ПОСТАНОВА

Іменем України

22 січня 2019 року м. Кропивницький

справа № 390/133/18

провадження № 22-ц/4809/167/19

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді: Дуковського О.Л.

суддів: Письменного О.А. Черненка В.В.

з участю секретаря: Антошиної А.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 04 вересня 2018 року, у складі головуючого судді Терещенка Д.В., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Агрофірма Берегиня-М», Кіровоградської РДА Кіровоградської області, третя особа: Головне територіальне управління юстиції у Кіровоградській області про визнання договору оренди землі недійсним,-

В С Т А Н О В И В:

У січні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ТОВ «Агрофірма Берегиня-М», Кіровоградської РДА Кіровоградської області, третя особа: Головне територіальне управління юстиції у Кіровоградській області, про визнання договору оренди землі недійсним.

В обгрунтування позову зазначала, що має на праві приватної власності земельну ділянку, загальною площею 4,79 га, що розташована на території Овсяниківської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області.

20.10.2009 року між нею та ДП ВАТ «Сільгоспхімія Агрофірма «Берегиня» було укладено договір оренди зазначеної земельної ділянки, який був зареєстрований в управлінні Держкомзему у Кіровоградському районі 23.09.2011 року строком на 5 років. Термін дії договору до 23.09.2016 року.

01.10.2015 року між нею та ТОВ «Агрофірма Берегиня-М» зареєстровано право оренди земельної ділянки за відповідачем.

Вважає, що діюче законодавство не передбачає можливості подвійної реєстрації права оренди на одну і ту ж земельну ділянку.

Просила визнати договір оренди землі від 01.10.2015 року недійсним та скасувати його державну реєстрацію, стягнути з відповідача судові витрати по справі.

Рішенням Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 04 вересня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог. Посилається на те, що висновок суду першої інстанції про те, що договір оренди землі від 20.10.2009 року втратив юридичну силу та припинився є помилковим оскільки для припинення такого договору необхідна адміністративна дія пов'язана із його скасуванням.

Від інших учасників справи надійшли відзиви на апеляційну скаргу, в яких просять рішення суду залишити без змін, а скаргу без задоволення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника ТОВ «Агрофірма Берегиня -М», який заперечував щодо доводів апеляційної скарги, дослідивши письмові докази у справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, про залишення скарги без задоволення, а рішення суду без змін.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції послався на те, що на момент укладення договору оренди землі від 01.10.2015 року сторонами було досягнуто згоди щодо усіх істотних умов договору оренди землі та встановлено судом, що позивач виявила своє бажання на укладення даного договору, що свідчить про її вільне волевиявлення та відповідність договору її внутрішній волі. Також суд послався на те, що попередній договір від 20.10.2009 року фактично між тими ж сторонами, втратив юридичну силу та припинився.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно грунтувантися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Згідно ч. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Оскаржуване судове рішення відповідає зазначеним вимогам виходячи із наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачу належить земельна ділянка розміром 4,79 га, що розташована на території Овсяниківської сільської ради Кіровоградського району та області.

Вказана обставина підтверджується копією державного акта на право власності на земельну ділянку (а.с.13).

20.10.2009 року між позивачем та ДП ВАТ «Сільгоспхімія Агрофірма «Берегиня» було укладено договір оренди зазначеної земельної ділянки, який був зареєстрований в управлінні Держкомзему у Кіровоградському районі 23.09.2011 року строком на 5 років, з терміном дії до 23.06.2016 року (а.с.17).

ТОВ «Агрофірма Берегиня-М» є правонаступником ДП ВАТ «Сільгоспхімія Агрофірма «Берегиня».

01.10.2015 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Агрофірма Берегиня-М» був укладений договір оренди земельної ділянки, що розташована на території Овсяниківської сільської ради Кіровоградського району та області зі строком на 10 років, що підтверджено копією договору (а.с.9).

Згідно ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому кодексу,іншім актам цивільного законодавства,а також інтересам держави і суспільства,його моральним засадам.

Згідно ч.1. ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Суд першої інстанції правильно послався на те, що відповідно до п.3.4 договору оренди від 01.10.2015 року і після підписання даного договору сторонами, усі попередні домовленості та угоди, укладені між орендарем та орендодавцем щодо об'єкту оренди, вважаються такими, що втратили юридичну силу.

Таким чином, доводи скарги, що для припинення дії договору необхідна адміністративна дія пов'язана із його скасуванням є необґрунтованими.

Крім того, необґрунтованою та безпідставною є думка позивача щодо одночасної (подвійної) реєстрації обох договорів, оскільки на час укладення останнього з них, чинне законодавство передбачало та передбачає лише реєстрацію речового права (оренди) за договором, а не реєстрацію самої угоди.

За таких обставин, висновок суду першої інстанції про недоведеність позову та те, що спірний договір оренди землі від 01.10.2015 року не суперечить вимогам ч.1 ст. 203 ЦК України, є законним та обґрунтованим.

Суд апеляційної інстанції згідно діючих вимог цивільно-процесуального законодавства перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та позовних вимог, що були предметом розгляду в суді першої інстанції.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін, а скарга без задоволення.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 04 вересня 2018 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

30.01.2019 року - складено постанову.

Головуючий суддя: О.Л. Дуковський

Судді: О.А. Письменний

В.В. Черненко