ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 551/732/19 Номер провадження 22-ц/814/3018/19Головуючий у 1-й інстанції Вергун Н. В. Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого (судді-доповідача): Карпушина Г.Л., суддів: Одринської Т.В., Пікуль В.П., при секретарі судового засідання: Ряднині І.В., -

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шишацького районного суду Полтавської області від 16 вересня 2019 року (ухвалене суддею Вергун Н.В., повний текст рішення складено 25 вересня 2019 року) у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, -

В С Т А Н О В И В :

У липні 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на його утримання у зв`язку з продовженням навчання у Харківському університеті внутрішніх справ. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він після досягнення повноліття продовжує навчання, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги, однак відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, матеріальної допомоги не надає, у зв`язку з чим просить стягнути з останнього на його користь аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку на період навчання в університеті, а саме до липня 2022 року.

Рішенням Шишацького районного суду Полтавської області від 16 вересня 2019 року позов ОСОБА_2 - задоволено частково.

Вирішено стягувати щомісячно з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване та фактичне місце проживання якого: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 , аліменти у розмірі 1/6 частини від усіх видів його доходів, починаючи з 25 липня 2019 року і до закінчення ОСОБА_2 навчання, а саме до липня 2022 року.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване та фактичне місце проживання якого: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 , в дохід держави, судові витрати, що пов`язані з сплатою судового збору, в розмірі 768 грн. 40 коп.

З даним рішенням суду не погодився ОСОБА_1 та подав на нього апеляційну скаргу, в якій прохає рішення Шишацького районного суду Полтавської області від 16 вересня 2019 року скасувати та постановити нове рішення яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовити. Апелянт вважає, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки судом неповно з`ясовано та встановлено всі обставини, що мають значення для справи.

Зокрема вказує, що судом не надано належної оцінки тому факту, що відповідач відповідно до вимог ст. 199 СК України не має можливості надавати матеріальну допомогу сину у зв`язку з продовженням його навчання. Вказує, що він працює водієм в Шишацькому ліцеї, де отримує заробітну плату в розмірі близько 5000 грн. на місяць. До складу сімї входять: його мати - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 (пенсіонер), яка має ряд тяжких хронічних захворювань та потребує стороннього догляду; дочка ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 (інвалід дитинства), яка постійно потребує лікування в амбулаторних умовах; дружина ОСОБА_5 , не працююча, здійснює догляд за його мамою та доньою. Тому, надавати матеріальну допомогу своєму сину на період навчання він не має можливості, оскільки сам потребує такої допомоги. Посилається на те, що позивач навчається за державним замовленням (безкоштовно), тобто він знаходиться на повному утриманні держави, отримує невелику стипендію, забезпечений підручниками, харчуванням, одягом та місцем проживання, тому за це все ніяких додаткових витрат не несе. Також зазначає, що незважаючи на незадовільний стан матері позивача вона працює спеціалістом в Харківському міському центрі зайнятості, тому може надавати матеріальну допомогу своєму сину, крім того в неї є чоловік, з яким вона постійно проживає.

Від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому останній підтримуючи мотиви і висновки суду першої інстанції прохав апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Разом з цим, 28.11.2019 до суду апеляційної інстанції надійшла заява від ОСОБА_1 , в якій останній прохає прийняти до розгляду його апеляційної скарги довідку №208, про те що він потребує тривалого амбулаторного лікування.

Судове засідання проводилося в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення сторін згідно положень передбачених ч.13 ст.7 ЦПК України, та ч.2 ст. 369 ЦПК України, з дотриманням принципу гласності судового процесу та забезпеченням сторонам права на своєчасне та повне отримання інформації про хід та результати розгляду справи.

Колегія суддів не знайшла підстав для задоволення клопотання апелянта про розгляд справи з викликом сторін, оскільки наведені в ньому доводи не вказують на не можливість розгляду справи у порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та мотиви апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

У відповідності з ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно ч.1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що позивач ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у сел. Шишаки Полтавської області, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , повторно виданим 12 травня 2016 року Шишацьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, актовий запис № 21.Згідно цього свідоцтва, батьками позивача являються ОСОБА_7 і ОСОБА_1 (а.с. 7).

17 липня 2007 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_7 було розірвано, про що відділом реєстрації актів цивільного стану Шишацького районного управління юстиції Полтавської області видано Свідоцтво про розірвання шлюбу серії НОМЕР_4 (а. с. 10 ).

Відповідно до Свідоцтва про зміну імені серії НОМЕР_5 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 29 грудня 2018 року змінив прізвище на ОСОБА_2 (а.с. 8).

Згідно з довідкою Харківського національного університету внутрішніх справ №2/3176-к від 12 квітня 2019 року, ОСОБА_2 є курсантом першого курсу (денна форма навчання за державним замовленням). Передбачуваний термін закінчення навчання - липень 2022 року (а.с. 11).

Під час розгляду справи встановлено, що позивач ОСОБА_2 зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , що також підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання особи від 07 березня 2019 року, виданою Управлінням реєстрації місця проживання Департаменту реєстрації Харківської міської ради (а.с. 6).

З наданих матеріалів справи вбачається, що мати позивача - ОСОБА_9 вкрай на незадовільний стан хворіє, та потребує постійного стороннього догляду (а.с.13 - 15).

Таким чином, навчаючись в університеті, позивач потребує матеріальної допомоги, так як інших джерел доходу, окрім стипендії у розмірі 113 - 117 грн. (а.с. 17), не має.

В свою чергу, відповідач ОСОБА_1 має постійне місце роботи та стабільний заробіток (а.с. 30).

За даними виконавчого комітету Шишацької селищної ради Шишацького району Полтавської області, відповідач ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 разом з матір`ю ОСОБА_3 , дружиною ОСОБА_5 та донькою ОСОБА_4 , 2010 року народження (а.с. 31).При цьому, ОСОБА_4 являється дитиною - інвалідом (а.с. 29), захворювання якої потребує тривалого інтенсивного лікування в умовах стаціонару та постійного лікування в амбулаторних умовах (а. с. 32 - 33, 61).

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_2 , суд першої інстанції враховуючи матеріальний стан сторін, розмір витрат на навчання позивача та інші обставини справи, що мають істотне значення, зокрема, наявність на утриманні відповідача малолітньої дитини - інваліда, що потребує додаткових матеріальних витрат, і дружини, яка не працює та здійснює постійний догляд за дитиною, суд прийшов до висновку про необхідність зменшення визначеного позивачем розміру аліментів, що їх має сплачувати відповідач на його користь на період навчання, з 1/4 до 1/6 розміру всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів.

Крім того, суд враховуючи потребу позивача у матеріальній допомозі і наявності можливості відповідача надавати таку допомогу, керуючись засадами, визначеними у ч.9 ст.7 СК України, зазначив, що вказаний вище розмір аліментів є реальним і дає змогу батькам підтримати повнолітнього сина, якому бракує коштів, на період його навчання, та надасть змогу відповідачу підтримувати його нормальну життєдіяльність та не призведе до позбавлення інших непрацездатних членів його сім`ї певного рівня життєдіяльності, який забезпечується їм наданою державою соціальною допомогою. При цьому, судом не взято до уваги твердження відповідача про перебування на його утриманні й матері пенсійного віку, оскільки вказані обставини ним недоведені належними та допустимими доказами.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, - і своїх повнолітніх дочку, сина.

Згідно зі статтею 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Частиною першою статті 199 СК України передбачено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до частини третьої статті 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають.

У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до положень статті 182 СК Українипри визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Аналогічний висновок щодо застосування норм права викладений у постанові Верховного Суду від 29 січня 2018 року у справі № 622/373/16-ц.

Виявлення бажання на отримання матеріальної допомоги у зв`язку з продовженням навчанням є правом повнолітньої дочки (сина) або одного з батьків, з якими вона (він) проживають, яке нерозривно пов`язано з обов`язковою умовою можливості відповідача надавати таку допомогу і така умова оцінюється судом у сукупності з іншими обставинами, що мають істотне значення для вирішення спору.

Так, з наданих матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 навчається за денною формою навчання, а тому не має можливості працювати та заробляти собі на життя.

Згідно відомостей з державної податкової служби №955 від 04.07.2019 року вбачається, що ОСОБА_2 за період з 4 кварталу 2018 року по 01 квартал 2019 року отримав: 631,49 грн, та 653,33 грн. Інших доходів позивач не має.

З урахування викладеного колегія суддів вважає, що оскільки повнолітній син відповідача, який навчається у вищому навчальному закладі, перебуває на повному матеріальному забезпеченні матері, а тому стягнення аліментів з батька на його утримання є необхідним, оскільки обов`язок з утримання дитини покладається на обох батьків.

Доводи відповідача про неможливість сплати аліментів мають суб`єктивний характер, та спростовуються зібраними доказами.

При цьому судом враховано, що у відповідача на його утриманні перебуває мати - ОСОБА_3 (пенсіонер), яка отримує пенсію за віком; дочка ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 (інвалід дитинства), та дружина ОСОБА_5 , не працююча, яка здійснює догляд за дитиною та отримує соціальну домомогу.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, а тому задоволенню вони не підлягають.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 382 - 384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Шишацького районного суду Полтавської області від 16 вересня 2019 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено 12 грудня 2019 року.

Головуючий суддя : __________________ Г.Л. Карпушин

Судді: _______________ Т.В. Одринська _______________ В.П. Пікуль