___________________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/520/1218/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.07.2019 року

Київський районний суд м.Одеси у складі головуючого судді Бескровного Я.В. при секретарі Бундєвій Я.І., розглянувши в м.Одесі в приміщенні суду справу за позовом ОСОБА_1 до Одеської міської ради, Виконавчого комітету Одеської міської ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору Управління земельних ресурсів Департаменту комунальної власності Одеської міської ради, Перша Одеська державна нотаріальна контора, Управління архітектури та містобудування Одеської міської ради, Головне Управління Держгеокадастру в Одеській області про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні власністю, визнання протиправним і скасування рішення органу місцевого самоврядування, визнання недійсними правочинів, визнання недійсними державних актів, скасування державної реєстрації, зобов`язання не перешкоджати у користуванні земельною ділянкою та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Третя Одеська державна нотаріальна контора про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 звернулася до суду з даним позовом, який остаточно було уточнено 3.11.2016р. та просила суд усунути їй перешкоди у праві власності 21/100 частинами домоволодіння АДРЕСА_1 шляхом визнання незаконним в частині рішення Одеської міськради №1220-XXIV від 26.03.2003р.; державних актів про право власності на земельну ділянку 0,0934га кадастровий НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 та НОМЕР_4 - недійсними та припинення права власності ОСОБА_7 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 і ОСОБА_4 на земельну ділянку за вказаною адресою, а також зобов`язання останніх не чинити перешкоди у користуванні земельною ділянкою площею 0,483га за тією ж адресою.

Позов вмотивовано тим, що передача земельної ділянки під будинком у власність була здійснена без узгодження її меж з суміжним землекористувачем - ОСОБА_8 , спадщину після смерті якої прийняла позивач ОСОБА_6 , тобто приватизація земельних ділянок пройшла без участі співвласника 21/100 частини житлового будинку за вказаною адресою.

ОСОБА_3 , не погоджуючись з цим позовом, подала зустрічний позов, у якому просила суд визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину ОСОБА_1 від 23.07.20104р. недійсним. Цей позов вмотивовано тим, що 21/100 частину домоволодіння АДРЕСА_1 у 1979р. було продано ОСОБА_9 , а спадщину ОСОБА_6 прийняла від померлої ОСОБА_8 , а оскільки факту того, що ОСОБА_9 та ОСОБА_8 у судовому порядку не встановлювалося, то зустрічний позов слід задовольнити.

У судовому засіданні Представник позивача ОСОБА_6 позов підтримала, просила його задовольнити, заперечувала проти задоволення зустрічного позову.

Представник ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та сам ОСОБА_2 , який також є представником ОСОБА_5 проти первісного позову заперечували, посилаючись на пропуску позивачем позовної давності.

Представники Управління земельних ресурсів Департаменту комунальної власності Одеської міської ради, Управління архітектури та містобудування Одеської міської ради, Головного Управління Держгеокадастру в Одеській області проти задоволення первісного позову заперечували, вважаючи його безпідставним, просили задовольнити зустрічний позов.

Представник першої Одеської державної нотаріальної контори у судове засідання не прибув, повідомлявся належним чином про час та місце слухання справи.

Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного.

Згідно ст.82ч.4 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Апеляційний суд Одеської області прийняв рішення від 11.11.2013р. у справі № 1512/2-2454/11, яким рішення Київського районного суду м. Одеси від 31.05.2013р. в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_7 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_10 про вселення ОСОБА_1 в житловий будинок АДРЕСА_1 , про зобов`язання відповідачів ОСОБА_7 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_10 не перешкоджати ОСОБА_1 в користуванні житловим будинком та надвірними спорудами за адресою АДРЕСА_1 скасувати.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_7 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_10 про вселення ОСОБА_1 в житловий будинок АДРЕСА_1 ; про усунення перешкоди ОСОБА_1 з боку відповідачів ОСОБА_7 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_10 в користуванні житловою кімнатою в літ. «А» 1-4, площею 13,90 кв.м. шляхом зобов`язання відповідачів ОСОБА_7 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_10 поновити двірний отвір в коридор 1-1 з боку кімнати 1-4 площею 13,90 кв.м; про зобов`язання не перешкоджати позивачу ОСОБА_1 , власнику 21/100 частини житлового будинку користуватися житловим будинком і надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1 - відмовити.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 31.05.2013р. в частині відмови за зустрічним позовом ОСОБА_7 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_10 до ОСОБА_1 про зобов`язання повернути в натурі ОСОБА_7 майно, яке передано по договору купівлі-продажу від 09.01.1979 р., який був укладений між ОСОБА_7 і ОСОБА_9 , а саме, повернути житлову площу розміром 8,0кв.м, яка в договорі купівлі-продажу зазначена як «кімната 1-4 літ. «А» площею 8,0кв.м», за адресою АДРЕСА_1 ; зобов`язати ОСОБА_1 анулювати запис в державному реєстрі нерухомого майна про реєстрацію права власності на 21/100 частину домоволодіння АДРЕСА_1 , яке зареєстровано за нею на підставі свідоцтва про право власності на спадкове майно залишено без змін.

Цим судом, та зазначеним рішенням Апеляційного суду Одеської області прийнятого 11.11.2013р. у справі № 1512/2-2454/11 встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 09.01.1979р., який був укладений між ОСОБА_7 і ОСОБА_9 (мати позивача ОСОБА_1 ), покупець Соломаха купила 21/100 частину житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 , та яка складається в цілому з однієї кам`яної житлової будівлі, загальна площа якої становить 46,4 кв.м та надвірних споруд. Будинок цей розташований на земельній ділянці розміром 4.800 кв.м.

В договорі купівлі-продажу чітко зазначено, що в користування покупця відходить із житлової будівлі, зазначеної на схематичному плані піл літ. «А» під індексами: 1-4 житлова кімната загальною площею 8,0 кв.м., сарай під літ. «Б», забори № 1-3, мощення 1.

Після смерті матері, ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , позивач ОСОБА_1 23.07.2004р. отримала свідоцтво право власності на спадщину за заповітом, на спадкове майно, яке складається з 21/100 частини житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 .

Отже право власності ОСОБА_1 на спірне домоволодіння є похідним від права власності її мати ОСОБА_9

За договором купівлі-продажу від 09.01.1979р. ОСОБА_9 придбала 21/100 частину домоволодіння, але при цьому було чітко визначено, що входить в цю частину, із житлової будівлі, зазначеної на схематичному плані піл літ. «А» під індексами:1-4 житлова кімната загальною площею 8,0 кв.м, сарай під літ. «Б», забори № 1-3, мощення 1.

На підставі правовстановлюючих документів, позивач ОСОБА_1 набула право власності на 21/100 частину спірного домоволодіння, що складається з житлового приміщення в літ. «А» 1-4, загальною площею 8,0 кв.м., сараю під літ. «Б», забори № 1-3, мощення 1, про що 23.07.2004р. видано свідоцтво про спадщину за заповітом, завірене Третьої Одеською державною нотаріальною конторою та зареєстровано в реєстрі за №102392.

Також встановлено, що ні ОСОБА_9 , ні позивач ОСОБА_1 ніколи не користувалися кімнатою в літ. «А» площею 13,90кв.м.

На час укладання договору купівлі - продажу від 09.01.1979р. між ОСОБА_7 і ОСОБА_9 в будинку під літ «А» існувала кімната 1-4, загальною площею 8,0кв.м, що підтверджується технічним планом забудови, кімнатою вказаною площею спадкодавець ОСОБА_9 і її донька, спадкоємець ОСОБА_1 також не користувалися.

На підставі рішення виконавчого комітету Київської районної ради № 265 від 05.05.1989р. була узаконена перебудова кімнати 8,0 кв.м., яку провів померлий ОСОБА_7

Внаслідок перебудови і зняття перегородки кімната площею 8,0кв.м. збільшилася в житлову кімнату площею 13,90 кв.м, що підтверджується технічним паспортом на будинок.

Таким чином встановлено, що у житловому будинку під літ. «А» взагалі відсутня житлова кімната 1-4 площею 8,0кв.м.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 12.04.2001р. за позовом ОСОБА_9 до ОСОБА_7 про визнання права власності на реконструйовану кімнату площею 13,90 кв.м. в будинку літ. «А», в задоволенні позовних вимог ОСОБА_9 відмовлено.

Сторона позивача ОСОБА_1 не надала суду доказів, що відповідачі чинять їй перешкоди у користуванні земельною ділянкою площею 0,4853га.

Матеріалами справи підтверджено, що будинок літ. «Б», це окрема забудова, яка розташована на земельній ділянці, яка рішенням Київського районного суду від 22.03.2002 р., що набрало законної сили, передана у користування ОСОБА_1 . Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 22.03.2002р. встановлений порядок користування земельною ділянкою в АДРЕСА_1 . Також встановлено, що земельні ділянки відокремлені парканом, мають окремі входи, земельна ділянка, яка передана в користування відповідачів ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , ними приватизована.

Сторони по справі є співвласниками домоволодіння АДРЕСА_1 , при цьому:

позивачу ОСОБА_1 належить 21/100 частина, яка складається: 1-4 житлова кімната загальною площею 8,0кв.м в літ «А», сарай під літ. «Б», забори № 1-3, мощення 1;

ОСОБА_7 , спадщину після смерті якого прийняв ОСОБА_2 , - 24/100 частини;

ОСОБА_2 19/100 частин

ОСОБА_4 9/50 частин

ОСОБА_10 9/50 частин вказаного домоволодіння.

У житловому будинку під літ. «А» відсутня житлова кімната 1-4 площею 8,0кв.м.

На підставі договору купівлі-продажу від 09.01.1979 р., ОСОБА_9 (мати позивача ), стала власником 21/100 частини домоволодіння по АДРЕСА_1 .

На підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 23.07.2004р. власником 21/100 частки вказаного домоволодіння є позивач.

Законність угоди, договору купівлі-продажу від 09.01.1979р. неодноразово перевірялась. В задоволенні позовних вимог ОСОБА_7 до ОСОБА_9 про визнання недійсним договору купівлі-продажу частини житлового будинку відмовлено (а.с.99, т.3). Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 15.07.1988р. в задоволені позову прокурора Київського району м. Одеси до ОСОБА_7 , ОСОБА_9 про визнання недійсним договору купівлі - продажу частини домоволодіння - відмовлено.

26.03.2003р. Одеська міська рада прийняла спірне рішення №№1220-XXIV, яким передала для будівництва та обслуговування:

- земельну ділянку площею 0,1932 га з кадастровим НОМЕР_5 за адресою АДРЕСА_1 у спільну сумісну власність ОСОБА_7 , та ОСОБА_4 ;

- земельну ділянку площею 0,0934 га з кадастровим НОМЕР_1 за адресою АДРЕСА_1 у власність ОСОБА_2 ;

- земельну ділянку площею 0,968 га з кадастровим НОМЕР_2 за адресою АДРЕСА_1 у власність ОСОБА_10

Зазначеним особам на ці земельні ділянки видано державні акти на землю.

Судом встановлено, що така передача земельних ділянок відбулася без узгодження меж цих ділянок з співвласником ОСОБА_9 , та у порушення вимог ст.89 ЗК України - не передана співвласнику житлового будинку - ОСОБА_9 , яка на той час була співвласником житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 у розмірі 21/100 частини.

Однак, суд вважає, що позивач ОСОБА_6 пропустила трьохрічний строк на звернення до суду з захистом права, який передбачено ст.256 ЦК України, про що у справі заявлено стороною ОСОБА_2 та ОСОБА_4 .

Згідно ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Суд встановив, що 10.07.2006р. ОСОБА_6 зверталася до Київського районного суду м.Одеси суду з позовом про усунення перешкод у користування власністю під час розгляду якого були оглянуті державні акти, які є предметом спору у цій справі, тобто позивачу було відомо про приватизацію зазначених площ земельної ділянки за вказаною адресою.

Крім того, у 2007р. позивач ОСОБА_6 зверталася до прокуратури Київського району м.Одеси (справа №615 Ж 04) зі скаргою на рішення Київського районного суду м.Одеси від 19.03.2002р. у справі №2-157/02) щодо приватизації зазначених земельних ділянок, за результатами перевірки якої прокуратура повідомила ОСОБА_6 про відсутність порушень чинного на той час законодавства.

Відповідно до ст.267ч.4 ЦПК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено у спорі, є підставою для відмові у позові.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач ОСОБА_6 пропустила встановлений Законом трьохрічний строк на звернення до суду з позовом про захист порушеного, на її думку, права, а тому у задоволенні первісного позову слід відмовити.

Щодо зустрічного позову суд вважає зазначити наступне.

Суд встановив, що прізвище мати позивача за первісним позовом ОСОБА_6 в зазначеній вище угоді купівлі-продажу 21/100 частини будинку АДРЕСА_1 зазначалося на російській мові як « ОСОБА_6 », тоді як у спірному свідоцтві зазначено, що ОСОБА_6 приймає спадщину після смерті « ОСОБА_8 ». Існування такої розбіжності сторона позивача за зустрічним позовом вважає підставою для подачі та задоволення зустрічного позову.

Згідно ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Позивач за зустрічним позовом не надала суду доказів того, що вона є співвласником будинку за адресою АДРЕСА_1 . ОСОБА_3 згідно державного акту про право власності на земельну ділянку площею 0,1932 га серії НОМЕР_6 кадастровий № НОМЕР_3 є співвласницею земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 , на підставі договору дарування від 17.12.2003р.

Оскільки спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), то сторона позивача за зустрічним позовом, у порушення вимог ст.81ч.1 ЦПК України, не довела суду яке саме її право на земельну ділянку 0,1932 га і чим порушується, не визнається або оспорюється оспорюваним свідоцтвом про право на спадщину ОСОБА_1 від 23.07.20104р. видане Третьою Одеською державною нотаріальною конторою та зареєстроване в реєстрі за №1-2392, а тому у задоволенні зустрічного позову слід також відмовити.

Керуючись ст. 4-13,76-89,258-273 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні первісного та зустрічного позовів відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду упродовж 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Бескровний Я. В.