23.01.2019 Справа № 756/2924/17
Ун.№756/2924/17
Пр.№2/756/385/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2019 року Оболонський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Луценко О.М.,

при секретарі - Румянцевій Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Відділ з питань реєстрації місця проживання (перебування) фізичних осіб Оболонської районної в м. Києві про усунення перешкод в користуванні жилим приміщенням, зняття з реєстраційного обліку та вселення, -

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2017 позивач звернувся з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні жилим приміщенням та вселення.

З урахуванням заяви про зміну предмету позову просила суд постановити рішення, яким усунути перешкоди позивачу у володінні, користуванні та розпорядженні квартирою АДРЕСА_1 шляхом звільнення приміщення від особи (осіб), яка виселяється ОСОБА_2, дозволивши державному або приватному виконавцю примусово зайти в приміщення шляхом відкривання( зламування) вхідних дверей, шляхом звільнення квартири від майна відповідача та інших осіб, які разом з ним під час примусового виконання виконавчого документу будуть знаходиться у вказаному приміщенні;позбавити права користування та заборонити відповідачу та іншим особам, які під час примусового виконання виконавчого документу разом з ним будуть знаходиться у вказаному приміщення, користуватися квартирою АДРЕСА_1 зобов'язати Відділ з питань реєстрації місця проживання (перебування) фізичних осіб Оболонської районної в м. Києві зняти відповідача з реєстрації місця проживання за адресою АДРЕСА_1.

В обґрунтування позову позивач ОСОБА_1 вказала, що квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, належить їй на праві власності відповідно до свідоцтва від 14.01.2004року. Окрім того позивач з 1983 року зареєстрована за даною адресою. У квартирі за адресою: АДРЕСА_1 на теперішній час проживає та зареєстрований ОСОБА_2 чоловік позивача. Відповідач був зареєстрований у квартирі за згодою власника квартири, як член його сім'ї. Відповідач почав перешкоджати позивачу користуватись квартирою та в подальшому вона не змігла в ній проживати. Також, через постійні конфлікти та суперечки спільне життя стало неможливим та нестерпним. У сторін різні погляди на життя та ведення спільного господарства. Також, реєстрація відповідача у квартирі позивача сприяє збільшенню щомісячних внесків та комунальних платежів. Крім того, через неприязні стосунки, відповідач постійно вчиняє сімейні скандали та сварки, постійно намагається принизити позивача, на підставі чого позивач неодноразово зверталася до працівників поліції, тому остання просить усунути перешкоди позивачу у володінні, користуванні та розпорядженні квартирою АДРЕСА_1 шляхом звільнення приміщення від особи (осіб), яка виселяється ОСОБА_2, дозволивши державному або приватному виконавцю примусово зайти в приміщення шляхом відкривання( зламування) вхідних дверей, шляхом звільнення квартири від майна відповідача та інших осіб, які разом з ним під час примусового виконання виконавчого документу будуть знаходиться у вказаному приміщенні;позбавити права користування, шляхом зняття його з реєстраційного обліку.

В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити.

Відповідач до судового засідання не з'явився про дату, місце та час повідомлявся належним чином про причини неявки суд не повідомив. В попередніх судових засіданнях представник відповідача проти наданого позову заперечив, посилаючись на його необґрунтованість, окрім того зазначив, що на даний час у Вишгородському районному суді Київської області розглядається кримінальне провадження відносно ОСОБА_1 за ч.1ст.14,ч.3ст.27,п.6,11ч.2ст.115ККч.2ст.357КК України( готування та організація умисного вбивства) де потерпілим визнано відповідача.

Третя особа до судового засідання не з'явилася про дату, місце та час повідомлялася належним чином, до судового засідання надали письмові пояснення з проханням розглядати справу без участі їхнього представника.

Заслухавши позивача, дослідивши письмові докази, суд вважає встановленими такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини.

Відповідно до ст.263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин, чи слід задовольнити позов або в позові відмовити (ст.206 ЦПК України).

Відповідно до ч.1, ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України (ч.1 ст.82 ЦПК України).

Відповідно до свідоцтва про право власності від 14.01.2004року виданого Головним управлінням житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації вбачається, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності належить ОСОБА_1( а.с.6).

Окрім того з матеріалів справи вбачається, що між сторонами склалися неприязні та конфліктні відносини, що призводять до сварок.

Згідно з ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

За приписами ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Згідно довідки форми №3 в квартирі АДРЕСА_2 зареєстровані: ОСОБА_1- власник, ОСОБА_3- син, ОСОБА_4- дочка, ОСОБА_2- чоловік, ОСОБА_5- син.

Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Усунення перешкод власник може вимагати навіть тоді, коли ці перешкоди не пов'язані з позбавленням його володінням майном.

У відповідності до ст. 41 Конституції України кожна особа має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Згідно ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав власності і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно ч.1.ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно дост.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Відповідно до абзацу 2,3 п. 34 Постанови Пленуму вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» у зв'язку із цим під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації. Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР;стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.

Відповідно до ч.ч.1,5ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно ч.ч.1,2ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Таким чином позивачем не доведено, що відповідач чинить йому перешкоди в користуванні житлом, в результаті чого він не може потрапити до квартири, де позивач зареєстрований та має право на проживання та користування вказаним житлом в зв'язку з чим позивач змушений проживати в іншому житловому приміщенні.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Матеріалами справи не підтверджується правомірність заявлення вимог позивача про зобов'язання не чинити перешкоди у користуванні квартирою, тому в частині вимог даного позову необхідно відмовити.

На основі повно та всебічно з'ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог повністю.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 316, 317, 319, 383, 391 ЦК України, ст. ст. ст.ст. 258,259,263,265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Відділ з питань реєстрації місця проживання (перебування) фізичних осіб Оболонської районної в м. Києві про усунення перешкод в користуванні жилим приміщенням, зняття з реєстраційного обліку та вселення- відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд міста Києва шляхом подання в 30-денний строк з дня проголошення рішення суду апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.М. Луценко