Справа № 369/8843/18 Головуючий в суді І інстанції Дубас Т.В.
Провадження № 22ц-824/2034/19 Доповідач в суді ІІ інстанції Мельник Я.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Мельника Я.С.,

суддів: Іванової І.В., Матвієнко Ю.О.,

за участі секретаря Лисиці Ю.С.,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 жовтня 2018 року у справі за скаргою ОСОБА_3 на незаконні дії і рішення головних державних виконавців Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Чабура Олександра Валерійовича, Тарасенка Вадима Олексійовича, державного виконавця Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Арабайджинської Оксани Сергіївни, заінтересована особа: Моторне (транспортне) страхове бюро України,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2018 року ОСОБА_3 звернувся суду із скаргою, в якій просив визнати незаконними дії головного державних виконавців Києво-Святошинського РВДВС ГТУЮ у Київській області Чабура О.В., Тарасенка В.О., Арабаджийської О.С., зобов'язати начальника Києво-Святошинського РВДВС ГТУЮ у Київській області видати постанови про скасування постанов цих державних виконавців про відкриття виконавчого провадження № 53408135, про арешт його майна та постанову про звернення стягнення на його заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.

Свої вимоги мотивує тим, що на примусовому виконанні в Києво-Святошинському РВДВС ГТУЮ у Київській області знаходиться виконавчий лист № 2-3869/09, виданий 26.01.2010 року Києво-Святошинським районним судом Київської області про стягнення з нього заборгованості у розмірі 13 207,10 грн. Однак, про те що був судовий розгляд і постановлено вищевказане рішення суду йому стало відомо нещодавно, після чого він ознайомився з матеріалами виконавчого провадження та вважає, що при відкритті виконавчого провадження № 53408135 державний виконавець Чабур О.В. порушив його права, оскільки про відкриття виконавчого провадження його не було повідомлено, виконавчий лист пред'явлений до виконання із порушенням встановленого законом строку, крім того постанови про арешт його майна порушують його права та інтереси.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 жовтня 2018 року у задоволенні скарги відмовлено.

Не погоджуючись із цією ухвалою, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та постановити нову ухвалу задоволення його скарги.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши матеріали справи, вважає необхідним апеляційну скаргу задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив з того, що державні виконавці при виданні оскаржуваних постанов діяли у межах наданих їм повноважень, тому підстав для задоволення скарги немає.

Однак, колегія суддів не можеповністю погодитися з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, на примусовому виконанні в Києво-Святошинському РВДВС Головного територіального управління юстиції у Київській області знаходиться виконавчий лист № 2-3869/09, виданий 26.01.2010 року Києво-Святошинським районним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості в загальній сумі боргу 13 207,10 грн.

Постановою державного виконавця Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Чабуром О.В. від 21 лютого 2017 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-3869/09 виданого Києво-Святошинським районний судом Київської області про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості в загальній сумі боргу 13 207,10 грн.

Згідно супровідного листа №819/9 від 21 лютого 2017 року державним виконавцем направлено на адресу боржника ОСОБА_3 та стягувача МТСБУ копію постанови про відкриття виконавчого провадження на підставі ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» для відома та виконання.

Згідно з ч. 5 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що була чинною на час відкриття виконавчого провадження), виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов'язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Постановою державного виконавця Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Тарасенко В.О. від 03 липня 2017 року накладено арешт на майно боржника ОСОБА_3

18 квітня 2018 року державний виконавець Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області АрабаджийськаО.С. ухвалено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.

Крім того, з матеріалів виконавчого провадження вбачається, що у лютому 2017 року МТСБУ пред'явив виконавчий лист № 2-3869 від 26 січня 2010 року із посиланням на те, що цей виконавчий лист було повернуто стягувачу. При цьому у матеріалах справи відсутні докази про те, коли був пред'явлений вперше вказаний виконавчий лист до виконання та чи були дотримані вимоги закону при відкритті виконавчого провадження при первісному пред'явлені до виконання виконавчого листа.

Згідно п. 6 ч. 3 ст. 18 Закону виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Частиною 2 статті 13 Закону передбачено, що арешт на майно (кошти) накладається не пізніше наступного робочого дня після його виявлення, крім випадку, передбаченого частиною сьомою статті 26 цього Закону.

Частина 7 статті 26 зазначеного Закону передбачає, що у разі якщо в заяві стягувача зазначено конкретне майно боржника, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження перевіряє в електронних державних базах даних та реєстрах наявність права власності або іншого майнового права боржника на таке майно та накладає на нього арешт. На інше майно боржника виконавець накладає арешт в порядку, визначеному статтею 56 цього Закону.

Відповідно до ст. 56 Закону арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Згідно ч. 5 ст. 13 Закону порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавцями не є підставою для скасування такого рішення чи виконавчої дії, крім випадків, коли вони були прийняті або вчинені з порушенням процедури, передбаченої цим Законом.

Відповідно до статті 68 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів та стягнення на суму, що не перевищує трьох мінімальних розмірів заробітної плати. За іншими виконавчими документами державний виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника за письмовою заявою стягувача.

Згідно з статтею 46 Конституції України пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Так, згідно зі ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження наділені правом звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Проте, місцевий суд вищевказаних вимог закону не врахував, належним чином усіх обставин справи не дослідив, при цьому не з'ясував, коли був вперше пред'явлений виконавчий лист до виконання та чи був при цьому перерваний строк для пред'явлення його до виконання та чи були підстави для повторного пред'явлення. Крім того, суд не з'ясував, чи відповідає вимогам закону накладення арешту на заробітну плату, пенсію і стипендію боржника за наявності у боржника рухомого та нерухомого майна на яке також було накладено арешт та чи відповідають такі дії виконавця ст. 68 Закону України «Про виконавче провадження» та ст. 46 Конституції України.

Також, в матеріалах справи відсутні докази того, що представник органу державної виконавчої служби був повідомлений про судове засідання 05 жовтня 2018 року, що суперечить вимогам закону.

За таких обставин, оскільки місцевим судом при розгляді справи належним чином не з'ясовано усіх обставин справи та порушення норми процесуального та матеріального права, то колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню із направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 374, 379 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 жовтня 2018 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: Судді: