА_1 , її представника ОСОБА_2 , третьої особи: ОСОБА_3 , її представника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача - ОСОБА_3 в інтересах: ОСОБА_6 , органу опіки та піклування виконкому Бердичівської міської ради, про визнання договору дарування удаваним, визнання договору купівлі-продажу недійсним в частині покупця,-

в с т а н о в и в:

29.08.2018 позивачка звернулась до суду з вказаним позовом в якому просила визнати договір дарування 65/100 ідеальних частин житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , що посвідчений приватним нотаріусом Бердичівського нотаріального округу Литвином О.С. 30.03.2002, удаваним правочином та який вчинений для приховання правочину купівлі-продажу 65/100 ідеальних частин житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та визнати частково недійсним у частині покупця, укладений 30.03.2002 між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 договір купівлі-продажу 65/100 ідеальних частин житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , перевівши право покупця за цим договором на ОСОБА_1 .

В обґрунтування позовних вимог вказала, що її син ОСОБА_7 з 1999 року перебував у шлюбі з ОСОБА_8 .. Від шлюбу вони мають дітей: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .. 2001 року вирішила вкласти наявні в неї кошти в нерухомість. 2002 знайшла оптимальний варіант - 65/100 ідеальних частин будинку АДРЕСА_1 . Вважаючи будинок своєю власністю їй було не принципово на чиє ім`я він буде оформлений. 30.03.2002 з метою зменшення витрат при оформленні договору купівлі-продажу, було укладено договір дарування 65/100 ідеальних частин житлового будинку АДРЕСА_1 , за яким покупцем вказано її сина - ОСОБА_7 .. Розрахунок із ОСОБА_5 здійснювала вона, оскільки кошти належали особисто їй, про що ОСОБА_5 власноручно склав розписку. З моменту придбання житла вона повністю сплачувала комунальні послуги. Оскільки син із сім`єю проживали у зйомному житлі, дозволила йому проживати у придбаному будинку. ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_7 помер, і вказане житло увійшло до спадкового майна. Спадкоємцями є вона, та діти ОСОБА_7 : ОСОБА_9 і Софія. 31.07.2018 ОСОБА_11 змінив замок до спірного будинку, відмовившись надати їй дублікат ключів. При цьому пояснив, що звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.

Позивачка вважає, що саме з цього моменту порушено її право власника.

Коштів на придбання нерухомості її син не мав. Його заробітку ледве вистачало на життя. З 2007 року ОСОБА_7 розлучився з ОСОБА_8 , і проживав у спірному будинку один. Їх стосунки були припинені, вони не спілкувалися. Діти проживали з матір`ю, яка згодом уклала інший шлюб і має прізвище " ОСОБА_12 ". З 2011 року у спірному будинку зареєстрованим був лише її син. Вирішила розпорядитись належним їй майном, проте діти померлого не визнають її право власності, тому вона змушена звернутись до суду.

У відкритому судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали повністю. Позивачка дала пояснення аналогічні тим, що вказані в позовній заяві. Просить позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_5 в наданій суду заяві позовні вимоги визнав повністю. Просив задовольнити позов(а.с. 78).

ОСОБА_3 , яка діє в інтересах: ОСОБА_6 , та її представник ОСОБА_4 , позовні вимоги просили задовольнити частково в частині визнання договору дарування 65/100 ідеальних частин житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , що посвідчений приватним нотаріусом Бердичівського нотаріального округу Литвином О.С. 30.03.2002, удаваним правочином та який вчинений для приховання правочину купівлі-продажу 65/100 ідеальних частин житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в задоволенні іншої позовної вимоги просили відмовити. Окрім того просили суд застосувати строки позовної давності щодо позовних вимог.

Представник органу опіки та піклуванння при винесенні рішення у даній справі покладається на розсуд суду.

Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, свідків, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, вважає позовні вимоги обґрунтованими і підлягаючими задоволенню за наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 4 Цивільного процесуального Кодексу України(далі ЦПК України), кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За змістом ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ст. 6, 11 та 12 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

У положеннях статті 202 ЦК України під правочином розуміють дії, спрямовані на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Дії як юридичні факти мають вольовий характер і можуть бути правомірними та неправомірними. Правочини належать до правомірних дій, спрямованих на досягнення правового результату.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України, визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені статтею 203 ЦК України, зокрема, відповідно до частини 5 даної статті правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до положень статті 235 Цивільного кодексу України, удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. При цьому, виходячи зі змісту ст. 235 ЦК України, за удаваним правочином сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини.

Судом встановлено, що 30 березня 2002 року за договором дарування, посвідченим приватним нотаріусом Бердичівського нотаріального округу, Литвином О.С., ОСОБА_5 подарував, а ОСОБА_7 прийняв у дар 65/100 ідеальних частин житлового будинку АДРЕСА_1 ( а.с. 7).

Зі змісту вказаного договору вбачається, що будинок дерев`яновалькований, обкладений цеглою. Загальна площа будинку становить 73,7 кв.м., житлова площа 46,0 кв.м.. До будинку належать сарай Б-1 та гараж В-1. Сторони оцінили договір в 15177.00 грн.

Розписка (а.с.8) свідчить: ОСОБА_5 отримав від ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 15177.00 грн. в рахунок продажу-купівлі 65/100 частин житлового будинку, що в АДРЕСА_1 , оформлених договором-дарування АЕР №674762 від 30.03.2002 р. на ім`я ОСОБА_7 . Розписку складено 30.03.2002 про що свій підпис поставив ОСОБА_5 ..

Із форми ОК-5 ПФУ України, індивідуальні відомості ОСОБА_7 свідчать про отримання ним незначних коштів: 1999 рік - 205.08 грн., 2000 рік- 130.87 грн, 2001-2673.96 грн., 2002-1089.84 грн., 2003 - 1992.28 грн. (а.с.11-12)

Із форми ОК-5 ПФУ України, індивідуальні відомості ОСОБА_1 свідчать про отримання нею за: 1998 рік - 2089.04 грн., 1999 рік - 1719.06 грн., 2000 рік - 1270.42 грн., 2001 рік - 2682.39 грн. 2002 - 3226.00 грн. (ас.17)

З довідки територіального сервісного центру 1842, від 16.08.2018 за №1121, вбачається, що згідно інформаційно-пошукових систем обліку ТЗ, 15.01.1999, за ОСОБА_1 був зареєстрований транспортний засіб ВАЗ 2109, який в подальшому 11.03.2001 був знятий з обліку для реалізації(а.с. 19).

ОСОБА_7 має дітей ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.20, 21).

Рішенням Бердичівського міськрайонного суду від 18.06.2007, шлюб між ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрований 05.06.1999 - розірвано, за позовом ОСОБА_8 (а.с.23, 98)

ОСОБА_8 після укладення шлюбу 12.08.2010 змінила прізвище на " ОСОБА_12 ". (а.с.97)

Рішенням Бердичівського міськрайонного суду від 18.07.2011, вирішено: ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , 1997 р.н., ОСОБА_6 2004 р.н., зняти з реєстрації в будинку АДРЕСА_1 . Підставою стало те, що вказані особи, члени сім`ї власника житла ОСОБА_7 не проживали у вказаному будинку з червня 2007 року(а.с. 22).

2011 року ОСОБА_7 та ОСОБА_1 проводились ремонтні роботи, про що свідчать товарні чеки та акти щодо виконання робіт( а.с. 24-29).

ОСОБА_7 мав діагноз: гострий тромбоз мезентеріальних судин, та лікувався протягом 2015-2017 р.(а.с. 30-36).

21.06.2018 ОСОБА_7 прибув для відбування строку покарання до ДУ "Житомирська установа виконання покарань № 8" до арештного дому(а.с.37).

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_7 помер в м. Житомир. ОСОБА_1 замовляла обслуговування похорон.(а.с. 38, 39, 41-45).

Спадкову справу №70/2018 щодо майна ОСОБА_7 заведено приватним нотаріусом Бердичівського міського нотаріального округу Пашинським О.М. . В ній є заява ОСОБА_11 про відмову від спадщини на користь ОСОБА_6 .. Заява ОСОБА_3 про прийняття спадщини її малолітньою донькою ОСОБА_6 , Заява ОСОБА_1 про прийняття спадщини. (а.с. 103, 127-138).

ОСОБА_7 був зареєстрований по АДРЕСА_1 по день смерті, ІНФОРМАЦІЯ_3 . На день його смерті окрім нього зареєстрованих осіб за вказаною адресою не було., про що свідчить довідка МК ВЖРЕП №7 від 06.08.2018. Проживав ОСОБА_7 без реєстрації разом із матір`ю ОСОБА_14 в АДРЕСА_2 , вели спільне господарство(а.с. 46, 47).

Згідно довідки МКВЖРЕП № 7 від 12.07.18, на день смерті ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 були зареєстровані: син - ОСОБА_11 , дочка ОСОБА_6 (а.с.51).

01.08.2018 ОСОБА_1 зверталась із заявою до Бердичівського ВП щодо прийняття мір до ОСОБА_15 , який змінив замки в будинку АДРЕСА_1 . Надано відповідь, що її звернення не містить достатніх даних, що свідчать про ознаки злочину(а.с. 48-50).

Згідно зі ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Допитані в судовому засіданні свідки: ОСОБА_16 , брат відповідача ствердив, що будинок АДРЕСА_3 купувала ОСОБА_1 .. ОСОБА_5 перебував в Житомирі, а він займався продажем, мав розмови з ОСОБА_1 , вона оглядала будинок, давала кошти за нього. В нотаріуса був присутнім, і не бачив такого, щоб ОСОБА_7 давав гроші на будинок ОСОБА_1 ..

Свідки: ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 вказали, що зі слів ОСОБА_1 їм відомо про продаж нею автомобіля та купівлю за ці кошти будинку по АДРЕСА_3 . Саме ОСОБА_1 усім розпоряджалась. Проживав в будинку її син.

Свідок ОСОБА_20 пояснила, що її мати, ОСОБА_1 за власні кошти придбала будинок по АДРЕСА_3 мала заощадження, та продала авто щоб придбати будинок. ОСОБА_7 ніякої участі в купівлі будинку не приймав.

Суд критично ставиться до показів свідків ОСОБА_21 ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , які пояснили, що їм відомо про те, що сім`я ОСОБА_7 збирала кошти на житло, оскільки проживали на зйомному, мали вони весільні кошти, оскільки такі пояснення не знаходять документального підтвердження фінансового стану сім`ї ОСОБА_7 та розпорядження ними.

Заявляючи вимогу про визнання правочину удаваним, позивач має довести: 1) факт укладення правочину, що, на його думку, є удаваним; 2) спрямованість волі сторін в удаваному правочині на встановлення інших цивільно-правових відносин, ніж тих, що передбачені насправді вчиненим правочином, тобто відсутність у сторін іншої мети, ніж намір приховати насправді вчинений правочин; 3) настання між сторонами інших прав та обов`язків, ніж тих, що передбачені удаваним правочином.

За змістом ч. 1 ст. 202, ч. 3 ст. 203 ЦК України( далі ЦК України), головним елементом правочину є вільне волевиявлення та його відповідність внутрішній волі сторін, які спрямовані на настання певних наслідків. Отже, основним юридичним фактом, який підлягав встановленню судом у цій справі є дійсна спрямованість волі сторін при укладенні договорів дарування та з`ясування питання про те, чи не укладені ці правочини з метою приховати інші та які саме.

Згідно ст. 235 ЦК України, удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

Позивачка вказала, що будинок вона купувала для себе за власні кошти. Проте оформила договір-дарування для того, щоб зменшити витрати при оформленні договору купівлі-продажу. При цьому вважаючи себе власником будинку, їй було не принципово на чиє ім`я його буде оформлено. Тому оформили договір-дарування на ім`я її сина, ОСОБА_7 .. Після смерті сина, відкрилася спадщина на придбаний будинок, на який тепер претендує дочка покійного сина. Продавець будинку, ОСОБА_5 власноруч написав розписку, що отримав від ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 15177.00 грн. в рахунок продажу-купівлі 65/100 частин житлового будинку, що в АДРЕСА_1 , оформлених договором-дарування на ім`я ОСОБА_7 ..

За удаваним правочином обидві сторони свідомо, з певною метою, документально оформлюють правочин, але насправді між ними встановлюються інші правовідносини.

З урахуванням викладеного суд встановив, що на відміну від договору купівлі-продажу, договір дарування є безоплатним, тому встановлення судами вищенаведених фактів свідчить про те, що укладений договір дарування квартири є удаваним.

Отож позовні вимоги щодо визнання договору дарування 65/100 ідеальних частин житлового будинку АДРЕСА_1 укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , від 30.03.2002, удаваним правочином та таким, що вчинений для приховання правочину купівлі-продажу підлягають задоволенню.

Згідно ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За своєю суттю договір купівлі-продажу передбачає для однієї сторони право отримання предмета купівлі-продажу у власність та зобов`язання сплатити його покупну ціну, а для другої сторони право на отримання ціни та обов`язок передати предмет договору наступному власнику.

Аналізуючи вищевикладене, дослідивши матеріали справи, приймаючи до уваги пояснення свідків та визнання позову відповідачем, суд, приходить до висновку, що спірний будинок був придбаний за особисті готівкові кошти ОСОБА_1 і саме для неї.

Якщо при вирішенні позову про визнання договору купівлі-продажу недійсним з підстав, що насправді покупцем є інша особа, суд встановить, що фактично майно було придбано за кошти іншої особи і для неї, та що інших підстав для визнання цієї угоди недійсною немає, вказаний договір визнається недійсним лише в частині, що стосується покупця, і покупцем за цим договором визнається особа, за рахунок коштів якої і для якої фактично укладався цей договір.

Покупцем є той, хто сплатив за товар (квартиру) кошти, в іншій частині договір купівлі-продажу залишається дійсним.

Така правова позиція вказана ВССУ в ухвалі від 25.10.2017 у справі №761/32029/15-ц

Положеннями ст. 217 ЦК України визначено, що недійсність окремої частини правочину не має наслідків недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був вчинений без включення до нього недійсної частини.

Аналізуючи вищевикладене суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині визнання частково недійсним у частині покупця укладений 30.03.2002 між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 договір купівлі-продажу 65/100 ідеальних частин житлового будинку АДРЕСА_1 , та вважає можливим перевести право покупця за цим договором на ОСОБА_1 ..

Щодо клопотання представника третьої особи ОСОБА_3 про застосування до позовних вимог строків позовної давності, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.256, 257, 261 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Право позивачки як власника порушено 31.07.2018, зміною замків у вхідних дверях спірного будинку та відмовою надати дублікат ключа.

До суду за захистом своїх прав власника позивачка звернулась 29.08.2018. Тобто в межах строків позовної давності.

Окрім того суд зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Відповідно до ст. 48 ЦПК України, сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

Отож третя особа, її представник не наділені правом звертатись до суду із клопотанням застосування строків позовної давності.

На підставі ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню понесені нею судові витрати в сумі 1409.60 грн..

Керуючись статтями 12, 82, 141, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

у х в а л и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати договір дарування 65/100 ідеальних частин житлового будинку АДРЕСА_1 укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , посвідчений приватним нотаріусом Бердичівського нотаріального округу Литвином О.С. 30.03.2002, удаваним правочином та таким, що вчинений для приховання правочину купівлі-продажу 65/100 ідеальних частин житлового будинку АДРЕСА_1 .

Визнати частково недійсним у частині покупця укладений 30.03.2002 між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 договір купівлі-продажу 65/100 ідеальних частин житлового будинку АДРЕСА_1 перевівши право покупця за цим договором на ОСОБА_1 .

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 1409.60 грн. понесених судових витрат.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Житомирського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно п.п. 15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги можуть подаватися учасниками справи до або через відповідні суди.

Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ідн.номер НОМЕР_1 , проживає в АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ідн.номер НОМЕР_2 , зареєстрований та проживає в АДРЕСА_4

Головуючий суддя О.В.Замега