ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/4659/17 Номер провадження 22-ц/814/2162/19Головуючий у 1-й інстанції Кривич Ж. О. Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2019 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Полтавського апеляційного суду в складі:

Головуючого судді: Обідіної О.І.

Суддів: Бутенко С.Б., Прядкіної О.В.

За участю секретаря Кальник А.М.

Розглянула в порядку спрощеного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області в складі судді Кривич Ж.О. від 7 листопада 2018 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: Виконавчий комітет Кремечуцької міської ради, Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Полтавській області про визнання нечинними та скасування декларацій, скасування державної реєстрації права власності, зобов`язання знести за власний рахунок самочинну добудову до квартири та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Полтавській області, третя особа ОСОБА_2 про визнання нечинними та скасування декларацій, скасування державної реєстрації права власності, зобов`язання привести квартиру до первісного стану,

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання нечинними та скасування декларацій, скасування державної реєстрації права власності, зобов`язання знести за власний рахунок самочинну добудову до квартири.

В своїй позовній заяві просив визнати нечинними та скасувати декларацію про початок виконання будівельних робіт № ПТ 69 від 13.02.2017 року та декларацію про готовність до експлуатації об`єкта, який належить до І-ІІІ категорії складності серії ПТ № ; скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_1 , що проведена державним реєстратором виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області Коршенко Л.В. 30.05.2016 року, номер запису 14773097; зобов`язати відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 знести за власний рахунок самочинну добудову до квартири АДРЕСА_1 , з мансардним поверхом загальною площею 154,8 кв.м.

Позов мотивовано тим, що відповідачі, яким належить на праві власності квартира АДРЕСА_1 , наприкінці 2013 року здійснили самочинну добудову до неї з мансардним поверхом загальною площею 154,8 кв.м,. внаслідок чого тала та дощова вода з даху відповідачів виливається до його подвір`я, а іноді до квартири, що може призвести до замокання та руйнації його власності.

Вважає вказане будівництво самочинним, яке було вчинено до подання декларації про початок виконання робіт, а в ході його проведення було змінено геометричні межі забудови та вчинено будівництво мансардного поверху.

У листопаді 2017 року ОСОБА_3 подав до суду зустрічну позовну заяву до ОСОБА_1 , Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Полтавській області про визнання нечинними та скасування декларацій, скасування державної реєстрації права власності, зобов`язання привести квартиру до первісного стану, в якій просив визнати незаконними та скасувати декларацію про початок виконання будівельних робіт № ПТ 92 та декларацію про готовність до експлуатації обєкта серії ПТ № 01, видані ОСОБА_1 , щодо реконструкції квартири АДРЕСА_2 , скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на вказану квартиру, зобов`язати ОСОБА_1 привести в первісний стан вказану квартиру, шляхом знесення добудови до неї та паркану, який огороджує дану квартиру.

Зустрічний позов обґрунтований тим, що суміжним власником ОСОБА_1 протиправно було здійснено добудову до належної йому на праві власності квартири, яка виходить за існуючі раніше межі, без надання відповідного дозволу на виділення земельної ділянки для її будівництва та є самочинною. Вважає, що декларації про початок виконання будівельних робіт та про готовність об`єкта до експлуатації ОСОБА_1 отримані незаконно, а збудований паркан порушує його право на користування земельною ділянкою, яка перебуває в їх спільному користуванні.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 07 листопада 2018 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання нечинними та скасування декларації про початок виконання будівельних робіт № ПТ 69 від 13.12.2017 року та декларації про готовність до експлуатації об`єкта, який належить до І-ІІ категорії складності серії ПТ ; скасування державної реєстрації права власності ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_1 , що проведена державним реєстратором виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області Коршенко Л.В. 30.05.2016 року, номер запису 14773097; зобов`язання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 знести за власний рахунок самочинну добудову до квартири АДРЕСА_1 , з мансардним поверхом, загальною площею 154,8 кв.м. залишено без задоволення.

Зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Полтавській області про визнання незаконними та скасування декларації про початок виконання будівельних робіт ПТ 92, декларації про готовність обєкта до експлуатації ПТ 01, виданих ОСОБА_1 щодо реконструкції квартири АДРЕСА_2 ; скасування державної реєстрації права власності ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_2 ; зобов`язання ОСОБА_1 привести квартиру АДРЕСА_2 , до первісного стану шляхом знесення добудови до неї та паркану, який огороджує дану квартиру залишено без задоволення.

Не погоджуючись з рішенням суду в частині відмови в задоволенні його позовних вимог, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить рішення в оскаржуваній частині скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги повністю.

Зокрема посилається на те, що відповідачі здійснили самочинно прибудову до належної їм квартири за відсутності затвердженого проекту прибудови (реконструкції) спірної квартири, проекту землевиділення, дозволу на будівництво (реконструкцію) та погоджень з відповідними органами. Вважає, що спірна прибудова порушує його права, як співвласника та створює перешкоди у користуванні будинком та прилеглою територією, що залишилось поза увагою суду першої інстанції.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Рішення суду в частині відмови ОСОБА_3 в задоволенні його позовних вимог сторонами не оскаржується, а тому у колегії суддів відсутні підстави для його перегляду в цій частині.

Згідно п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом, ОСОБА_1 на праві власності належить квартира АДРЕСА_2 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло, виданим 19.11.2009 року.

Відповідачу ОСОБА_3 на праві власності належить квартира АДРЕСА_3 у вищезазначеному АДРЕСА_4 .

У Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно підставою реєстрації права власності ОСОБА_3 на квартиру зазначено рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 13 лютого 2015 року по справі № 524/10816/14-ц та декларація про готовність до експлуатації об`єкта, який належить до І-ІІ категорії складності серії ПТ № від 28.03.2017 року.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про незаконність отримання ОСОБА_3 декларації про початок виконання будівельних робіт та про готовність до експлуатації об`єкта, суд першої інстанції дійшов висновку, що вказані вимоги не ґрунтуються на законі, з огляду на положення статей 2, 27 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Стосовно вимоги ОСОБА_1 про знесення самочинної добудови, суд встановив відсутність доказів порушення його права, в зв`язку з чим відмовив в задоволенні вказаної вимоги.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду.

Матеріалами справи доводиться та не заперечується сторонами, що рішенням ХХІ сесії Кременчуцької міської ради від 26.06.2012 р. передано ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у приватну власність квартири АДРЕСА_5 та відповідно АДРЕСА_1 , у зв`язку з чим він був знятий з балансу УГЖЕП «Автозаводське».

Прибудинкова земельна ділянка знаходиться в спільному користуванні власників та відноситься до земель комунальної власності.

Сторонами по справі як власниками належних їм квартир здійснені реконструкції останніх.

Як вбачається із нотаріально посвідченої заяви ОСОБА_1 , останній надав згоду ОСОБА_2 на прибудову, на умовах які йому відомі, до квартири АДРЕСА_1 .

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 13 лютого 2015 року про поділ спільного майна подружжя за ОСОБА_3 було визнано право власності на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 154,8 кв.м., житловою площею 102,6 кв.м., яке на даний час є чинним.

На підставі вказаного рішення у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_3 було зареєстровано право власності на вказану квартиру.

03 березня 2017 року ОСОБА_3 подав декларацію про готовність до експлуатації об`єкта, який належить до І-ІІІ категорії складності, об`єкт: реконструкція квартири АДРЕСА_1 . Декларація була зареєстрована Держархбудінспекцією України.

Згідно ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Стаття 393 ЦК України, у якій ідеться про те, що правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 2 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 27 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі, зокрема, рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

У Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно підставою реєстрації права власності ОСОБА_3 на квартиру зазначено вказане судове рішення та декларація про готовність до експлуатації об`єкта, який належить до І-ІІ категорії складності серії ПТ від 28.03.2017 року.

Відповідно до п. 11 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою КМУ № 461 від 13.04.2011 року датою прийняття в експлуатацію об`єкта є дата реєстрації декларації або видачі сертифіката.

Орган державного архітектурно-будівельного контролю протягом десяти робочих днів з дня надходження декларації перевіряє повноту даних, зазначених у декларації, та забезпечує внесення інформації, зазначеної у декларації, до реєстру. У разі подання чи оформлення декларації з порушенням установлених вимог орган державного архітектурно-будівельного контролю повертає її замовнику (його уповноваженій особі) з письмовим обґрунтуванням причин повернення у строк, передбачений для її реєстрації. (п.п. 18-19 Порядку№ 461 від 13.04.2011 року).

Між тим, заявляючи вимоги про визнання нечинним та скасування декларації про початок виконання будівельних робіт та декларації про готовність до експлуатації об`єкта, відповідач не зазначив відповідачем компетентний орган Державну архітектурно-будівельну інспекцію України в особі Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Полтавській області, зазначивши останніх лише в якості третьої особи.

Таким чином, позивачем ОСОБА_1 не вірно визначено процесуальне становище учасників процесу, з огляду на те, що вимоги до третіх осіб не заявляються та відповідно на них не покладаються обов`язки вчинити дії по відновленню порушеного права чи інтересу позивача.

Крім того, заслуговує на увагу висновок суду першої інстанції про те, що позивачем за первісним позовом не доведено обставин, на які він посилається в обґрунтування заявлених вимог, що є обов`язковим з точки зору диспозитивності та вимог ст. 77 ЦПК України.

Так, позивачу ОСОБА_1 було необхідно довести факт порушення його прав діями іншого співвласника ОСОБА_3 внаслідок здійсненних останнім реконструкцій шляхом добудови мансардного поверху.

Матеріали справи не містять з приводу цієї обставини жодних доказів, окрім згадування в самому тексті позовної заяви раніше проведеного на замовлення ОСОБА_1 експертного дослідження в межах іншої справи.

Також погоджується колегія суддів з твердженням суду першої інстанції про те, що по справі відсутні достатні правові підстави для задоволення вимоги про знесення за власний рахунок відповідача ОСОБА_4 самочинної добудови до квартири АДРЕСА_3 .

Питання про знесення самочинного будівництва урегульовано ст. 376 ЦК України та роз`яснено в Постанові Пленуму ВССУ №6 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами статті 376 ЦК України», з яких вбачається, що такий спосіб захисту як знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише у разі, коли використані усі передбачені законодавством України заходи щодо врегулювання та притягнення винної особи до відповідальності.

Крім того, при розгляді справ з вимогами про знесення самочинного будівництва повинна проводитись відповідна будівельно-технічна експертиза, яка, крім іншого визначає конструктивні елементи самочинного будівництва, підлягаючі знесенню.

По даній справі така експертиза не проводилась, позаяк позивачем не ініціювалось питання про її проведення.

Натомість, з позовних вимог останнього вбачається, що ним поставлено питання про знесення всієї квартири як об`єкту самочинного будівництва, а не лише здійснених до неї забудов. Разом з цим, позивачем фактично не доведено, що знесення спірної будівлі є єдиним можливим способом поновлення його прав.

За вказаних обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для задоволення первісного позову.

Апеляційна скарга не містить нових фактів чи доказів, які б спростували такі висновки місцевого суду.

Так, посилання апелянта на вимоги статті 8 ЗУ «Про основи містобудування», яка передбачала необхідність отримання дозволу відповідних Рад народних депутатів для здійснення спорудження об`єктів містобудування незалежно від форм власності, виключена на підставі Закону N 509-VI від 16.09.2008 та на момент подання ОСОБА_3 оспорюваних декларацій втратила чинність.

Згідно ч.1, 5 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. ст. 76, 77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

ОСОБА_1 , звертаючись до суду з вимогою зобов`язати відповідачів знести добудову до квартири АДРЕСА_3 , вказував, що зазначена добудова є самочинною та порушує його право, як власника квартири АДРЕСА_5 , проте належних, допустимих та достовірних доказів на підтвердження зазначених вимог не надав, як і не надав доказів того, що спірна добудова є незаконною, а її знесення є єдиним способом захисту його права, як власника квартири АДРЕСА_5 .

Наведені в апеляційній скарзі доводи фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди апелянта з висновками суду першої інстанції та з їх оцінкою, а тому не дають підстав для висновку про неправильне застосування місцевим судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.1, 375, 382, 383, 384 ЦПК України колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 7 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 31 липня 2019 року.

Судді: Обідіна О.І. Бутенко С.Б. Прядкіна О.В.