Справа № 342/1301/19
Провадження № 2/342/809/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2019 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Ничик Г.І.,

з участю: секретаря судового засідання Петруняк Н.А., представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду в м. Городенка цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на житловий будинок та господарські будівлі в порядку спадкування за заповітом,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 , в якому просить визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 . Позовні вимоги мотивував тим, що 17 листопада 2016 року ОСОБА_4 вчинив заповіт, яким заповів йому житловий будинок, господарські будівлі та споруди, земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку в АДРЕСА_1 . Заповіт посвідчений в присутності двох свідків секретарем Незвиської сільської ради, ніким не скасовувався та не оскаржувався. Житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1 , належав колгоспному двору, головою якого була ОСОБА_5 , однак свідоцтво про право власності на домоволодіння втрачене спадкодавцем. Для будівництва та обслуговування житлового будинку була виділена земельна ділянка площею 0,07 га. Згідно технічного паспорта, виготовленого ОКП «Коломийське МБТІ», житлове господарство складається з житлового будинку, позначеного на схемі в технічному паспорті літерою «А», загальною площею 61,5 кв.м, житловою площею 15,6 кв.м., двох навісів та огорожі. Будівництво житлового будинку здійснено у 1923 році. Ринкова вартість даного господарства становить 52275 грн. За результатами проведення технічного обстеження житлового будинку встановлено його відповідність вимогам надійності та можливість безпечної експлуатації. ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . З метою реалізації своїх спадкових прав позивач звернувся до Городенківської районної державної нотаріальної контори, однак нотаріус відмовила йому у видачі документів на спадщину на житлове господарство через відсутність правовстановлюючих документів спадкодавця на будинок. Згідно виписки з інвентаризаційних матеріалів ОКП «Коломийське МБТІ» житловий будинок, який входить до складу спадщини, належав ОСОБА_5 , як голові колгоспного двору. Станом на 15.04.1991 (дата припинення колгоспних дворів) у житловому господарстві проживали: голова двору ОСОБА_5 та її співжитель ОСОБА_6 . Останній помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , а ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 . Після її смерті єдиним спадкоємцем був рідний брат ОСОБА_4 . Він подав у Городенківську державну нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини, однак до дня своєї смерті він не отримав свідоцтво про право на спадщину. У зв`язку з цим позивач позбавлений позасудових способів захисту своїх прав спадкоємця.

В підготовчому засіданні представник позивача - адвокат Ігнатюк Л.В. підтримала позовні вимоги з наведених в позові підстав, просить позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в підготовче засідання не з`явився, надіслав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечує щодо задоволення позову, на частку у колгоспному дворі не претендує.

Передбачених ч.2 ст.198 ЦПК України підстав для відкладення підготовчого засідання судом не встановлено, судом прийнято рішення про проведення підготовчого засідання за відсутності представника відповідача.

Частина 3 ст.200 ЦПК України визначає, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Оскільки відповідач визнає позов, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити у підготовчому засіданні. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Суд, заслухавши вступне слово представника позивача, дослідивши письмові докази, дійшов наступного.

Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2003 р.) визначено, що якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

За ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності.

Копія виписки з інвентаризаційних матеріалів ОКП «Коломийське МБТІ» № 8901 від 12.03.2019, видана згідно архівних даних Коломийського МБТІ станом на 31.12.2012, свідчить, що в реєстровій книзі під реєстровим № 78 за ОСОБА_5 , як головою колгоспного двору, зареєстровано право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 згідно свідоцтва про право власності, виданого Городенківським РВК 31.08.1988 на підставі рішення цього ж виконкому № 148 від 10.08.1988.

Про те, що житловий будинок, в якому проживала ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , розташований в АДРЕСА_1 , стверджується довідкою № 780, виданою 25.10.2019 виконкомом Незвиської сільської ради.

Станом на 15.04.1991 в житловому будинку в АДРЕСА_1 були зареєстровані: голова двору ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , співжитель ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується довідкою № 782, виданою 25.10.2019 виконкомом Незвиської сільської ради.

ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , запис за № 21 від 04 вересня 2003 р. в книзі реєстрації актів про смерть, що стверджено копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого Незвиською сільською радою Городенківського району.

За заповітом, посвідченим 03.03.1999 секретарем виконкому Незвиської сільської ради, зареєстрованим в реєстрі за № 15, ОСОБА_5 , жителька АДРЕСА_1 , все своє майно: житловий будинок із надвірними спорудами, землю, всі цінні папери, майнові, земельні сертифікати і все те, що їй належатиме на законом заповіла своєму брату ОСОБА_4 .

Про те, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , є рідними сестрою та братом, свідчать копії їх свідоцтв про народження, відповідно: серії НОМЕР_2 , виданого 02 червня 1978 р., серії НОМЕР_3 , виданого 10 лютого 2003 р., де зазначено, що їх батьками є ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 у віці 88 років в с. Незвисько Городенківського району, актовий запис № 7 від 11 травня 2016 р., що стверджено копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 , виданого Незвиською сільською радою Городенківського району. Внаслідок її смерті відкрилася спадщина.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини, вказано в ч. 1 ст. 1222 ЦК України. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийняття спадщини це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Ч.1 ст.1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, визначено ч.2 ст.1220 ЦК України.

ОСОБА_5 на день смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) була зареєстрована одна в житловому будинку в АДРЕСА_1 , що стверджується довідкою № 781, виданою 25.10.2019 виконкомом Незвиської сільської ради.

Із копії спадкової справи № 330/2016, наданої суду Городенківською районною державною нотаріальною конторою, вбачається, що ОСОБА_4 , як спадкоємець за заповітом, прийняв спадщину після смерті сестри ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_8 . У строк, визначений ч.1 ст.1270 ЦК України (01.11.2016), він подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Копією Витягу № 45622933 про реєстрацію в Спадковому реєстрі, виданого Першою Снятинською державною нотаріальною контрою підтверджується, що 01.11.2016 до Спадкового реєстру внесено реєстраційний запис про реєстрацію спадкової справи № 59736425 (номер у нотаріуса 330/2016), спадкодавець - ОСОБА_5 , дата смерті: ІНФОРМАЦІЯ_3 . Спадкоємців, які відповідно до ч.1 ст. 1241 ЦК України, мають обов`язкову частку в спадщині ОСОБА_5 та прийняли спадщину, - судом не встановлено.

За заповітом, посвідченим 17.11.2016 секретарем Незвиської сільської ради в присутності двох свідків у зв`язку із хворобою заповідача, зареєстрованим в реєстрі за № 51, ОСОБА_4 , житель с. Незвисько Городенківського району, житловий будинок, господарські будівлі та споруди, земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в АДРЕСА_1 заповів ОСОБА_2 , 1990 р.н. Заповіт чинний, зареєстрований у спадковому реєстрі за № 63886792 (номер в реєстрі нотаріальних дій 51), що доводиться копією Витягу № 55435853 про реєстрацію в Спадковому реєстрі, виданого 12.03.2019 Івано-Франківською філією державного підприємства «Національні інформаційні системи».

За заповітом, складеним 20.07.2017 ради в присутності двох свідків у зв`язку із хворобою заповідача, зареєстрованим в реєстрі за № 64, ОСОБА_4 , житель с. Незвисько Городенківського району, все своє майно, крім житлового будинку, господарських будівель та споруд, земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по АДРЕСА_1 , заповів ОСОБА_3 , 1978 р.н. Заповіт чинний, зареєстрований у спадковому реєстрі за № 61013860 (номер в реєстрі нотаріальних дій 64), що доводиться копією Витягу № 55430091 про реєстрацію в Спадковому реєстрі, виданого 12.03.2019 Городенківською районною державною нотаріальною конторою.

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_9 у віці 86 років, актовий запис № 3 від 17 січня 2019 р., про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 , виданого Незвиською сільською радою Городенківського району. Внаслідок його смерті відкрилася спадщина. На день смерті ОСОБА_4 був зареєстрований в житловому будинку в АДРЕСА_2 ; разом з ним був зареєстрований його син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , що стверджується довідкою № 783, виданою 25.10.2019 виконкомом Незвиської сільської ради.

Із копії спадкової справи № 55/2019, наданої суду Городенківською районною державною нотаріальною конторою, встановлено, що після смерті ОСОБА_4 спадщину прийняли спадкоємці за заповітами: позивач ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_3 .

Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

До складу спадщини ОСОБА_4 , яку він заповів спадкоємцю ОСОБА_2 , входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , успадкований ним за заповітом після смерті сестри ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 , однак не оформив документи про спадкування.

Постановою державного нотаріуса Городенківської районної державної нотаріальної контори № 2124/02-31 від 25 жовтня 2019 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_11 , на житловий будинок, що знаходиться по АДРЕСА_1 з посиланням на те, що спадкоємець не надав документ, який посвідчує право власності спадкодавця на вищезгаданий житловий будинок.

З копії технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , виготовленого 15.03.2019, вбачається, що житловий будинок збудований в 1923 р., господарські будівлі та споруди - в 1950 р. Їх ринкова вартість станом на 25 жовтня 2019 р. становить 52 275 грн., що стверджується копією звіту про вартість майна, складеного ЕТ-ВО «Придністров`я». За даним господарством закріплена земельна ділянка для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0, 0700 га, що підтверджується довідкою № 779, виданою 25.10.2019 виконкомом Незвиської сільської ради.

Досліджені судом докази підтверджують, що ОСОБА_5 , як голові колгоспного двору, був виданий документ, який посвідчував її право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 ; її спадкоємець за заповітом брат ОСОБА_4 прийняв спадщину, однак документи про спадкування не оформив. Позивач, як спадкоємець за заповітом ОСОБА_4 , фактично став власником вищезгаданого житлового будинку, однак через відсутність правовстановлюючого документу про власність спадкодавця на цей житловий будинок не може отримати свідоцтво про право на спадщину.

Відповідно до ч.3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Передбачених згаданою статтею підстав неправомірності набуття позивачем права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 судом не встановлено, позов визнається відповідачем, тому суд приходить до переконання, що є підстави для задоволення позовних вимог.

На підставі ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 316, 317, 325, 328, 1216, 1217, 1220, 1222, 1223, 1233, 1241, 1268-1270, 1296-1297 ЦК України, керуючись ст. ст. 196-198, 200, 211, 223, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо Івано-Франківському апеляційному суду або через Городенківський районний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Місце проживання позивача ОСОБА_2 - АДРЕСА_3 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_6 .

Місце проживання відповідача ОСОБА_3 - АДРЕСА_2 .

Повне судове рішення складене 13.12.2019.

Суддя: Ничик Г. І.