Справа № 724/1789/19
Провадження № 2/724/620/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2019 року Хотинський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді: Руснак А.І.

секретаря судового засідання: Татарчук Л.А.

розглянувши в порядку загального провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Хотині Чернівецької області справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим будинком, -

ВСТАНОВИВ:

15 жовтня 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Хотинського районного суду Чернівецької області з позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим будинком.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що він являється власником житлового будинку по АДРЕСА_1 , який належить йому згідно Договору дарування житлового будинку, укладеного між ним та його батьком ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідченого приватним нотаріусом Хотинського районного нотаріального округу Мартинюк С.А.

Однак, до укладення даного договору дарування, в даному будинку буза зареєстрована ОСОБА_2 , як член сім`ї. Хоча вона не проживає в ньому починаючи із 2003 року. Даний факт підтверджується рішенням Хотинського районного суду про розірвання шлюбу, в якому було зазначено, що подружні відносини між сторонами припинені з 2003 року й по даний час вони проживають окремо.

Вказує, що на даний час речей ОСОБА_2 в будинку немає. Крім того, остання, в порушення вимог ч. 3 ст. 64 ЖК України не виконувала жодних обов`язків з утримання житлового будинку, проведення поточного ремонту, сплати комунальних платежів.

При цьому зазначає, що факт реєстрації ОСОБА_2 за даною адресою, створює йому великі незручності. У випадку продажу будинку, в нього ніхто не хоче його придбати з будь-якими обтяженнями. Так як, відповідач не клала із ним ніяких угод, не бере участі в утриманні будинку, не проживає в ньому і не користується ним без поважних причин більше одного року, тому вважає, що вона втратила право на користування цим будинком і повинна бути знята з реєстрації за вказаною адресою.

Крім того, вказує, що восени 2019 року він має намір оформити державну субсидію на комунальні послуги. При оформленні субсидії йому необхідно подати довідку сільської ради про зареєстрованих осіб в його будинку та представити довідки про їхні доходи, в протилежному разі в наданні субсидії буде відмовлено. Таким чином, реєстрації відповідача за місцем проживання в його будинку створює йому перешкоди в отриманні допомоги на комунальні послуги.

Підтримуючи вищевикладене, просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі та визнати ОСОБА_2 , 1949 року народження такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, що розташоване в АДРЕСА_1 .

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, проте надав суду заяву, в якій просить проводити слухання справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення по справі.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, хоча була належним чином повідомлена про день та час слухання справи, про причини неявки не повідомила, відзив на позов та заяви про розгляд справи у її відсутності суду не надала.

Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, відповідач не подав відзив на позов, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на праві власності належить житловий будинок, з належними до нього будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с. 6).

Відповідно до довідки виконкому Шировецької сільської ради Хотинського району № 1176 від 17.09.2019 року, ОСОБА_2 , 1949 року народження, зареєстрована в АДРЕСА_1 , проте зі слів родичів, більше року в даному господарстві не проживає (а.с. 7).

Із Акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї № 1190 від 17.09.2019 року вбачається, що в господарстві по АДРЕСА_1 ОСОБА_2 зареєстрована, однак не проживає (а.с. 8).

Крім того, судом встановлено, що шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано рішенням Хотинського районного суду 16 серпня 2013 року, при цьому із рішення вбачається, що сторони починаючи з 2003 року проживають окремо (а.с. 9).

Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Права власника житлового будинку, визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК Української PCP, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Статтею 328 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Частиною 1 ст. 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

Також ст. 391 ЦК України надає власнику майна право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду.

Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно ст. 310 Цивільного кодексу України, фізична особа має право на місце проживання.

Фізична особа має право на вільний вибір місця проживання та його зміну, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно ст. 150 ЖК Української РСР, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Так, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 зареєстрована у АДРЕСА_1 , але за вказаною адресою не проживає більше одного року.

На підставі ч. 4 ст. 9 ЖК Української РСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і порядку, передбачених законом.

Таким чином, при вирішенні питання про втрату права на користування жилим приміщенням з`ясуванню підлягає як строк його відсутності, так і поважність причини такої відсутності.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Відповідно до ч. 3 ст. 81 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Наведені докази підтверджують те, що відповідач ОСОБА_2 не проживає у вказаному будинку більше одного року, без поважних причин, тому суд вважає, що вона втратила право користування вказаним житлом.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача ОСОБА_2 слід стягнути судовий збір у розмірі 768,40 грн. на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 12, 76-81, 141, 259, 263- 265, 280-283 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт серії НОМЕР_1 , ІПН НОМЕР_2 , жителя АДРЕСА_1 до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт серії НОМЕР_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт серії НОМЕР_3 , зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1 , такою, що втратила право користування житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт серії НОМЕР_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт серії НОМЕР_1 , ІПН НОМЕР_2 , жителя АДРЕСА_1 судовий збір у розмірі 768,40 гривень.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Чернівецького апеляційного суду, а у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 12.12.2019 року.

Суддя: А.І. Руснак