РІШЕННЯ

Іменем України

28.11.2019 року місто Львів

Франківський районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Марків Ю.С.,

секретар судового засідання Цунівська А.І.,

за участі:

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу між подружжям та стягнення аліментів,

встановив:

позивач звернулась до суду із позовом про розірвання шлюбу та стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітніхдітей, а ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 3000 грн. та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 5000 гривень, щомісячно. В обґрунтування заявленого позову покликається на те, що між нею та відповідачем був укладений шлюб 09.11.2002 року у відділі реєстрації актів громадського стану Франківського районного управління юстиції у м. Львові, актовий запис № 437. Подружні відносини між подружжям не склалось через непорозуміння та суперечки, що призвело до фактичного розірвання шлюбних стосунків. У шлюбі народилося троє ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Тривалий час проживають окремо, не ведуть спільного господарства та не підтримують подружніх відносин. Крім того, відповідач відмовляється належними чином виконувати свій батьківський обов`язок по утриманню дітей, а позивач не має можливості самостійно забезпечити фізичний та духовний розвиток дитини на належному рівні, при цьому позивач, протягом існування шлюбу.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримала, пояснення дала аналогічні викладеним у ньому та просять такий задовольнити.

Відповідач в судовому засіданніпозов визнав частково, зокрема не заперечив щодо розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дітей в розмірі по 1000 гривень на кожну дитину.

Заслухавши пояснення учасників справи, вивчивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до переконання, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

09.11.2002 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_2 було укладено шлюб, який зареэстрований у відділі реєстрації актів громадського стану Франківського районного управління юстиції у м. Львові, актовий запис № 437.

За час перебування у шлюбі у них народилося троє дітей ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 Батьком дітей записаний ОСОБА_2 .

Як встановлено в судовому засіданні, неповнолітні ОСОБА_5 та ОСОБА_5 проживають разом із матір`ю ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 , що стверджується довідкою з місця проживання ЛКП «Південне» №1218 від 10.04.2019 року та не заперечувалося сторонами.

Як вбачається з довідки ТзОВ «Львівське АТП-14631» №11-1055 від 15.11.2019 року та довідки про доходи №260 від 15.11.2019 року, відповідач ОСОБА_2 працевлаштований, працює на посаді водія та отримав заробітню плату за період з травня 2019 року по жовтень 2019 року в розмірі 14626,40 гривень.

Інших осіб на утриманні відповідач не має.

Згідно з ч. 2 ст.140 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка.

Згідно статті 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Відповідно до частин 3 та 4 статті 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування подружжя до припинення шлюбних стосунків чи їх збереження є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість.

Відповідно до частини 2 статті 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Згідно з приписами частини 3 статті 105 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 Сімейного кодексу України.

Відтак, сторони втратили взаємні подружні почуття, між ними склались відносини, які не сприяють подальшому збереженню їх сім`ї, примирюватись сторони не бажають, таким чином, подальше спільне життя сторін не можливе, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та дітей, тому шлюб з відповідачем слід розірвати.

Щодо вимоги позивача про стягнення аліментів на утримання неповнолітніхдітей слід зазначити наступне.

Відповідно до п.1 ст. 18, п. 1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789Х11 від 27.02.1991 р. та набула чинності для України 27.09.1991 р., держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Стаття 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.

Відповідно до принципу № 4 Декларації прав дитини - дитині мають належати права: на здорове зростання і розвиток, на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування.

Аналогічні положення закріплені частиною першою ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», згідно якої батьки мають право та зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний, моральний розвиток.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про прожитковий мінімум" прожитковий мінімум це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років; дітей віком від 6 до 18 років; працездатних осіб; осіб, які втратили працездатність.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 141 СК України передбачено рівність прав та обов`язків щодо дитини.

За правовою природою аліментні зобов`язання - це періодичні платежі, які платник аліментів зобов`язаний сплачувати щомісячно, з метою матеріального утримання дитини.

Відповідно до ст. 184 СК України передбачає, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Незважаючи на те, що відповідач офіційно працює, сторони погодились на встановлення аліментів у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Аналогічні роз`яснення містить п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів".

Як вбачається із довідки директора ТзОВ «Львівське АТП-14631» №11-1055 від 15.11.2019 року та довідки про доходи №260 від 15.11.2019 року, відповідач ОСОБА_2 працевлаштований, працює на посаді водія та його нарахована заробітна платня за період з липня 2019 року по жовтень 2019 року становила14626,40 гривень.

Крім того, при визначені розміру аліментів суд враховує стан здоров`я неповнолітнього ОСОБА_5 2003 р.н., котрий є дитиною-інвалідом у зв`язку із емоційно-вольовими порушеннями та затримкою психічного розвитку, що стверджується копіями посвідчення серії НОМЕР_1 виданого Франківським відділом соціального захисту ДГП ЛМР, висновком ЛКК №215 від 10.09.2018 року, виписками з медичної карти стаціонарного хворого №03993/17, №06377/18, №05169/18, №01659/19 та витягами з протоколу засідання психолого-медико-педагогічноої консультації №76 від 15.09.2014 року, №62 від 13.08.2015 року, №56 від 10.06.2016 року. З наведеного вбачається, що неповнолітній ОСОБА_5 потребує особливої уваги до його розвитку, а відтак відповідно більших витрат, ніж ОСОБА_5 .

Враховуючи потреби дітей, визначений законом мінімальний розмір аліментів, а також те, що батько дітей є особою молодого віку, працездатний, працевлаштований, будь-яких протипоказань до роботи немає, крім того, судом не встановлено наявності об`єктивних обставин, які б перешкоджали отриманню відповідачем постійних доходів, щоб забезпечити належне виконання ним обов`язку з матеріального утримання дітей, а також зважаючи на рівність обов`язків батьків щодо матеріального утримання дитини, а також встановлений Законом України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» прожитковий мінімум для дітей відповідного віку, який батьки повинні забезпечити дитині, потреби дітей, матеріальне становище відповідача, суд з врахуванням положень ч. 2 ст. 182 СК України, приходить до висновку, що розмір аліментів у 1100 грн. на ОСОБА_5 та 1500 грн. на ОСОБА_9 , який підлягає стягненню з відповідача, відповідає встановленим обставинам справи.

Зважаючи на те, що аліменти - це платіж, спрямований саме на утримання дитини, який повинен бути достатнім для цього, разом з тим, він повинен бути співрозмірним з урахуванням мети аліментного зобов`язання, яке є в обох із батьків, і має бути рівним, та покликаний захистити інтереси дитини в коштах у розмірі, необхідному для її життєдіяльності, збереження достойного рівня життя, який мала дитина до виникнення спору про стягнення аліментів, і який необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, її гармонійного розвитку, з врахуванням визначеного законом розміру прожиткового мінімуму на дитини, її потреб, зважаючи на обов`язок обох батьків брати участь в матеріальному утриманні дитини, суд вважає, що розмір аліментів у 1100 грн. та 1500 грн. забезпечить найбільш необхідні потреби дітей, належні умови проживання дітей, і при цьому діти сторін будуть захищені та будуть отримувати матеріальне утримання від батька, що гарантовано як нормами національного, так і нормами міжнародного законодавства, які наведено вище.

Суд звертає увагу сторін по справі, що ухвалення даного судового рішення не позбавляє платника або одержувача аліментів права звернутися до суду із відповідним позовом в разі зміни згодом матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених Сімейним кодексом України, на підставі ч. 1 ст. 192 СК України

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову, а тому вважає за необхідне стягувати з відповідача аліменти на утримання дітейОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1100 грн. та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1500 гривень, щомісячно, починаю з дня звернення позивача до суду.

Відповідно до ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Керуючись ст. ст. 12, 81, 263-265, 352 Цивільно-процесуального кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Розірвати шлюб між ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який зареєстрований 09.11.2002 року у відділі реєстрації актів громадського стану Франківського районного управління юстиції у м. Львові, актовий запис № 437.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти у твердій грошовій сумі на утримання неповнолітньої ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1100 грн. щомісячно до досягнення нею повноліття та неповнолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1500 грн. щомісячно до досягнення ним повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 768,40 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 768,40 гривень.

Рішення підлягає негайному виконанню у межах одномісячного сукупного платежу аліментів на кожну дитину.

Позивач: ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН № НОМЕР_2 , проживає АДРЕСА_1 ).

Відповідач: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН № НОМЕР_3 , проживає Львівська область, Мостиський район, с. Зав`язанці).

Повний текст рішення складено 06.12.2019 року.

Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надіслати до Франківського відділу реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у випадку відкладення складання повного рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Відповідно до розділу ХІІІ Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя Марків Ю.С.