Справа № 417/6819/18
Провадження № 2/417/70/19
РІШЕННЯ

Іменем україни

"30" січня 2019 р. с. Марківка Луганської області

Марківський районний суд Луганської області в складі:

головуючого судді Дідоренко А. Е.

за участі секретаря Грибєнік О. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду с. Марківка Луганської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

в с т а н о в и в:

01.11.2018 позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Свої вимоги обгрунтовує тим, що з 23.10.2004 з відповідачем перебуває у шлюбі, який зареєстрований Просянською сільською радою Марківського району Луганської області, актовий запис №4.

Від даного шлюбу дітей не мають.

Одруження з відповідачем виявилося невдалим. Жінка не піклується про створення нормальних сімейних відносин, не дбає про взаємоповагу один до одного. Навпаки, її ставлення до нього привели до розладу і фактичного припинення шлюбних відносин. Протягом тривалого часу вони не можуть знайти спільну мову з питань сімейного життя, у зв'язку з чим більше року проживають окремо. Спільне господарство не ведеться. Вважає, що збереження шлюбу та подальше спільне проживання суперечить інтересам сім'ї та унеможливлює примирення між ними.

Позивач в судове засідання не з'явився, в своїй заяві просив розглянути справу без його участі.

Відповідач в судове засідання не зявилася, про дату, час і місце судового засідання у справі повідомлялася належним чином.

В силу положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище ОСОБА_2) 23 жовтня 2004 року зареєстровано шлюб Просянською сільською радою Марківського району Луганської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблений відповідний актовий запис №4.

Від даного шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають.

Шлюбні відносини сторін фактично припинені більше року тому та вони проживають окремо, а тому подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе, бо це суперечить їхнім інтересам як стверджує позивач.

Відповідач своїм правом на подачу відзиву не скористався, а тому у суду нема підстав сумніватися у доводах викладених позивачем, як підставах для розірвання шлюбу.

Згідно ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам та інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України).

Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, не згоден на примирення, а відповідач не скористалася своїм правом на подачу відзиву на позовну заяву, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Суд вирішуючи справу про розірвання шлюбу, перш за все виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред'явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе.

Приймаючи до уваги, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить його інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 114 Сімейного Кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Згідно ч.2 ст. 115 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Пунктом 2 ч. 3 ст. 115 СК України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Згідно зі ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Відповідач в своїй заяві не просить після розірвання шлюбу відновити їй дошлюбне прізвище, а тому суд вважає за доцільне залишити їй шлюбне прізвище "ОСОБА_2".

Згідно з п. 6 ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Понесення позивачем судових витрат підтверджується про сплату судового збору в сумі 704 грн. 80 коп., а тому суд вважає необхідним стягнути їх з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 7, 8,12, 81, 141, 142, 258-259, 263, 264, 265, 273, 352, 355 ЦПК України, ст. ст. 104, 112-115 СК України,-

в и р і ш и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити в повному обсязі.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище ОСОБА_2), зареєстрований 23 жовтня 2004 року Просянською сільською радою Марківського району Луганської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблений відповідний актовий запис №4.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_2 залишити шлюбне прізвище «ОСОБА_2».

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2) судовий збір в сумі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.

Рішення суду після набрання ним законної сили направити до Марківського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області, для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Луганського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня з дня складання цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А. Е. Дідоренко