Номер провадження: 22-ц/813/2266/19
Головуючий у першій інстанції Виноградова Н.В.
Доповідач Ващенко Л. Г.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.11.2019 року м. Одеса

Колегія суддів Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Ващенко Л.Г.

суддів Колеснікова Г.Я., Сєвєрової Є.С.,

за участі секретаря Чепрас А.І.

з участю: представника товариства з обмежною відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт» (правонаступник публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль»)

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника товариства з обмежною відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт» (правонаступник публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль») і апеляційну скаргу Головного державного виконавця Чорноморського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Колечко Дмитра Миколайовича на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 15 січня 2018 року (одноособово суддя Виноградова Н.В.) у цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Чорноморського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Колечко Дмитра Миколайовича, зацікавлена особа - публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» про визнання дій неправомірними, скасування постанови про опис та арешт майна боржника від 29.08.2017 року,

ІІ. ОПИСОВА ЧАСТИНА

27.09.2017 року ОСОБА_1 в особі представника звернулась із скаргою на дії головного державного виконавця Чорноморського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Колечко Д.М. (далі держвиконавець ВДВС) про визнання дій неправомірними, скасування постанови про опис та арешт майна боржника від 29.08.2017 року у виконавчому провадженні № 51384389.

Скарга обґрунтована наступним.

ВП № 51384389 відкрито на підставі виконавчого листа № 523/111/15-ц, виданого Суворовським районним судом м. Одесі 25.03.2016 року у справі про стягнення з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» (далі-Банк) заборгованості в сумі 666 243,59 гривень та виконавчого листа № 1527/2-5382/11, виданого на підставі заочного рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 26.03.2012 року про задоволення позову Банка до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення у солідарному порядку заборговаості за кредитним договором у розмірі 1 046 918,15 гривень зі строком пред`явлення виконавчого листа до виконання у строк до 02.10.2013 року.

Відповідно до ухвали Суворовського районного суду м. Одеси від 19.11.2015 року, яка залишена без змін на підставі ухвали апеляційного суду Одеської області від 17.03.2016 року, що мають преюдиціальне значення для розгляду даної скарги, оскільки стосуються виконавчого листа, виданого Суворовським районним судом м.Одеси від 12.10.2012 року у справі № 1527/2-5382/11, строк виконання рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 26.03.2012 р. у справі № 1527/2-5382/11 - сплив 02.10.2013 року.

Опис та арешт майна боржника, прийняття постанови від 29.08.2017 року в рамках виконавчого провадження ВП № 51384389 були здійснені без належного повідомлення боржника, як того вимагає ст. 19 Закону України Про виконавче провадження, якою визначено, сторони виконавчого провадження та прокурор, як учасник виконавчого провадження мають право брати участь у вчиненні виконавчих дій. Згідно відстеження пересилання поштових відправлень, повідомлення про вчинення виконавчих дій, а саме про опис та арешт майна держвиконавець ВДВС надіслав боржнику 30.08.2017 року, коли самі виконавчі дії відбулися 29.08.2017 року, що порушило права боржника.

Держвиконавець ВДВС і представник Банка надили письмові заперечення, в яких просили відмовити у задоволенні скарги.

ОСОБА_1 і її представник, держвиконавець ВДВС і представник Банка не приймали участі у судовому засіданні 15.01.2018 року.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 15.01.2018 року скаргу ОСОБА_1 задоволено, суд: визнав дії держвиконавця ВДВС про опис та арешт майна боржника ОСОБА_1 від 29.08.2017 року у ВП № 51384389 неправомірними і зобов`язав держвиконавця ВДВС скасувати постанову про опис та арешт майна божника ОСОБА_1 від 29.08.2017 року у ВП № 51384389 із внесенням відомостей щодо скасування постанови про опис та арешт майна боржника ОСОБА_1 від 29.08.2017 року у ВП № 51384389 до державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.

Банк не погодився з ухвалою суду від 15.01.2018 року і в особі представника подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду від 15.01.2018 року скасувати, винести постанову про відмову у задоволенні скарги, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Апеляційна скарга представника Банка зазначає:

Згідно до приписів ст. 23 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції до 06.10.2016 року), строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються пред`явленням виконавчого документа до виконання.

26.09.2013 року стягувачем направлено виконавчий документ до ВДВС і постановою ВДВС від 27.06.2014 року, виконавчий документ повернуто Банку, про що є відмітка у виконавчому документі. Тому строк для повторного пред`явлення виконавчого докумета має відраховуватись з 27.06.2014 року, а відповідо кінцевий строк його пред`явлення - 27.06.2015 року. Отже строк, зазначений у виконавчому документі при його видачі стягувачу, перерваний пред`явленням виконавчого документа до виконання, а тому висновок суду, що строки пред`явлення виконавчого документу пропущені, є необгрунтованим.

Посилання представника ОСОБА_1 на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 19.06.2017 року, на підставі якого виконавчий лист виданий на виконання зазначеного раніше рішення визнаний таким, що не підлягає виконанню, із посиланням на її преюдиційний характер, що така ухвала, нібито, набрала чинності, не може братися до уваги, оскільки ухвалу оскаржено в апеляційному порядку, у зв`язку з чим судове рішення не набуло законнї сили.

Судом не враховані приписи законодавства, що регулює процедуру звернення стягнення на майно боржника, зокрема, що при перерахуванні коштів від органу ДВС до стягувача (Банка) здійснені відрахування винагороди організатору торгів, а також стягнуто виконавчий збір. Загальна сума, що надійшла від державного виконавця до Банка у погашення заборгованості від реалізації майна боржника є менша ніж сукупна сума, що присуджена до стягнення на підставі рішенням суду. Тому судом зроблені хибні висновки щодо повного виконання виконавчих документів.

Не враховані приписи чинного законодавства, що регулює процедуру виконавчого провадження, зокрема, примусової реалізації майна та розподілу коштів, а саме ст. 45 Закону України «Про виконавче провадження» та Розділу III Порядку реалізації арештованого миайна, затвердженого Міністерством юстиції України від 29.09.2016 року № 2831/5. Крім того, в ухвалі від 15.01.2018 року суд посилається на Порядок реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 2710/5 від 22.12.2015 року, який на момент проведення реалізації майна ОСОБА_1 втратив силу.

Крім того, суд не у повному обсязі встановив обставини справи,

На виконання рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 26.03.2012 року, яким задоволені вимоги Банка щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , окремо видані виконавчі листи щодо стягнення заборгованості з кожного із боржників.

Ухвалою суду від 19.11.2015 року задоволено скаргу ОСОБА_2 на дії держвиконавця ВДВС у частині прийняття постанови про відкриття виконавчого провадження та постанови про арешт майна, однак вказане рішення не є підставою для звільнення від доказування певних обставин і не може братись до уваги у зв`язку з тим, що ухвалою суду від 19.11.2015 року вирішувалась скарга ОСОБА_2 . Разом з тим, предметом скарги у даній справі є виконавчі дії щодо опису та арешту майна іншого боржника - ОСОБА_1 .

Держвиконавець ВДВС також не погодився з ухвалою суду першої інстанції від 15.01.2018 року і подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати і прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні скарги у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Апеляційна скарга держвиконавця ВДВС зазначає:

Суд зазначив, що загальна сума заборгованості боржника ОСОБА_1 за судовими рішеннями, які перебувають на примусовому виконанні у ВДВС складає 1 713 161,59 гривень, тоді як насправді, що підтверджується матеріалами виконавчого провадження (виконавчими листами Суворовського районного суду м. Одеси по справам № 523/111/15-ц та № 1527/2-5382/11, постановою про об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження від 07.06.2016 року № 51384389), загальна сума боргу ОСОБА_1 по ЗВП становила - 2 391 928,03 гривень, про що було зазначено у письмових запереченнях, однак суд не звернув на це уваги.

Судом проігноровані доводи держвиконавця, викладені у письмових запереченнях, суд не побажав дослідити оригінал виконавчого провадження, що призвело до ухвалення неправомірного рішення.

В ухвалі зазначено, що сума реалізованого майна ОСОБА_1 склала 1 786 881 гривень, що є достатнім для погашення боргів за судовими рішеннями, однак поза увагою суду залишився той факт, що з коштів, отриманих від реалізації арештованого нерухомого майна боржника, відповідно до чинного законодавства України, проведені утримання,

Твердження суду, що ВП № 46804609 та ВП № 46801923 зведені з ВП № 52384389, є надуманими, оскільки вказані виконавчі провадження (№ 46804609 та № 46801923) перебували на виконанні в інших ВДВС і завершені ще у 2015 році і не могли бути зведені з ВП № 52384389, яке перебуває на примусовому виконанні у ВДВС з 2016 року.

Про факт наявності заборгованості боржника ОСОБА_1 перед Банком за судовими рішеннями, які перебувають на примусовому виконанні у ВДВС свідчать пояснення представника Банка, які є в матеріалах справи.

Матеріалами виконавчого провадження підтверджується, що виконавчий лист Суворовського районного суду м. Одеси від 18.10.2012 року у справі № 1527/2-5382, неодноразово перебував на примусовому виконанні у ВДВС.

Посилання представника ОСОБА_1 на ухвалу Суворівського районного суду м. Одеси від 19.11.2015 року у справі № 523/10052/15-ц, яка залишена без змін на підставі ухвали апеляційного суду Одеської області від 17.03.2016 року про визнання неправомірними дій держвиконавця Суворовського ВДВС не стосується ВП № 51248696, яке перебуває на примусовому виконанні у Чорноморському ВДВС, адже боржником (скаржником) у вищезазначених справа і стороною у виконавчому провадженні була інша особа - ОСОБА_2 .

Посилання представника ОСОБА_1 на ухвалу Суворівського районного суду м. Одеси від 19.06.2017 року у справі № 523/15809/15-ц не заслуговують на увагу через те, що зазначене судове рішення не набрало законної сили.

ОСОБА_1 і її представник не скористались правом надати відзив, пояснення або заперечення на апеляційні скарги.

ІІІ. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК України, порушено їхні права чи свободи (ст. 447 ч.1 ЦПК України).

ОСОБА_1 в особі представника звернулась із скаргою на дії головного держвиконавця Колечко Д.М. про визнання його дій неправомірними, скасування постанови про опис та арешт майна боржника від 29.08.2017 року у виконавчому провадженні № 51384389 (а.с.1-8 т.1).

З матеріалів справи вбачається наступне.

02.10.2012 року Суворовський районний суд м. Одеси видав виконавчий лист № 1527/2-5382/11 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Банка заборгованості у розмірі 1 046 918,15 гривень, еквівалент 131 059,72 доларів США і судових витрат (а.с.111,112,226 т.1).

Виконавчий лист Суворовського районного суду м. Одеси від 18.10.2012 року у справі № 1527/2-5382, неодноразово перебував на примусовому виконанні у ВДВС.

Зокрема, зазначений виконавчий лист повертався без виконання 27.06.2014 року відповідно до п.9 ч.1 ст. 47 закону України «Про виконавче провадження (а.с.82-84 т.1).

19.09.2014 року відмовлено у відкритті виконавчого провадження з підстав п.4 ч.1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с.111,112,226 зворот т.1).

26.02.2015 року Банк подав заяву про відкриття виконавчого провадження (а.с.85,86 т.1), а 04.12.2015 року відповідно до п.10 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий лист повернуто стягувачу (а.с.111,112,226 зворот,244 т.1).

25.03.2015 року Суворовський районний суд м. Одеси видав виконавчий лист № 523/111/15-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь Банка заборгованості у розмірі 28 363,58 доларів США еквівалент 666 243,59 гривень і судових витрат (а.с.161,225 т.1).

За заявами Банка відкриті виконавчі провадження №50760137 про стягнення заборгованості за виконавчим листом від 25.03.2015 року і № 51248696 про стягнення заборгованості за виконавчим листом від 02.10.2012 року (а.с.246 т.1).

Оскільки по виконавчим провадженням №50760137 і № 51248696 боржником є фізична особа ОСОБА_1 , постановою від 07.06.2016 року виконавчі провадження об`єднані у зведене виконавче провадження № 51384389, при цьому, загальна сума боргу ОСОБА_1 по зведеному виконавчому провадженню склала 2 391 928,03 гривень (а.с.227 т.1).

Відповідно до протоколів №242625 від 13.03.2017 року, № 242251 від 13.03.2017 року, № 266290 від 26.06.2017 року, - проведені електронні торги з продажу вбудовано-прибудованого приміщення з літнім майданчиком по проспекту Мира,9/ АДРЕСА_1 в АДРЕСА_2 ; приміщення магазину 57,6 м2 по проспекту Мира,9/ АДРЕСА_1 в АДРЕСА_2 та 2 кімнатної квартири 30,4 м2 по АДРЕСА_3 Мира АДРЕСА_2 (а.с.228-243 т.1).

Постановою від 29.08.2017 року у зведеному ВП № 51384389, описано з накладенням арешту майно боржника ОСОБА_1 з підстав того, що остання, як боржник не виконала зобов`язання перед Банком щодо погашення заборгованості у повному обсязі (а.с.9-11 т.1).

09.08.2018 року між Банком і товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт» (далі-Товариство) укладено договір про відступлення прав вимоги, у тому числі, за кредитним договорами між Банком та ОСОБА_1 (а.с.129-159 т.2).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 18.07.2019 року Товариство залучено до участі у справі в якості правонаступника Банка (а.с.170-172 т.2).

Суд першої інстанції, задовольняючи скаргу і визнаючи дії держвиконавця ВДВС щодо опису та арешту майна боржника ОСОБА_1 29.08.2017 року неправомірними, зобов`язуючи держвиконавця ВДВС скасувати постанову про опис та арешт майна боржника від 29.08.2017 року із внесенням відомостей про скасування постанови про опист та арешт майна боржника від 29.08.2017 року з державних реєстрів виходив з того, що сума реалізованого майна склала 1 786 881 гривень, що на 73 719,42 гривень перевищує суму загального боргу, крім того, ухвалою суду від 25.11.2015 року, яка набрала чинності на підставі ухвали апеляційного суду Одеської області від 17.03.2016 року, встановлено, що строк виконання рішення суду від 26.03.2012 року у справі №1527/2-5382/11, відповідно до виконавчого листа від 18.10.2012 року, сплив 02.10.2013 року (а.с.182-185 т.1).

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції з таких підстав.

Виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом (ст. 22 ч.1 Закону України «Про виконавче провадження у редакції станом на 2016 рік).

Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються: пред`явленням виконавчого документа до виконання. Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується. Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, - з моменту закінчення дії відповідної заборони (ст. 23 ч.ч.1-3 Закону України «Про виконавче провадження у редакції станом на 2016 рік).

Державний виконавець зобов`язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред`явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред`явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби (ст. 25 ч.1 Закону України «Про виконавче провадження у редакції станом на 2016 рік).

Суд першої інстанції, задовольняючи скаргу, виходив з того, що сума реалізованого майна склала 1 786 881 гривень, що на 73 719,42 гривень перевищує суму загального боргу.

Висновки суду у цій частині не відповідають дійсним обставинам справи.

02.10.2012 року Суворовський районний суд м. Одеси видав виконавчий лист № 1527/2-5382/11 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Банка заборгованості у розмірі 1 046 918,15 гривень, еквівалент 131 059,72 доларів США і судових витрат, а 25.03.2015 року Суворовський районний суд м. Одеси видав виконавчий лист № 523/111/15-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь Банка заборгованості у розмірі 28 363,58 доларів США еквівалент 666 243,59 гривень і судових витрат.

За заявами Банка відкриті виконавчі провадження №50760137 про стягнення заборгованості за виконавчим листом від 25.03.2015 року і № 51248696 про стягнення заборгованості за виконавчим листом від 02.10.2012 року, а постановою від 07.06.2016 року виконавчі провадження об`єднані у зведене виконавче провадження № 51384389, загальна сума боргу ОСОБА_1 по зведеному виконавчому провадженню склала 2 391 928,03 гривень (а.с.35,227 т.1).

13.03.2017 року предмет іпотеки (вбудовано-прибудоване приміщення з літнім майданчиком по АДРЕСА_3 АДРЕСА_4 , який належав ОСОБА_1 на праві власності), реалізований у примусовому порядку з публічних торгів за 886 000 гривень, і, згідно розрахунку від 21.03.2017 року, на рахунок ВДВС надійшли грошові кошти у розмірі 841 700 гривень (886 000х5% винагороди організатору), яка розподілена: 114,56 гривень витрати виконавчого провадження; 102 гривень витрати на ведення ЄДРВП; 429 921,57 гривень борг за виконавчим листом № 523/111/15-ц; 42 992,14 гривень виконавчий збір; 335 063,43 гривень борг за виконавчим листом № 1527/2-5382/11; 33 506,30 гривень виконавчий збір (а.с.39,40,228-234 т.1).

13.03.2017 року предмет іпотеки (приміщення магазину по АДРЕСА_4 , який належав ОСОБА_1 на праві власності), реалізований у примусовому порядку з публічних торгів за 395 201 гривень, і, згідно розрахунку від 28.03.2017 року, на рахунок ВДВС надійшли грошові кошти у розмірі 375 440,95 гривень (395 201х5% винагороди організатору), яка розподілена: 191 816,20 гривень борг за виконавчим листом № 523/111/15-ц; 19 181, 61 гривень виконавчий збір; 149 493, 78 гривень борг за виконавчим листом № 1527/2-5382/11; 14 493,36 гривень виконавчий збір (а.с.40,41,235-237 т.1).

26.06.2017 року предмет іпотеки (двокімнатна квартира АДРЕСА_5 , яка належала на праві власності ОСОБА_1 ), реалізований у примусовому порядку з публічних торгів за 505 680 гривень, і, згідно розрахунку від 07.07.2017 року на рахунок ВДВС надійшли грошові кошти у розмірі 480 396 гривень (505 680х5% винагороди організатору), яка розподілена: 436 723,64 гривень борг за виконавчим листом № 523/111/15-ц (квартира виступала забезпеченням за кредитним договором №010/11-77/356 від 30.06.2006 року); 43 672,36 гривень виконавчий збір (а.с.41,42,238-243 т.1).

Виконання кількох рішень про стягнення коштів з одного боржника здійснюється державним виконавцем, який відкрив перше виконавче провадження щодо такого боржника, у рамках зведеного виконавчого провадження. Виконання кількох рішень про стягнення коштів з одного боржника здійснюється приватним виконавцем у рамках зведеного виконавчого провадження.

Розподіл стягнутих виконавцем з боржника за виконавчим провадженням грошових сум (у тому числі одержаних від реалізації майна боржника) здійснюється у такій черговості: у першу чергу повертається авансовий внесок стягувача на організацію та проведення виконавчих дій; у другу чергу компенсуються витрати виконавчого провадження, не покриті авансовим внеском стягувача; у третю чергу задовольняються вимоги стягувача та стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків фактично стягнутої суми або основна винагорода приватного виконавця пропорційно до фактично стягнутої з боржника суми (крім виконавчих документів про стягнення аліментів); у четверту чергу стягуються штрафи, накладені виконавцем відповідно до вимог цього Закону, та виконавчий збір або основна винагорода за виконавчими документами про стягнення аліментів.

У разі якщо стягнутої суми недостатньо для задоволення в повному обсязі всіх вимог однієї черги, вимоги задовольняються пропорційно до належної кожному стягувачу суми. Вимоги стягувачів щодо виплати заборгованості із заробітної плати та інші вимоги, пов`язані з трудовими правовідносинами, задовольняються в порядку надходження виконавчих документів (ст. ст. 30, 45 ч.1, ч.2, 46 ч.2 Закону України «Про виконавче провадження»).

Зважаючи на викладене, за кожним виконавчим листом виконавець повинен пропорційно розподіляти суми, відповідно до наявних у зведеному виконавчому провадженні виконавчих документів.

За розрахунками, за виконавчим листом № 1527/2-5382/11 на адресу Банка надійшло 484 557,21 гривень (335 063,43 + 149 493,78), за виконавчим листом № 523/111/15-ц на адресу Банка надійшло 1 058 461,41 гривень (429 921,57 + 191 816,20 + 436 723,64), а всього Банку по 2 виконавчим листам від реалізації нерухомого майна боржника ОСОБА_1 надійшло 1 543 018, 62 гривень, при цьому, загальна сума заборгованості ОСОБА_1 перед Банком становила 1 713 161,59 гривень (1 046 918+666 243,59), без врахування судових витрат, виконавчого збору і витрат виконавчого провадження.

За таких обставин, ствердження суду в ухвалі, що станом на 29.08.2017 року у ОСОБА_1 відсутня заборгованість перед Банком, а сума реалізованого майна перевищує суму загального боргу на 73 719,41 гривень, не відповідають дійсним обставинам справи.

Необґрунтованого висновку суд дійшов і щодо спливу строку пред`явлення до виконання виконавчого листа № 1527/2-5382/11.

З матеріалів справи вбачається, що виконавчий лист Суворовського районного суду м. Одеси від 18.10.2012 року у справі № 1527/2-5382/11 неодноразово перебував на примусовому виконанні у ВДВС, зокрема, зазначений лист повертався без виконання: 27.06.2014 року, відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 47 закону України «Про виконавче провадження (наявна встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо у нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення); 19.09.2014 року відмовлено у відкритті виконавчого провадження, з підстав п.4 ч.1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» (пред`явлення виконавчого документа до органу державної виконавчої служби не за місцем або не за підвідомчістю виконання рішення); 26.02.2015 року Банк подав заяву про відкриття виконавчого провадження, а 04.12.2015 року, відповідно до п.10 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» (направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби), виконавчий лист повернуто стягувачу.

Між тим, у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю у повному обсязі або частково виконати рішення, строк пред`явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, - з моменту закінчення дії відповідної заборони.

Зважаючи на те, що виконавчий лист № 1527/2-5382/11 неодноразово перебував на примусовому виконанні у ВДВС і повторно пред`являвся до примусового виконання у строки, встановлені законом, висновок суду у цій частині є необґрунтованим.

Ствердження представника ОСОБА_1 у скарзі про те, що відповідно до ухвали Суворовського районного суду м. Одеси від 19.11.2015 року, яка залишена без змін на підставі ухвали апеляційного суду Одеської області від 17.03.2016 року і мають преюдиціальне значення для розгляду даної скарги, оскільки стосуються виконавчого листа, виданого Суворовським районним судом м.Одеси від 12.10.2012 року у справі № 1527/2-5382/11, строк виконання рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 26.03.2012 р. у справі № 1527/2-5382/11 сплив 02.10.2013 року, - безпідставні, оскільки вказані судові рішення не можуть братись до уваги у даній справі через те, що стосувались не ОСОБА_1 , а іншої особи - ОСОБА_2 .

Не заслуговують на увагу і доводи представника ОСОБА_1 із посиланням на ухвалу Суворівського районного суду м. Одеси від 19.06.2017 року у справі № 523/15809/15-ц, оскільки станом на час розгляду справи зазначена ухвала не набрала законної сили.

У подальшому, під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції встановлено, що постановою Одеського апеляційного суду від 11.07.2018 року, ухвалу суду від 19.06.2017 року у справі № 523/15809/15-ц скасовано з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції, а ухвалою суду від 23.05.2019 року у справі № 523/15809/15-ц за скаргою ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа № 1527/2-5382/11 таким, що не підлягає виконанню, скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Несвоєчасне отримання боржником листа виконавця про проведення виконавчих дій у рамках виконавчого провадження (постанови про опис та арешт майна боржника), який надісланий рекомендованою кореспонденцією 19.08.2017 року за вих. №19-9852 сторонами виконавчого провадження, у тому числі боржнику і його представнику, зважаючи на те, що Законом України «Про виконавче провадження» не передбачено обов`язку сповіщати боржника про дату та час запланового проведення опису й арешту майна (коштів) боржника, у даному випадку не є підставою для визнання неправиомріними дій держвиконавця ВДВС 9а.с.94-99 т.1).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги (ст. 447 ч.1 ЦПК України).

Беручи до уваги, що держвиконавець ВДВС діяв відповідно до вимог закону, станом на 29.08.2017 року ОСОБА_1 мала заборгованість перед Банком, строк виконання виконавчого листа № 1527/2-5382/11 станом на 29.08.2017 року не сплив, колегія суддів відмовляє у задоволенні скарги.

Доводи представника Товариства (правонаступник Банка) і держвиконавця ВДВС у скаргах стосовно того, що дії держвиконавця ВДВС у зведеному виконавчому провадженні № 51384389 відповідали вимогам Закону України «Про виконавче провадження», станом на 29.08.2017 року ОСОБА_1 мала заборгованість перед Банком, - прийняті до уваги судом апеляційної інстанції і є підставою для скасування ухвали суду першої інстанції з прийняттям нового судового рішення.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи (ст. 376 ч.1 п.п.1-4, ч.2 ЦПК України).

Приймаючи до уваги, що висновки суду першої інстнації в ухвалі не відповідають дійсим обставинам справи, суд порушив норми матеріального права і неправльно застосував норми ст. ст. 22, 23 30, 47, 45, 46, 49 Закону України «Про виконавче провадження», апеляційні скарги підлягають задоволенню, а ухвала суду скасуванню з прийняттям нового судового рішення.

ІV. РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

Керуючись ст. ст. 367, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.п.1-4, 381, 382, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника товариства з обмежною відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт» (правонаступник публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль») і апеляційну скаргу Головного державного виконавця Чорноморського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Колечко Дмитра Миколайовича задовольнити.

Ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 15 січня 2018 року скасувати.

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні скарги про визнання незаконними дій Головного державного виконавця Чорноморського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Колечко Дмитра Миколайовича в рамках виконавчого провадження №51384389, скасування постанови від 29.08.2017 року про опис та арешт майна.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття в може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня скаладання повного тексту постанови.

Повний текст постанови суду апеляційної інстанції складено 12.12.2019 року.

Судді Одеського апеляційного суду Л.Г. Ващенко

Г.Я. Колесніков Є.С. Сєвєрова