справа № 278/2749/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2019 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області в складі головуючого судді Грубіяна Є.О. за участю секретаря Фурман О.А., розглянув цивільну справу за заявою ОСОБА_1 до Фастівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ в Київській області про виключення майна із заборони,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся з вимогами, якими просить суд ухвалити рішення про виключення заборони на відчуження з усього її майна. В обґрунтування заявленого зазначено наступне. Відповідачем накладено арешт на усе майно, однак наразі жодного виконавчого документу за яким боржником би рахувався позивач не має, а отже і не має підстав для продовження дії заборони.

Провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження і клопотань щодо переходу розгляду справи іншим способом суду не заявлялось. Відповідач відзиву на позов не подавав.

Проаналізував направлені матеріали, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову з огляду на наступне.

Суд вважає, що відповідач, а саме відділ державної виконавчої служби не порушував, не невизнавав та не оспорював прав позивача у зв`язку із чим позов до даної особи задоволеним бути не може. Дійсно, виконавчою службою накладено арешт на майно боржника у певному виконавчому провадженні. Однак, виконавча служба здійснювала лише власні функції з метою проведення всіх необхідних з метою виконання рішення суду на користь певної особи. Аналогічне зазначено і в дійсному на даний час пункті 2 ППВССУ № 5 від 3 червня 2016 року. На положення даних роз`яснень посилається і позивач у направленій до суду заяві.

Приймаючи рішення у даній справі суд керується наступними положеннями процесуального законодавства.

Так, дана справа розглядається в рамках цивільного судочинства. Положеннями процесуального закону, який регулює правила розгляду даних справ, визначено наступне. Так, розглядаючи цивільні справи суд керується принципом диспозитивності та змагальності, які визначають, що кожна сторона повинна самостійно подавати докази та доводити ті обставини на які посилається, в тому числі, шляхом подання доказів, заявлення клопотань і несе ризик настання наслідків пов`язаних із вчиненням або не вчиненням нею процесуальних дій. Доказування заявлених вимог не може перебирати на себе суд або інша сторона. Рішення суду не може ґрунтуватись на припущеннях (ст. 12, 13 та 81 ЦПК України).

Крім цього, враховуючи принцип диспозитивності, суд позбавлений можливості залучити до участі у справі співвідповідача. Дані вимоги процесуального закону визначені положеннями ст. 51 ЦПК України, якими декларується, що такі дії суд виконує виключно за клопотанням позивача. Жодних клопотань з даного приводу позивачем не заявлялось, а отже інших осіб до участі у справі як співвідповідачів залучити не має підстав.

Результати вирішення спору позбавляються можливості здійснювати перерозподіл судових витрат понесених позивачем. Дані правовідносини врегульовані положеннями ст. 141 ЦПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 263-265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Відмовити у задоволенні позову.

Повне рішення виготовлене 13 грудня 2019 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Є.О. Грубіян