ПОСТАНОВА

Іменем України

27 листопада 2019 року м. Кропивницький

справа № 405/70/17

провадження № 22-ц/4809/1352/19

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді (суддя-доповідач): Дуковського О.Л.

суддів: Письменного О.А., Чельник О.І.

з участю секретаря: Демешко Л.В.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ;

представник позивача адвокат Троянська Ірина Вадимівна;

відповідач ОСОБА_2 ;

представник відповідача адвокат Деркаченко Юрій Олександрович.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 22 грудня 2017 року, у складі головуючого Іванової Л.А., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору комунальне підприємство «Житлово-експлуатаційна організація №1 Кіровоградської міської ради» про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

У січні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору комунальне підприємство «Житлово-експлуатаційна організація №1 Кіровоградської міської ради» про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та стягнення моральної шкоди.

Просила усунути їй перешкоди у користуванні земельною ділянкою загального користування, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення її прав; зобов`язати відповідача ОСОБА_2 прибрати самовільно збудовану огорожу (паркан) на земельній ділянці загального користування, яка розташована по АДРЕСА_1 ; стягнути з відповідача ОСОБА_2 на її (позивача) користь моральну шкоду в розмірі 50 000 грн.

В обгрунтування позовних вимог позивач вказувала, що їй на підставі договору купівлі-продажу від 22.12.2005 року №5229, посвідченого приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу, належить квартира НОМЕР_1 в будинку АДРЕСА_1 . Відповідач ОСОБА_2 є власником квартири НОМЕР_2 в будинку АДРЕСА_1 .

Одноповерховий багатоквартирний житловий будинок АДРЕСА_1 перебуває у спільній власності громадян, між якими відсутній розподіл прибудинкової території між співвласниками.

Зазначала, що ОСОБА_2 незаконно, без отримання будь-яких дозволів, самовільно побудувала паркан біля своєї квартири НОМЕР_2 по АДРЕСА_1 , який перешкоджає їй користуватися належною їй власністю та земельною ділянкою, які розташовані за вказаною адресою.

Крім того, зазначала що самовільно побудувавши паркан, відповідач зайняла земельну ділянку, яка є у спільному користуванні співвласників, загородивши вікна, які відносяться до її квартири, крім того, щоб потрапити до власної квартири, їй (позивачу) потрібно пройти через перешкоди, які створює самовільно збудований паркан, та залишений прохід не дає можливості належним чином провести ремонтні роботи в квартирі, занести меблі та інше.

Вказувала, що у відповідача відсутні будь-які дозволи на будівництво паркану.

Вважає, що в діях відповідача вбачаються порушення вимог Закону України «Про планування і забудову територій», Закону України «Про благоустрій населених пунктів», Закону України «Про основи містобудування», Земельного кодексу України та Цивільного кодексу України.

Неправомірні дії відповідача щодо незаконного встановлення паркану спричинили їй значних моральних страждань, оскільки вона постійно хворіє, а дії відповідача надають їй додаткових нервових страждань, а як наслідок погіршення її стану здоров`я.

Просила стягнути в рахунок відшкодування моральної шкоди з ОСОБА_2 на її користь 50 000,00 грн.

Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 22 грудня 2017 року позов задоволено частково.

Усунуто ОСОБА_1 перешкоди в користуванні земельною ділянкою загального користування, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 шляхом зобов`язання ОСОБА_2 прибрати збудовану огорожу із металевої сітки на земельній ділянці двору загального користування, яка розташована за зазначеною адресою.

Стягнуто з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди 2500,00 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду сторони подали апеляційні скарги.

Позивач у своїй апеляційній скарзі просить частково скасувати рішення суду першої інстанції та змінити рішення у відповідній частині, яким повністю задовольнити її позовну вимогу про стягнення з відповідача моральної шкоди (том 2 а.с.230-235).

Вважає, що судом першої інстанції під час ухвалення оскаржуваного рішення не було враховано, що розмір моральної шкоди визначається залежно від характеру та обсягу страждань (душевних, фізичних, психічних, тощо), яких зазнав позивач та характеру немайнових втрат, їх тривалості, можливості відновлення, тощо.

Посилається на те, що рішення суду першої інстанції є необгрунтованим в частині стягнення моральної шкоди, оскільки вбачається порушення права, яке гарантоване Конституцією України, відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини захищаються судом.

Просить вимогу про стягнення моральної шкоди задовольнити у повному обсязі та стягнути на її користь 50000,00 грн.

Відповідач у своїй апеляційній скарзі просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову (том 3 а.с. 11-14). Вказує на те, що судом першої інстанції неправильно встановлено обставини справи. Посилається на те, що судом першої інстанції взято до уваги лише докази позивача, які є суперечливими.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача та її представника адвоката Троянську І.В., які просили апеляційну скаргу позивача задовольнити у повному обсязі, а скаргу відповідача залишити без задоволення, пояснення представника відповідача адвоката Деркаченка Ю.О., який просив у задоволенні скарги позивача відмовити, а скаргу відповідача задовольнити у повному обсязі, дослідивши письмові докази у справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, про скасування рішення суду першої інстанції.

Задовольняючі частково позов суд першої інстанції послався на доведеність позовних вимог позивачем, які стосуються предмету та підстави позову, а також суд першої інстанції з урахуванням характеру моральних страждань позивача стягнув з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди 2500,00 грн., пославшись на стан здоров`я позивача та тяжкість вимушених змін у житті позивача.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно грунтувантися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Згідно ч. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Колегія суддів, не погоджується із висновком суду першої інстанції і вважає, що оскаржуване судове рішення не відповідає вище вказаним нормам та підлягає скасуванню з таких підстав.

ОСОБА_1 звернувшись із позовом просила усунути їй перешкоди у користуванні земельною ділянкою, яка є в загальному користуванні, розташованої за адресою АДРЕСА_1 шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення її прав, а саме зобов`язати відповідача прибрати самовільно збудовану огорожу (паркан) на вказаній земельній ділянці.

Встановлено, що ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 22 грудня 2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Новицькою І.О. 22.12.2005 року, зареєстровано в реєстрі за №5229, належить на праві приватної власності квартира НОМЕР_1, що знаходиться в м. АДРЕСА_1 .

Власником квартири НОМЕР_2 по АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 24.10.2013 року є відповідач ОСОБА_2

Одноповерховий багатоквартирний житловий будинок по АДРЕСА_1 перебуває у спільній власності громадян та за зазначеною адресою у власність (користування) земельна ділянка не надавалась, розподіл прибудинкової території між співвласниками будинку відсутній.

Судом першої інстанції було встановлено, що ОСОБА_1 впродовж 2014-2016 років неодноразово зверталася на Урядову гарячу лінію, до органів місцевого самоврядування (Кіровоградської міської ради, виконавчого комітету Кіровоградської міської ради, Головного управління житлово-комунального господарства Кіровоградської міської ради), прокуратури Кіровоградської області, управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Кіровоградській області, ГУ НП в Кіровоградській області з приводу встановлення сусідкою ОСОБА_2 (квартира НОМЕР_2 житлового будинку АДРЕСА_1 ) паркану, який встановлено перед вікнами квартири НОМЕР_1 , яка належить їй (позивачу) на прибудинковій території житлового будинку по АДРЕСА_1 , на що отримувала відповіді про те, що КП «ЖЕО №1» КМР не надавало дозволу на будівництво паркану власниками квартири НОМЕР_2 житлового будинку за вищевказаною адресою .

Дозвільні документи на будівництво будівель та споруд на території домоволодіння по АДРЕСА_1 управлінням містобудування та архітектури Кіровоградської міської ради не надавались.

У відповідності до ч. 1. ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Колегія суддів, встановила відсутність будь - яких порушень чинного законодавства України з боку ОСОБА_2 щодо спірних правовідносин, оскільки будь - які докази, які підтверджували б такі порушення відсутні у матеріалах справи, а позивачем не надано таких доказів.

Відповіді на звернення позивача до органів місцевого самоврядування та контролюючих органів підтверджують лише те, що ОСОБА_2 дозвільні документи щодо спорудження паркану не видавалися.

Разом з тим, відповідно до ч.5 ст.23 Закону України «Про планування і забудову території» планування окремої земельної ділянки, будівництво на ній будівель і споруд власниками або користувачами здійснюється з урахуванням інтересів інших власників або користувачів земельних ділянок, будівель і споруд.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.42 ЗК України земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території державної та комунальної власності, надаються в постійне користування підприємствам, установам і організаціям, які здійснюють управління цими будинками.

Порядок використання земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, визначається співвласниками.

В матеріалах справи міститься лист - звернення до мешканців будинку АДРЕСА_1 від ОСОБА_2 .. З якого вбачається, що відповідач зверталася в 2014 році до мешканців будинку щодо погодження відокремлення проходу до її квартири декоративною металевою огорожею.

Даний лист містить підписи мешканців, які не заперечують щодо даного відокремлення (том 2 а.с. 124).

Управлінням містобудування та архітектури Кіровоградської міської ради надавалися роз`яснення, що ОСОБА_2 не надавалися будь -які дозвільні документи на встановлення паркану в домоволодінні по АДРЕСА_1 , оскільки чинним законодавством не передбачено надання такого дозволу.

Крім того повідомлено, що спори, які виникають під час користування приміщенням житлового будинку та земельною ділянкою, розв`язуються шляхом проведення переговорів між учасниками спорів або у судовому порядку (том 2 а.с. 126).

У судовому засіданні встановлено, що огорожа на даний час знята, а відповідач заперечує як до її спорудження так і її демонтажу.

В матеріалах відсутній буд-який доказ на підтвердження моральних страждань саме з підстав наявності огорожі на спірній земельній ділянці.

Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також: ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших.

Таким чином, суд першої інстанції не встановив хто і за який кошт змонтував металеву огорожу на земельній ділянці двору загального користування і яким чином наявність зазначеної огорожі порушує права позивача.

Само по собі примикання огорожі до помешкання відповідача не свідчить про набуття ОСОБА_2 майнових прав на зазначену споруду.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції згідно діючих вимог цивільно-процесуального законодавства перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та позовних вимог, що були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Враховуючи невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, та неправильне застосування судом норм матеріального права, відповідно до ст. 376 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 22 грудня 2017 року - скасувати.

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору комунальне підприємство «Житлово-експлуатаційна організація №1 Кіровоградської міської ради» про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та стягнення моральної шкоди.

Судові витрати понесені ОСОБА_2 за подання апеляційної скарги компенсувати за рахунок Держави в порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

09.12.2019 - складено постанову.

Головуючий суддя О. Л. Дуковський

Судді О. А. Письменний

О. І. Чельник