Справа № 466/4570/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2019 року м.Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

у складі: головуючого судді Невойта П.С.,

секретаря с/з Семків Х.І., Норик І.М.,

справа № 466/4570/19

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Шевченківського районного суду м.Львова в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю органу опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради, органу опіки та піклування Франківської районної адміністрації Львівської міської ради про позбавлення батьківських прав,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 та просить суд ухвалити рішення про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та стягнути судові витрати. Свої вимоги мотивує тим, що між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб 01.03.2017, який розірвано. У шлюбі у них народилася ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом з мамою та перебуває на її утриманні. Однак, з травня 2018 року відповідач проживає окремо та ухилився від виконання батьківських обов`язків, не спілкується з донькою та не цікавився її життям, а тому просить позбавить відповідача батьківських прав.

19.07.2019 відповідачем подано письмовий відзив на позовну заяву та просить суд відмовити у позові. Зазначає, що не ухиляється від виконання батьківських обов`язків відносно своєї доньки, періодично перераховує на картковий рахунок позивачці кошти, однак в силу життєвих обставин змушений проживати окремо від доньки. Зазначає, що враховуючи вік дитини, оскільки доньці виповнився 1 рік, та дитина потребує постійної присутності матері, денного сну в звичних умовах для дитини проживання, а позивач відмовляється віддавати дитину на вихідні батькові, вважає, що він не ухиляється від виконання батьківських обов`язків, позов є надуманим та безпідставним, просить відмовити у його задоволенні.

Орган опіки та піклування скерував на адресу суду письмове пояснення щодо позову.

29.07.2019 позивач подала письмове заперечення на відзив на позовну заяву та просить суд задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою від 18.06.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено розглядати справу в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою від 02.08.2019 залучено орган опіки та піклування Франківської районної адміністрації Львівської міської ради до розгляду справи.

Ухвалою від 03.10.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали, просили задовольнити позов.

Відповідач в судовому засіданні просив у позові відмовити, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву.

Представник органу опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради в судове засідання не прибув, причин неприбуття суду не повідомив.

Представник органу опіки та піклування Франківської районної адміністрації Львівської міської ради в судове засідання не прибула, однак подала заяву про розгляд справи у відсутності представника органу опіки та піклування Франківської районної адміністрації Львівської міської ради, висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 підтримує.

Заслухавши позивача, відповідача, представників сторін, з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, дослідивши наявні у справі докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, суд приходить такого.

Судом з`ясовано такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 01.03.2017 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстровано шлюб, актовий запис 86 /арк.спр.5/.

Шлюб між сторонами розірвано рішенням Шевченківського районного суду м.Львова 06.08.2019.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого Галицьким районним у місті Львові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції, народилась ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , її батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , актовий запис №472 /арк.спр. 6/.

Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання виконкому Корилецької Сільської ради Перемишлянського району Львівської області № 651 від 27.07.2018 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 /арк.спр. 9/. Разом з матір`ю за вказаною адресою зареєстрована ОСОБА_1 , згоду на реєстрацію якої надав батько /арк.спр.16/.

На підставі рішення комісії з питань захисту прав дитини від 17.09.2019, протоколу №29 Франківська районна адміністрація Львівської міської ради як орган опіки та піклування, 23.09.2019 за №2608-вих-4145 подала висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 /арк.спр.133/.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 повідомила, що з часу відвідування ОСОБА_4 навчального закладу батька дитини вона не бачила жодного разу, знає тільки маму. Додатково повідомила, що знає від ОСОБА_1 , що її чоловік кілька разів телефонував до неї та погрожував.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 повідомив, що на його думку батько дитини ніколи й не хотів виконувати батьківських обов`язків по відношенню до своєї доньки. Чув кілька разів як ОСОБА_2 погрожував ОСОБА_1 . Повідомив, що ОСОБА_7 кілька разів ночувала у них з дитиною.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 повідомила, що з позивачем вони друзі, вона кілька разів з дитиною ночувала у них вдома. Їй відомо, що батько дитини донькою не цікавиться та не допомагає їй.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 повідомив, що йому відомо, що ОСОБА_2 та ОСОБА_7 проживають окремо, дитина проживає з матір`ю, батька не бачив вже десь близько півтори роки. Знає, що ОСОБА_1 виховує доньку сама.

Відповідно до ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Позов про позбавлення батьківських прав позивачкою заявлений на ст. 164 Сімейного кодексу України. Відповідно до вказаної норми права, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Згідно п.п. 15, 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на цей орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Відповідно до статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою ВРУ від 27.02.1991 року №789-ХІІ (далі - Конвенція), держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Відповідно до статті 3 Конвенції в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У відповідності до ч. 5, 6 ст.19 СК України, орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Оглядом матеріалів справи встановлено, що відповідно до висновку органу опіки та піклування Франківської районної адміністрації Львівської міської ради як органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 був присутнім на засіданні комісії 03.09.2019 та заперечив щодо позбавлення батьківських прав щодо його дитини, зобов`язався надати документи, які підтверджують його участь у вихованні дитини та матеріальне/фінансове забезпечення дитини, однак 17.09.2019 на засідання не прибув та не подав відповідних документів. 23.09.2019 року комісія з питань захисту прав дитини надала згоду на позбавлення батьківських прав гр. ОСОБА_2 .

Суд вважає, що орган опіки та піклування не врахував думку батька дитини щодо його ставлення до дитини та не попереджував про необхідність змінити ставлення до виховання дитини, можливість в інший спосіб приймати участь у вихованні дитини, не врахував вік дитини та передчасно прийняв рішення про позбавлення його батьківських прав мотивувавши його в основному не сплатою аліментів.

Слід зазначити, що позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яке тягне за собою правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини, згідно ст.166 СК України та допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Згідно зі ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. У частині 4 ст.10 ЦПК України зазначено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини в рішенні по справі «Хант проти України» від 07.12.2006 року (п.54) зазначив, що позбавлення батьківських прав має бути виправдане інтересами дитини, і такі інтереси повинні мати переважний характер над інтересами батьків, між інтересами дитини та інтересами батьків має існувати справедлива рівновага.

Окрім цього, в п. 53 рішення «Хант проти України», Європейський суд вказав про те, що беззаперечно, що аналіз того, що має найкраще задовольняти інтереси дитини, є дуже важливим у таких справах. Більше того, необхідно зважити, що зазвичай державні органи мають перевагу у безпосередньому спілкуванні з особами, яких стосується справа. Виходячи з цих міркувань, завдання Суду полягають не в виконанні обов`язків національних органів щодо визначення питань опіки чи доступу до дитини, а в дослідженні рішень, які виносились державними органами, здійснюючи свої дискреційні повноваження, на предмет їх відповідності Конвенції.

Суд звертає увагу, що висновок Франківської районної адміністрації Львівської міської ради як органу опіки та піклування прийнято у відсутності відповідача ОСОБА_2 , незважаючи на його пояснення від 03.09.2019 р. Окрім цього ОСОБА_2 зазначив, що він не згідний на позбавлення його батьківських прав стосовно його дочки ОСОБА_1 , однак на даний час проживають окремо, хоче бачити її, оскільки давно з нею не зустрічався. Наведене свідчить про небайдужість відповідача до дитини та про існування об`єктивних перешкод для спілкування батька з дитиною. Суд зазначає, що в даній справі компетентні органи, вирішуючи позбавити відповідача батьківських прав, брали до уваги аргументи, надані матір`ю дитини та іншими свідками її сторони, відповідно до яких відповідач не цікавиться донькою та не бере участь у її вихованні, однак позицію батька в спосіб, передбачений законом не з`ясували.

Окрім цього, суд звертає увагу і на наступні положення п. 56-57 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Хант проти України» від 07.12.2006 року.

Так, згідно п.п. 56-57 Суд вказав, що звертаючись до усталеної прецедентної практики Суду щодо статті 8, яка включає імпліцитні процедурні вимоги, необхідно визначити, чи був заявник залучений до процесу прийняття рішень, розглядаючи провадження в цілому, в тій мірі, яка є достатньою для забезпечення відповідного захисту його інтересів, беручи до уваги обставини справи, а також важливість прийнятих рішень. Суд зазначив, що цивільне провадження у справі стосувалось сімейних відносин заявника та позбавлення його батьківських прав. Ці питання як за національним законодавством, так і у оскаржуваному провадженні мали ґрунтуватись на оцінці особистості заявника та його поведінці. На думку Суду, досить складно визначити, в якій мірі національні суди могли дати оцінку, не заслухавши заявника особисто, або принаймні з огляду на обставини справи, не отримавши інформації особисто від заявника щодо його бачення подій та відносин з дитиною, користуючись міжнародними угодами про правову допомогу.

Наведене положення, свідчить про неможливість розгляду справи про позбавлення батьківських прав у відсутності відповідача, без оцінки його особистості, поведінки та ставлення до дитини.

Статтею 12 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному судочинстві, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивач належним чином не вмотивувала власних доводів про обрання щодо відповідача такого крайнього заходу, як позбавлення батьківських прав, не надала належних та допустимих доказів невиконання відповідачем своїх батьківських обов`язків без поважних причин, а судом не встановлено винної поведінки відповідача, свідомого нехтування ним своїми обов`язками, в судовому засіданні не встановлено, що до відповідача раніше застосовувались попередження про необхідність змінити ставлення до виховання дитини.

Таким чином, виходячи зі змісту заявлених позовних вимог, аналізу положень чинного законодавства України, матеріалів справи, враховуючи, що відповідач ОСОБА_2 умисно не ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання дитини, до нього раніше не застосовувалися заходи попередження та впливу, на даний час він прагне належним чином виконувати свої батьківські обов`язки, повноцінно приймати участь у вихованні дитини, однак в силу обставин не має змоги через тяжкий матеріальний стан, а тому позбавлення його батьківських прав на даний час є передчасним, так як винна поведінка його або свідоме нехтування своїми обов`язками щодо дитини в суді не доведені, а відтак в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.12, 13, 76, 89, 141, 220, 247, 259, 263-265, 273 ЦПК України, суд,

у х в а л и в :

у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовити за безпідставністю.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .

Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст судового рішення виготовлений 06.12.2019 року.

Суддя П. С. Невойт