Єдиний унікальний номер 236/1129/18 Номер провадження 22-ц/804/1/19
Суддя-доповідач Никифоряк Л.П
Головуючий у 1 інстанції Саржевська І.В.
_____________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем У К Р А Ї Н И

30 січня 2018 року Донецький апеляційний суд колегією в складі:

Суддів Никифоряка Л.П. (доповідач), Гапонова А.В., Новікової Г.В.,

розглянувши в м. Бахмут цивільну справу без повідомлення учасників що виникла з трудових правовідносин за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за весь час затримки розрахунку, в якій подано апеляційну скаргу Публічним акціонерним товариством «Українська залізниця» на рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 09 серпня 2018 року, повне рішення складено 09 серпня 2018 року, -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2018 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовною заявою в якій викладено вимоги до Регіональної філії «Донецька залізниця» структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» /надалі Донецька залізниця/ про стягнення заборгованості по заробітній платі за період з 01 вересня 2016 року по 17 липня 2017 року в загальному розмірі 24762,75 грн. Існування такої заборгованості позивач пов'язував із неналежним виконанням з боку відповідача вимог трудового законодавства, згідно якого, в день звільнення 17 липня 2017 року роботодавець повинен був виплатити всі суми, що належали звільненому працівнику, однак цього не зробив.

Відповідно до змісту позовних вимог, через затримку розрахунку при звільненні позивач просив застосувати відповідальність передбачену статтею 117 Кодексу законів про працю України /надалі КЗпП України/ та стягнути з Донецької залізниці середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, за період з 18 липня 2017 року по 20 квітня 2018 року в загальному розмірі 53839,08 грн.

Також, з огляду на те, що припинення трудового договору відбулось з підстав зазначених в пункті 1 статті 40 КЗпП України у зв'язку із скороченням штату ОСОБА_4 просив стягнути з Донецької залізниці вихідну допомогу в розмірі середнього місячного заробітку, що становить 6765,12 грн.

У відзиві від 15 червня 2018 року відповідач не ставив під сумнів обставини щодо роботи ОСОБА_4 муляром 5 розряду виконавчого підрозділу «Ясинуватське будівельно-монтажне експлуатаційне управління» структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» в Регіональній філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», при цьому заперечував обставини щодо існування заборгованості по заробітній платі ОСОБА_4 за період з вересня 2016 року по 28 лютого 2017 року вказуючи що оплата здійснена шляхом перерахування коштів на банківську картку відповідача, також нарахована заробітна плата за першу половину березня 2017 року в сумі 1237,90 грн. не отримана по вині працівника. За період з березня 2017 року відсутні відомості щодо фактично відпрацьованого часу, нарахування та виплати заробітної плати через те, що місце роботи працівника знаходиться на території що тимчасово непідконтрольна Україні в м. Ясинувата та існування форс-мажорних обставин /а.с. 72-73/.

17 червня 2018 року позивач уточнив позовні вимоги, просив замінити неналежного відповідача та стягнути з Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» /надалі Українська залізниця/ заборгованість по заробітній платі за період з 01 вересня 2016 року по 17 липня 2017 року в загальному розмірі 31562,75 грн. та середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, за період з 18 липня 2017 року по день ухвалення рішення у справі, виходячи із середньоденного заробітку в розмірі 122,13 грн.

18 червня 2018 року ухвалою Краснолиманського міського суду Донецької області замінено первісного відповідача Регіональну філію «Донецька залізниця» структурний підрозділ «Донецька дирекція залізничних перевезень» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» на належного відповідача Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця».

Рішенням Краснолиманського міського суду Донецької області від 09 серпня 2018 року позов задоволено. Стягнуто з Української залізниці на користь позивача заборгованість по заробітній платі за період з вересня 2016 року по липень 2017 року в загальному розмірі 31562,75 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку в загальному розмірі 34074,27 грн. Суд першої інстанції задовольнив позовні вимоги частково та виходив з того, що підтверджені обставини з приводу роботи ОСОБА_4 у Ремонтно-будівельній дільниці станції Дебальцеве виробничого підрозділу «Ясинуватське будівельно-монтажне експлуатаційне управління» структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» в Регіональній філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», яка реорганізована шляхом злиття у Регіональну філію «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця». Суд вважав, що відповідачем належними доказами не спростовано обставини щодо наявності заборгованості по заробітній платі за період з вересня 2016 року по липень 2017 року в загальному розмірі 31562,75 грн., оскільки жодним чином не підтверджено часткову виплату заробітної плати за період з вересня 2016 року по 28 лютого 2017 року та першу половину березня 2017 року в сумі 1237,90 грн. Також суд першої інстанції через затримку розрахунку при звільненні застосував відповідальність передбачену статтею 117 КЗпП України та стягнув з Української залізниці середній заробіток за час затримки розрахунку, за період з 18 липня 2017 року по 09 серпня 2018 року в загальному розмірі 34074,27 грн. з урахуванням вимог викладених у позовній заяві, виходячи із середньоденної заробітної плати в розмірі 122,13 грн.

В апеляційній скарзі Українська залізниця просила скасувати рішення та відмовити в позові. В обґрунтування скарги заявник посилався на те, що суд безпідставно не взяв до уваги копії платіжних відомостей з приводу виплати заробітної плати ОСОБА_4 за період з вересня 2016 року по лютий 2017 року та не врахував розміру заробітної плати за першу половину березня 2017 року яка нарахована та не отримана працівником за власним бажанням.

Інша вимога апеляційної скарги заявником зводилась до того що м. Ясинувата, яке було безпосереднім місцем роботи ОСОБА_4, з 07 квітня 2014 року належить до території тимчасово непідконтрольної Україні та з 20 березня 2017 року адміністративна будівля та виробничі об'єкти захоплені невідомими особами, з огляду на що, відсутній доступ до документації та наведені обставини згідно висновку Торгово-промислової палати України є форс-мажорними і такими через які було звільнено працівників, в тому числі і ОСОБА_4 Заявник стверджував про те, що через наведені обставини він з 20 березня 2017 року не має об'єктивної можливості перевірити факт виконання позивачем своїх професійних обов'язків та виконати свої зобов'язання за трудовим договором.

Заперечуючи правомірність стягнення судом середнього заробітку за час затримки розрахунку, відповідач посилався на відсутність його вини у нездійсненні розрахунку та невиплаті всіх належних ОСОБА_4 на час звільнення сум через незалежні від нього обставини.

В ході судового розгляду встановлено такі обставини, які підтверджені належними та допустимими доказами.

ОСОБА_4 з 01 червня 2005 року працював в Регіональній філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», останнім місцем роботи була посада муляра 5 розряду Ремонтно-будівельної дільниці станції Дебальцеве Виробничого підрозділу «Ясинуватське будівельно-монтажне експлуатаційне управління» Структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» в Регіональній філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» /копія трудової книжки а.с. 7-11/.

17 травня 2017 року ОСОБА_4 повідомлено про те, що керівництво Виробничого підрозділу «Ясинуватське будівельно-монтажне експлуатаційне управління» Структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» Регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» з метою виконання вимог правління ПАТ «Українська залізниця» згідно витягу з протоколу № Ц-57/27 від 05 квітня 2017 року, наказу першого заступника начальника регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця» О.О. Носулько № 645-НЗ-1 від 28 квітня 2017 року та відповідно до рішення правління ПАТ «Українська залізниця» - з 17 липня 2017 року підлягає ліквідації та виведенню із штату посада муляра 5 розряду в Регіональній філії «Донецька залізниця» через реорганізацію в системі ПАТ «Українська залізниця» /а.с. 14/.

17 липня 2017 року ОСОБА_4 муляра 5 розряду звільнено з Ремонтно-будівельної дільниці станції Дебальцеве виробничого підрозділу «Ясинуватське будівельно-монтажне експлуатаційне управління» структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» в Регіональній філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП України /копія наказу № 9788/ДН-ос від 10 липня 2017 року /а.с. 165/.

Відповідно до розрахунків заробітної плати та табелів обліку робочого часу ОСОБА_4 визначено робочі дні та нараховані такі суми:

- за вересень 2016 року при 10 робочих днях нарахована заробітна плата в розмірі 2214,56 грн. та сума до виплати становить 1248,76грн.;

- за жовтень 2016 року при 20 робочих днях - 3881,03грн. сума до виплати становить 1824,23грн. та аванс 1300,00грн.;

- листопад 2016 року при 11 робочих днях - 4295,98грн. сума до виплати становить 2058,27 та аванс 1400,00грн.;

- грудень 2016 року при 22 робочих днях - 4875,38грн. сума до виплати становить 2324,68грн. та аванс 1600,00грн.;

- січень 2017 року при 20 робочих днях - 3951,11грн. сума до виплати становить 2180,65грн. та аванс 1000,00грн.;

- лютий 2017 року при 20 робочих днях - 3776,74грн. сума до виплати становить 1540,28грн. та аванс 1500,00грн.;

- березень 2017 року при 12 робочих днях - 3337,65грн. сума до виплати становить 2686,80грн.;

- квітень 2017 року - 1301,74грн. сума до виплати становить 1047,89грн.;

- травень 2017 року - 2082,79грн. сума до виплати становить 1676,65грн.;

- червень 2017 року - 650,87грн. сума до виплати становить 523,96грн.;

- липень 2017 року - 9503,82грн. сума до виплати становить 7650,00грн.

/копії розрахунків заробітної плати а.с. 15-16, копії табелів обліку використаного робочого часу а.с.108 - 128/.

Наведені відомості щодо нарахованих ОСОБА_4 сум Ремонтно-будівельною дільницею станції Дебальцеве виробничого підрозділу «Ясинуватське будівельно-монтажне експлуатаційне управління» структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» в Регіональній філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в період з вересня 2016 року по березень 2017 року узгоджуються із «Індивідуальними відомостями про застраховану особу Пенсійного фонду України» /а.с. 149/.

За змістом письмової відповіді структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» Регіональна філія «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» від 07 травня 2018 року заробітна плата ОСОБА_4 за період з 01 по 15 березня 2017 року була нарахована в загальному розмірі 1237,90 грн., однак кошти знаходяться в касі Філії, оскільки вони не отримані працівником /а.с. 54/.

В листі від 12 червня 2018 року структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» в Регіональній філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» зазначено, що за період з вересня 2016 року по 28 лютого 2017 року заробітна плата ОСОБА_4 була перерахована на платіжну картку в «Ощадбанку», заробітна плата за першу половину березня 2017 року не отримана в касі Дирекції м. Лиман. Також підприємством підтверджено, що заборгованість, яка передана на період роботи ОСОБА_4 в ДП «Донецька залізниця», складає 15135,20 грн. /а.с. 161/.

Згідно Висновку торгово-промислової палати України № 126/2/21-10.2 від 16 січня 2018 року втрата контролю і доступу ПАТ «Українська залізниця» до виробничих потужностей та іншого майна, в тому числі до табелів обліку робочого часу, щодо структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» починаючи з 20 березня 2017 року позбавило можливості ПАТ «Українська залізниця» виконати зобов'язання перед звільненими працівниками і провести розрахунок, що вказує на існування форс-мажорних обставин та свідчить про відсутність вини Товариства /а.с.77-93/.

Довідка Підприємства містить відомості про дохід ОСОБА_4 з вересня 2016 року по лютий 2017 року в розмірі 22994,80 грн. та дохід за березень 2017 року 1537,76 грн. /а.с. 106, 107/.

Платіжними відомостями структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» в Регіональній філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» підтверджено, що ОСОБА_4 отримав за вересень 2016 року заробітну плату в розмірі 1248,76 грн.; за жовтень 2016 року - 1300,00грн. та 1824,23 грн.; за листопад 2016 року - 1400,00грн. та 2058 грн.; за грудень 2016 року - 1600,00грн. та 2324,68 грн.; за січень 2017 року - 1000,00грн. та 2180,65 грн.; за лютий 2017 року - 1500,00грн. та 1540,28грн. /а.с. 195-227/.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна відповідача підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно частини 1 статті 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Статтею 116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4, суд обґрунтовано виходив із того, що відповідач, в порушення вимог ст. 116 КЗпП України не провів розрахунок з позивачем при звільненні.

Заперечуючи проти позову відповідач посилався на те, що безпосереднє місце роботи позивача в Ремонтно-будівельній дільниці станції Дебальцеве виробничого підрозділу «Ясинуватське будівельно-монтажне експлуатаційне управління» структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» в Регіональній філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» знаходиться в м.Ясинувата, в зоні проведення воєнних дій на території тимчасово непідконтрольній Україні та саме ця обставина призвела до порушення прав позивача щодо своєчасного розрахунку при звільненні та свідчить про відсутність вини в діях Української залізниці.

Суд першої інстанції відхилив посилання відповідача на обставини з приводу відсутності даних щодо роботи ОСОБА_4 та обґрунтовано вважав що, обов'язок здійснювати облік робочого часу, нарахування та виплату заробітної плати, інших виплат, належних працівникові, а так само вести бухгалтерський, податковий облік покладено на працедавця, та саме останній повинен забезпечити неухильне виконання вимог трудового законодавства України.

Доводи апеляційної скарги про відсутність первинної документації, що унеможливлює нарахування заробітної плати та інших виплат, не можуть бути підставою для скасування рішення, оскільки заробітна плата була нарахована, про що відповідач надав відповідні відомості та нарахування.

Розрахунки заробітної плати ОСОБА_4 за період з вересня 2016 року по липень 2017 року є належними, допустимими та прийнятними доказами що оцінені судом першої інстанції з дотриманням вимог чинного законодавства.

Окрім того обставини щодо виплати заробітної плати ОСОБА_4 за період з вересня 2016 року по лютий 2017 року в певному розмірі, зазначеному в «Розрахунках заробітної плати» за відповідний період повністю узгоджуються із даними відображеними в «Індивідуальних відомостях про застраховану особу Пенсійного фонду України».

Тому рішення в частині наявності правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по заробітній платі відповідає встановленим у справі фактичним обставинам, вимогам матеріального і процесуального права і підстав для його скасування немає.

Разом з тим, визначаючи розмір заборгованості із заробітної плати ОСОБА_4 за період з вересня 2016 року по липень 2017 року суд першої інстанції не відреагував на аргументи відповідача з приводу того, що заробітна плата за період з вересня 2016 року по 28 лютого 2017 року виплачена ОСОБА_4 шляхом перерахування коштів на банківську картку відповідача. При цьому не навів жодного мотиву з огляду на які, суд відхилив письмові докази, платіжні відомості з відміткою Філії Донецького обласного управління АТ «Ощадбанк», які були вирішальними для результатів розгляду справи в частині визначення розміру несплаченої працівнику заробітної плати.

Наведені обставини дають підстави для висновку про те, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість по заробітній платі за період з вересня 2016 року по липень 2017 року в загальному розмірі 13585,30грн., які були нараховані згідно «Розрахунків заробітної плати» та не були виплачені шляхом перерахування коштів на банківську картку працівника відповідно до Платіжних відомостей.

У той же час, задовольняючи частково позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку суд виходив із доведеності вини відповідача у непроведенні розрахунку з позивачем при його звільненні та не прийняв до уваги посилання відповідача на висновок Торгово-промислової Палати України від 16.01.2018 року №126/2/21-10.2.

Такий висновок суду першої інстанції не ґрунтується на положеннях норм матеріального і процесуального права.

Згідно із частиною 1 статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Отже, за положеннями статті 117 КЗпП України обов'язковою умовою для покладення на підприємство відповідальності за невиплату належних працівникові сум при звільненні є наявність вини підприємства.

Згідно статті 4 КЗпП України законодавство про працю складається з КЗпП України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.

Відповідно частина перша статті 9 ЦК України кореспондується з вищевказаною статтею КЗпП України щодо застосування ЦК України до врегулювання відносин, зокрема, до трудових відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавствами.

З огляду на неврегульованість трудовим законодавством відносин з приводу відшкодування майнової шкоди, положення цивільного законодавства можуть поширюватися на такі відносини.

Враховуючи позовні вимоги у цій справі, зокрема вимоги щодо виплати компенсації у зв'язку з несвоєчасною виплатою належних працівникові сум, тобто свого роду відшкодування завданої майнової шкоди, що регулюється главою 82 ЦК України, застосуванню підлягають положення цивільного законодавства.

Статтею 617 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

У пункті 1 частини першої статті 263 ЦК України наведено ознаки непереборної сили та визначено, що непереборна сила це надзвичайна або невідворотна за даних умов подія. Отже, непереборною силою є надзвичайна і невідворотна зовнішня подія, що повністю звільняє від відповідальності особу, яка порушила зобов'язання, за умови що остання не могла її передбачити або передбачила, але не могла її відвернути, та ця подія завдала збитків.

Відповідно до статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні», торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб'єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб'єктів малого підприємництва видається безкоштовно.

Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об'єктивно унеможливлюють виконання зобов'язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов'язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади тощо.

Відповідно до висновку Торгово-промислової палати України № 126/2/21-10.2 від 16 січня 2018 року щодо унеможливлення виконання обов'язків, передбачених законодавством України про працю при вивільненні (звільненні) працівників, спричиненого впливом дії форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) відносно ПАТ «Укрзалізниця» засвідчено настання форс-мажорних обставин при здійсненні господарської діяльності на території, непідконтрольній українській владі, у тому числі у м. Донецьк. З 20.03.2017 року господарська діяльність та управління виробничими потужностями відповідача унеможливлено неправомірними діями третіх осіб. Майно ПАТ «Укрзалізниця», що знаходиться в тому числі в м. Донецьк, перебуває у незаконному володінні та під контролем третіх осіб. Фактично відповідач втратив контроль і доступ до своїх виробничих потужностей та іншого майна, у тому числі, до трудових книжок працівників, оригіналів наказів, у тому числі затвердження та введення в дію штатного розпису, особових справ працівників. Початок дій форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) є 20 березня 2017 року. Унеможливлення виконання ПАТ «Укрзалізниця», регіональною філією «Донецька залізниця» обов'язків, передбачених законодавством України про працю, зокрема, статей 47,83,115,116 КЗпП України спричинено впливом дії форс - мажорних обставин (обставин непереборної сили), а саме актами тероризму на території м. Донецька, тривалими перервами в роботі транспорту, регламентними умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, які продовжують діяти і дату закінчення їх дії встановити неможливо. Ці форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) є надзвичайними, непередбачуваними і мають неминучий характер, їх дії не можна уникнути за звичайних обставин при всій обачливості зобов'язаної сторони за трудовим договором.

Суд першої інстанції зазначив, що вказаний висновок не є сертифікатом та він має консультативний характер, і не є обов'язковим для суду.

Також суд першої інстанції не погодився з посиланнями експертів на те, що форс-мажорні обставини настали для відповідача з 20 березня 2017 року, оскільки військові дії та антитерористична операція триває на території Донецької області з 2014 року.

Оцінка іншого аргументу відповідача судом першої інстанції мотивована тим, що відповідачем не доведено, чому при наявності форс-мажорних обставин, ним не прийняті заходи щодо звільнення працівників у встановленому порядку, з метою запобігання виникненню та накопичуванню заборгованості із заробітної плати.

Не припустимим є ґрунтування судового рішення на припущеннях, Так само рішення суду не може обґрунтовуватись лише самими правовими підставами або аргументами на які робиться посилання в рішенні, без встановлення та врахування відповідних фактів щодо обставин які настали 20 березня 2017 року та є надзвичайні і невідворотні та об'єктивно унеможливлюють виконання обов'язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами.

Висновок Торгово-промислової палати України є належним та допустимим доказом та підтверджує відсутність вини відповідача у непроведенні своєчасного розрахунку з позивачем при його звільненні, тому відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Посилання суду першої інстанції на те, що відповідачем не надано сертифікат Торгово-промислової палати, а наданий висновок Торгово-промислової палати носить консультативний характер не можна визнати обґрунтованими.

Згідно статті 10 Закону України від 02.09.2014 року № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» протягом терміну дії цього Закону єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов'язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України.

Відповідно до пункту 3.3 Регламенту засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) затвердженого рішенням Президії ТПП України від 18 грудня 2014 р. № 44(5) ( із змінами та доповненнями, внесеними рішенням Президії ТПП України від 26 квітня 2016 № 11 (6)) сертифікат (у певних договорах, законодавчих і нормативних актах згадується також як висновок, довідка, підтвердження) про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) (далі - сертифікат) - документ, затвердженої Президією ТПП України форми, який засвідчує настання форс - мажорних обставин (обставин непереборної сили), виданий ТПП України або регіональною торгово-промисловою палатою згідно з чинним законодавством, умовами договору (контракту, угоди тощо) та цим Регламентом.

Пунктом 6.12 вказаного Регламенту визначено, що сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), після його внесення до Реєстру сертифікатів і підготовки тексту, роздруковується на бланку Торгово-промислової палати України /регіональної ТПП, що проводить засвідчення форс-мажорних обставин, і підписується уповноваженою особою, яка прийняла рішення про засвідчення форс-мажорних обставин, і відповідно першим віце-президентом або віце-президентом ТПП України/ президентом, першим віце-президентом або віце-президентом регіональної ТПП. На сертифікаті ставиться печатка ТПП України /регіональної ТПП/.

У даній справі відповідачем надано висновок Торгово-промислової палати України, у розділі VII якого зазначено, що цей висновок складено на бланку Торгово-промислової палати України в 5 автентичних примірниках, він підписаний фахівцями, які склали цей висновок та першим віце-президентом ТПП України, на сертифікаті міститься відтиск печатки ТПП України.

Отже відсутність у вказаному висновку назви сертифікат не свідчить про те, що цей письмовий документальний доказ не відповідає вимогам які до нього ставляться та є неналежним.

Суд апеляційної інстанції при вирішенні спору що виник, виходить з того, що саме надання відповідачем висновку Торгово-промислової палати України № 126/2/21-10.2 від 16 січня 2018 року про існування з 20 березня 2017 року обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції в м. Ясинувата породжує відповідні правові наслідки та підтверджує доводи апеляційної скарги відповідача про відсутність вини залізниці в непроведенні своєчасного розрахунку при звільненні позивача.

Саме з такого розуміння вищезазначених обставин та норм матеріального права виходить суд апеляційної інстанції, та вважає що суд першої інстанції не виконав вимоги закону про законність рішення суду та саме неправильне застосування норм матеріального права дає підстави суду апеляційної інстанції відповідно до статті 376 ЦПК України частково задовольнити апеляційну скаргу, скасувати рішення суду першої інстанції в частині вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку та в цій частині в позові відмовити, також змінити рішення в частині розміру заборгованості по заробітній платі за період з вересня 2016 року по липень 2017 року стягнувши заборгованість по заробітній платі в загальному розмірі 13585,30грн.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381- 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» задовольнити частково.

Рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 09 серпня 2018 року скасувати в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 34074,27 грн. та змінити в частині розміру стягнутої з Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" на користь ОСОБА_4 заборгованості по заробітній платі за період з вересня 2016 року по липень 2017 року.

Відмовити в позові ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь ОСОБА_4 заборгованість по заробітній платі за період з вересня 2016 року по липень 2017 року в загальному розмірі 13585(тринадцять тисяч п'ятсот вісімдесят п'ять),30грн.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня прийняття та касаційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 30 січня 2019 року.

Головуючий: Л.П.Никифоряк

Судді: Г.В. Новікова

А.В. Гапонов