Номер провадження: 22-ц/813/906/19
Номер справи місцевого суду: 509/2914/16-ц
Головуючий у першій інстанції Кочко В.К.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.07.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого Сєвєрової Є.С.,

суддів: Вадовської Л.М., Ващенко Л.Г.,

за участю секретаря Чепрас А.І.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

відповідач Овідіопольська районна державна адміністрація

третя особа Громадська організація «Авангард-2»

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 10 жовтня 2017 року у складі судді Кочко В.К.,

встановив:

У серпні 2016 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 та Овідіопольської районної державної адміністрації, третя особа: ГО «Авангард-2» про:

- визнання недійсним розпорядження Овідіопольської районної державної адміністрації Одеської області від 06.10.2005 №807 щодо передачі у приватну власність ОСОБА_3 земельної ділянки № НОМЕР_1 площею 0,060 га для ведення садівництва в ГО «Авангард-2» Прилиманської сільської ради Овідіопольського району Одеської області;

- визнання недійсним державного акту про право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 про передачу у власність ОСОБА_3 ділянки за №244 в ГО «Авангард-2» Прилиманської сільської ради Овідіопольського району Одеської області площею 0,060 га для садівництва.

В позові зазначила, що в 1991 році набула членство в садівничому товаристві «Тепличний», в якому за нею було закріплено земельну ділянку № НОМЕР_3 площею 0,060 га. В тому ж році, їй як члену товариства було видано членську книжку садовода. Виділена їй земельна ділянка передана іншому члену товариства ОСОБА_4 . З приводу незаконного вилучення в неї ділянки вона звернулася до правління садівничого товариства. За клопотанням голови реорганізованого СТ «Тепличний» в ГО «Авангард-2», Овідіопольською районною державною адміністрацією їй було виділено вільну земельну ділянку у вказаному об`єднанні за №197. На підставі протоколу зборів членів правління об`єднання №24 від 24.07.2009 присвоєно номер земельній ділянці, що була виділена під №244 замість №197, та напроти ділянці, що була виділена ОСОБА_3 (нині її спадкоємець - син ОСОБА_2 ), присвоєно №197 замість №244. Фактичне користування суміжними земельними ділянками, які вони займали до зміни нумерації, не змінилося, змінилася лише нумерація. В 2010 році позивач звернулася до проектної землевпорядної організації з приводу виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку. Відповідно до розпорядження Овідіопольської районної державної адміністрації від 07.06.2010 №619, їй було передано безоплатно у власність земельну ділянку в ГО «Авангард-2» на території Прилиманської сільської ради Овідіопольського району. У вказаному розпорядженні визначено, що їй передається у власність ділянка в ГО «Авангард-2» за № НОМЕР_1 загальною площею 0,0596га для ведення садівництва. В НОМЕР_4 році позивачка не мала змоги отримати державний акт на вказану ділянку через сімейні обставини. Згодом їй стало відомо, що ОСОБА_3 , яка є суміжним із нею землекористувачем та користувалася земельною ділянкою № НОМЕР_5 , здійснила приватизацію земельної ділянки за № НОМЕР_1 . З державного акту про право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 , виданий ОСОБА_3 , вбачається, що їй було передано у власність ділянку АДРЕСА_1 «Авангард-2» Прилиманської сільської ради Овідіопольського району площею 0,060га для ведення садівництва. Вказаний державний акт видано 14.11.2005 Овідіопольським відділом земельних ресурсів на підставі розпорядження Овідіопольської районної державної адміністрації від 06.10.2005 року за №807. Отже, позивач вважає, що при приватизації ділянки ОСОБА_3 у 2005 році, нею було приватизовано ділянку, яку вона фактично не займала та яка їй не виділялася, а лише мала помилково присвоєний №244 замість №197. Тому, передача у власність ОСОБА_3 ділянки № НОМЕР_1 є незаконною.

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 10 жовтня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу в якій просить скасувати рішення та прийняти нове про задоволення позову. В скарзі вказує на те, що висновок суду про пропуск строку позовної давності позивачем є помилковим так як визначитися з порушенням своїх прав, як користувача земельної ділянки, позивач змогла лише в 2016 році, коли впевнилася в їх порушені, а саме приватизацією ОСОБА_3 саме тієї ділянки, яка була виділена позивачу та знаходилася у користуванні позивача.

В запереченнях на апеляційну скаргу відповідач просив суд в задоволенні позову відмовити, рішення суду першої інстанції залишити без змін, пославшись на те, що його покійній матері на підставі приватної власності належала земельна ділянку № НОМЕР_1 в ГО « АДРЕСА_2 ». На вказану земельну ділянку у 2005 році було видано державний акт про право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_2 та присвоєно кадастровий номер НОМЕР_6 . Отже, Овідіопольська районна державна адміністрація не мала права видавати розпорядження №619 від 07.06.2010 про безоплатну передачу земельної ділянки №244 в ГО «Авангард-2». Крім того ОСОБА_5 не є належним відповідачем у даній справі так як позивачу належала земельна ділянка за № НОМЕР_3 у садівничому кооперативі «Тепличний». Вказана ділянка передана у власність ОСОБА_4 . Таким чином, позивач повинна була оскаржувати дії правління садового товариства які стосувалися позбавляння її земельної ділянки. Крім того, її відомості які було надані при поданні позову не відповідають дійсності. Мати відповідача була членом СК "Авангард-2" та отримала спочатку садову книжку на ділянку № НОМЕР_1 , а потім у 2005 році отримала державний акт про право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_2 та присвоєно кадастровий номер НОМЕР_6 . ОСОБА_2 також став членом ГО «Авангард-2 та отримав у користування земельну ділянку за №197. Після смерті матері він звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після матері, у тому числі на вказану земельну ділянку. ОСОБА_1 обіцяла матері ОСОБА_3 розрахуватися за вищевказану земельну ділянку, однак виплату коштів вона відклала. Докази того, що його мати отримала кошти відсутні. Вказанні обставини можуть підтвердити свідки які не були допитані під час розгляду справи у суді першої інстанції, а саме: ОСОБА_6 (співмешканець матері відповідача) та ОСОБА_7 , який є двоюрідним братом вищевказаного свідка та може підтвердити вказанні обставини. Крім того, враховуючи, що правовідносини, на які посилається позивач, мали місце в жовтні 2010 року, а позовна заява подана 2016 року, строк позовної давності сплинув.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача, відповідача, їх представників та представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_1 в 1991 році набула членство в садівничому кооперативі «Тепличний», який в подальшому було реорганізовано в ГО «Авангард-2, та за нею в 1996 році було закріплено земельну ділянку № НОМЕР_3 площею 0,060 га, видано членську книжку садовода.

В той же час ОСОБА_3 з 07.09.2002 була членом ГО «Авангард-2» та за нею закріплена земельна ділянка № НОМЕР_1 .

Відповідно до державного акту на землю від 14.11.2005 ОСОБА_3 на підставі розпорядження Овідіопольської районної державної адміністрації від 06.10.2005 №807 набула право власності на земельну ділянку № НОМЕР_1 площею 0,060 га., вказаній ділянці присвоєно кадастровий номер НОМЕР_6 .

В наступному земельна ділянка, яка була передана ОСОБА_1 за №354 приватизована ОСОБА_4 , у зв`язку з чим ОСОБА_1 21.07.2006 звернулася з клопотанням до голови ГО «Авангард-2, за результатом розгляду якого, вирішено виділити ОСОБА_1 земельну ділянку № НОМЕР_5 площею 0,06 га замість ділянки № НОМЕР_3 .

З копії книжки члена садовода вбачається, що у позивача змінилася нумерація її земельної ділянки з № НОМЕР_3 на №197.

Згідно з актом обстеження земельних ділянок ОСОБА_3 та ОСОБА_1 від 03.04.2009 було встановлено, що земельна ділянка № НОМЕР_1 передана для ведення садівництва у власність ОСОБА_8 .З у відповідності до генерального плану забудови СК „Авангард-2 та запису у садівничій книжці, але фактично ОСОБА_3 користується земельною ділянкою № НОМЕР_5 (згідно генерального плану), на вказаній земельній ділянці розташований її будинок. За даними СК „Авангард-2, ділянкою № НОМЕР_5 користується ОСОБА_1 . Фактично ОСОБА_3 користується земельними ділянками загальною площею близько 0,12 га (земельна ділянка №197 - по генеральному плану, частина земельної ділянки № НОМЕР_1 , та частиною земель загального користування - поза червоною лінією забудови). Другою частиною земельної ділянки № НОМЕР_1 користується ОСОБА_9 , якому у власність передана земельна ділянка № НОМЕР_7 , яка межує із ділянкою №244. ОСОБА_9 також самовільно зайняв частину проїзду. Таким чином, ОСОБА_1 не може користуватися земельною ділянкою № НОМЕР_1 , яка, згідно з записом у садівничій книжці, закріплена за нею.

З протоколу зборів членів правління ГО «Авангард-2» від 24.07.2009 вбачається, що за результатами зборів було розглянуто заяви ОСОБА_3 та ОСОБА_1 про зміну нумерації земельних ділянок та видачі нових книжок садоводів. Вирішено змінити нумерацію земельних ділянок та ділянці ОСОБА_1 замість №197 присвоїти №244, а ОСОБА_3 замість №244 присвоїти №197.

Також ОСОБА_3 в своїй заяві вказала, що вона на час проживання на ділянці №197 будь-яких претензій до ділянки № НОМЕР_1 не має.

З копії членської книги садовода вбачається, що відбулася зміна нумерації земельної ділянки ОСОБА_1 з №197 на №244.

Архівна копія від 27.04.2017 рішення про передачу громадянам України у власність земельних ділянок на території Прилиманської сільської ради Овідіопольського району для ведення садівництва та ситуаційна схема додаток до акта встановлення в натурі меж земельної ділянки (а.с.182-183,т.1) свідчить про те, що в 2005 році ОСОБА_3 була надана земельна ділянка площею 0,060 га розташована таким чином, що межує з земельною ділянкою ОСОБА_9 (№245), то цілком узгоджується зі загальною схемою розташування земельних ділянок та іншими доказами у справі.

Надалі, як вбачається з пояснень сторін та наданих письмових доказів, з`ясувалося, що ОСОБА_3 фактично користується двома земельним ділянками, з яких лише на одну має правовстановлювальні документи, та розташувала на земельній ділянці № НОМЕР_5 належний їй садівничий будинок. Отже, на час надання ділянки № НОМЕР_5 такі обставини не були враховані ГО «Авангард-2», яке надало ОСОБА_1 ділянку, яка фактично не була вільною.

Зважаючи на викладене, встановленим слід вважати те, що на час видачі державного акту ОСОБА_3 нумерація ділянок не була зміненою, остання отримала у власність ділянку, яка на той час відповідала №244, що підтверджується викладеними документами.

Зміна нумерації земельних ділянок здійснена ГО «Авангард-2», вже після отримання у встановленому порядку правовстановлювальних документів ОСОБА_3 , з метою усунення того, що ОСОБА_1 надана ділянка, яка була фактично зайнята будинком ОСОБА_3 та не була вільною.

Разом із тим, з плану земельних ділянок вбачається, що ділянки № НОМЕР_5 , № НОМЕР_1 існували на плані, їх розташування навіть за порядком цифр свідчить про те, що ділянка № НОМЕР_1 знаходиться між ділянками №197 та № НОМЕР_7 .

На підставі розпорядження Овідіопольської районної державної адміністрації від 07.06.2010 №619 передано безоплатно у власність ОСОБА_1 земельну ділянку № НОМЕР_1 загальною площею 0,0596 га.

Згідно з довідкою відділу Держкомзему в Овідіопольському районі від 20.12.2010 земельну ділянку площею 0,0596 га за зазначеним № НОМЕР_1 , передано у безоплатне користування ОСОБА_1 та присвоєно кадастровий номер НОМЕР_8 .

Отже, земельна ділянка № НОМЕР_1 площею 0,0596 га у відповідності до довідки Держкомзему в Овідіопольському районі від 20.12.2010 має кадастровий номер НОМЕР_8 , державний акт на землю ОСОБА_3 свідчить про те, що земельній ділянці № НОМЕР_1 площею 0,060 га, присвоєно кадастровий номер НОМЕР_6 .

Викладене не дає підстав вважати доведеним, що ОСОБА_3 неправомірно отримала у власність ту земельну ділянку, право на яку мала ОСОБА_1 , кадастрові номери ділянок свідчать про те, що ділянки не є тотожними.

При цьому належні та допустимі докази відповідності кадастрових номерів ділянок їх порядковим номерам не надані, факт існування однієї нумерації на час видачі оспорюваних документів та її подальшої зміни є підтвердженим, проте не доведеним є факт невідповідності таких обставин на час видачі державного акту ОСОБА_3 , а також того, що первісна нумерація була помилковою.

Водночас встановленим також слід вважати факт зайняття ОСОБА_3 земельної ділянки площею, яка перевищувала ту, на яку вона мала право за державним актом, що вбачається з актів ГО «Авангард-2».

Проте за відсутності належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_1 надана земельна ділянка № НОМЕР_1 із відповідним кадастровим номером, а також доказів у вигляді висновків спеціалістів про межі ділянок та їх розміри, вимоги позивачки у спосіб визнання недійсним державного акту є недоведеними, тому задоволенню не підлягають.

З врахуванням викладеного, встановленим слід вважати те, що на ділянці №197, яка була надана ОСОБА_1 , розташований будинок ОСОБА_10 , що визнавалося сторонами, відтак ОСОБА_1 має право вимоги, проте в інший спосіб, аніж визнання державного акту недійсним.

05.12.2015 ОСОБА_3 померла.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , який є сином ОСОБА_3 звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини.

З матеріалів спадкової справи вбачається, що відповідач є єдиним спадкоємцем майна ОСОБА_3 .

Враховуючи, що спір стосується земельної ділянки, яка надавалася у користування ОСОБА_3 , ОСОБА_2 є належним відповідачем у даній справі.

Посилання відповідача на те, що ОСОБА_1 передавалася земельна ділянка № НОМЕР_3 спростовується вищенаведеним.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову виходив з того, що позивачем пропущений строк позовної давності, проте вказані судом підстави для відмови в задоволенні позову є передчасними.

У ЦК позовну давність визначено як строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст. 256 цього Кодексу). Тобто позовна давність встановлює строки захисту цивільних прав.

Загальна позовна давність встановлена тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Відповідно до ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Для правильного застосування ч. 1 ст. 261 ЦК України при визначенні початку перебігу позовної давності має значення не тільки безпосередня обізнаність особи про порушення її прав, а й об`єктивна можливість цієї особи знати про обставини порушення її прав.

Виходячи з вимог ст. 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстави його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності за відсутності поважних причин її пропущення, наведених позивачем.

Суд першої інстанції фактично не встановив та не визначив, в який спосіб та ким порушене право ОСОБА_1 , обмежився узагальнюючим висновком про пропуск строку, фактичні обставини повно та всебічно не встановив.

Зважаючи на викладене, а також те, що підстави для задоволення позову відсутні, проте суд першої інстанції відмову в задоволенні позову обґрунтував пропуском строку, то апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду - зміні в частині підстав та мотивів відмови в задоволенні позову, викладених вище.

Керуючись ст.ст. 374, 376,382, 383, 384 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 10 жовтня 2017 року змінити в частині мотивів та підстав відмови в задоволенні позову ОСОБА_1 .

В решті рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови підписано 02.08.2018.

Головуючий:

Судді: