Ухвала

Іменем України

11 грудня 2019 року

м. Київ

справа № 577/378/19

провадження № 61-21321ск19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Жданової В. С. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М., Кузнєцова В. О.

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Сумського апеляційного суду від 29 жовтня 2019 року в справі за позовом керівника Конотопської місцевої прокуратури в інтересах держави до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області, ОСОБА_1 про визнання незаконними та скасування наказів, визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, повернення земельної ділянки,

В С Т А Н О В И В :

У січні 2019 року керівник Конотопської місцевої прокуратури в інтересах держави звернувся до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області (далі - ГУ Держгеокадастру у Сумській області), ОСОБА_1 про визнання незаконними та скасування наказів, визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, повернення земельної ділянки.

Ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 06 серпня 2019 року позовну заяву керівника Конотопської місцевої прокуратури в інтересах держави залишено без розгляду з підстав, передбачених пунктом 2 частиною першою статті 257 ЦПК України.

Ухвала місцевого суду мотивована тим, що в порушення Закону України «Про прокуратуру» та норм ЦПК України, прокурор не підтвердив наявність підстав для самостійного представництва інтересів держави у спірних правовідносинах, не обґрунтував та не конкретизував у чому полягають такі порушення інтересів держави та необхідність їхнього захисту, не визначив свій процесуальний статус, оскільки не вказав орган, на який покладено державний контроль у сфері земельних правовідносин та наявність у цього органу права самостійного звернення до суду з відповідним позовом.

Не погодившись з постановленою ухвалою суду керівник Конотопської місцевої прокуратури подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 06 серпня 2019 року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постановою Сумського апеляційного суду від 29 жовтня 2019 року апеляційну скаргу керівника Конотопської місцевої прокуратури задоволено.

Ухвалу Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 06 серпня 2019 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційний суд, скасовуючи ухвалу місцевого суду та направляючи справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, виходив з того, що суд першої інстанції безпідставно, з порушенням норм процесуального права, дійшов висновку про залишення позову керівника Конотопської місцевої прокуратури без розгляду на підставі пункту 2 частини першої статті 257 ЦПК України, оскільки невиконання прокурором вимог щодо надання суду обґрунтування наявності підстав для здійснення представництва інтересів держави в суді згідно з частиною четвертою статті 56 ЦПК України має наслідком застосування положень, передбачених статтею 185 цього кодексу про залишення позовної заяви без руху для усунення її недоліків і повернення у разі, якщо відповідно до ухвали суду у встановлений строк ці недоліки не усунуті.

У листопаді 2019 року до суду касаційної інстанції надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на постанову Сумського апеляційного суду від 29 жовтня 2019 року, в якій заявник, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення та залишити в силі ухвалу Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 06 серпня 2019 року.

В обґрунтування касаційної скарги заявник посилається на те, що апеляційну скаргу подав керівник Конотопської місцевої прокуратури, а відповідно до пункту 3 статті 24 Закону України «Про прокуратуру» в даному випадку звертатися до суду повинен прокурор вищого рівня, або прокурор, який брав участь у судовому засіданні. Вказує, що керівник Конотопської місцевої прокуратури не брав участі у судових засіданнях.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з огляду на наступне.

Частиною четвертою статті 394 ЦПК України передбачено, що у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо, зокрема, правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що в 25 січня 2019 року ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області відкрито провадження у цивільній справі за позовом керівника Конотопської місцевої прокуратури Сумської області в інтересах держави до ГУ Держгеокадастру у Сумський області, ОСОБА_1 по визнання наказів і договору оренди недійсними та про повернення земельної ділянки.

12 квітня 2019 року місцевий суд своєю ухвалою закрив підготовче провадження та призначив справу до розгляду по суті.

06 серпня 2019 року, залишаючи позовну заяву без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що в порушення Закону України «Про прокуратуру» та норм ЦПК України, прокурор не підтвердив наявність підстав для самостійного представництва інтересів держави у спірних правовідносинах, не обґрунтував та не конкретизував у чому полягають такі порушення інтересів держави та необхідність їхнього захисту, не визначив свій процесуальний статус, оскільки не вказав орган, на який покладено державний контроль у сфері земельних правовідносин та наявність у цього органу права самостійного звернення до суду з відповідним позовом.

Частиною третьою статті 23 Закону України «Про прокуратуру» встановлено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва (частини четвертої статті 23 Закону України «Про прокуратуру»)

Вищевказані приписи Закону України «Про прокуратуру» співзвучні вимогами процесуального закону. Так, у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами (частина третя статті 56 ЦПК України).

Відповідно до частини четвертої статті 56 ЦПК України, прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі самостійно обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 185 цього Кодексу.

У разі відкриття провадження за позовною заявою особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб (крім прокурора), особа, в чиїх інтересах подано позов, набуває статусу позивача. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача (частина п`ята статті 56 ЦПК України).

Відповідно до частин п`ятої, шостої статті 175 ЦПК України, у разі пред`явлення позову особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, в заяві повинні бути зазначені підстави такого звернення. У позовній заяві можуть бути вказані й інші відомості, необхідні для правильного вирішення спору.

Отже, невиконання прокурором вимог щодо надання суду обґрунтування наявності підстав для здійснення представництва інтересів держави в суді згідно з частиною четвертою статті 56 ЦПК України має наслідком застосування положень, передбачених статтею 185 цього кодексу про залишення позовної заяви без руху для усунення її недоліків і повернення у разі, якщо відповідно до ухвали суду у встановлений строк ці недоліки усунуті не були.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позовну заяву від імені заінтересованої особи подано особою, яка не має повноважень на ведення справи.

Залишення заяви без розгляду - це форма закінчення розгляду цивільної справи без ухвалення судового рішення, у зв`язку із виникненням обставин, які перешкоджають розгляду справи, але можуть бути усунуті в майбутньому. Заява залишається без розгляду за наявності точно встановлених в законі обставин, які свідчать про недодержання умов реалізації права на звернення до суду за захистом і можливість застосування яких не втрачена.

Верховний Суд погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про те, що 24 січня 2019 року, пред`явивши позов до ГУ Держгеокадастру у Сумський області та ОСОБА_1 , прокурор виконав приписи статті 56 ЦПК України, частин третьої, четвертої статті 23 Закону України «Про прокуратуру», оскільки зазначив про відсутність органу, уповноваженого державою здійснювати функції захисту її інтересів у спірних правовідносинах (тобто, навів підставу для представництва інтересів держави), а також обґрунтував, у чому на його погляд, полягає порушення інтересів держави (тобто навів підстави позову).

Крім того, обґрунтованим є висновок апеляційного суду про те, що ухвалою від 25 січня 2019 року, відкривши провадження у справі, суд першої інстанції не визнавав заяву прокурора такою, що подана без додержань вимог, викладених у статтях 175 і 177 ЦПК України. Про недоліки цієї заяви стосовно відсутності обґрунтування підстав для самостійного здійснення прокурором представництва інтересів держави, місцевий суд висновків не робив, чим фактично погодився та підтвердив набуття прокурором статусу позивача у справі. Незгода суду з наведеним у позові обґрунтуванням щодо визначеної прокурором підставою представництва, як і неподання прокурором доказів щодо відсутності органів влади, які мають повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах, не є підставою для залишення позову без розгляду.

Наведені у касаційній скарзі доводи не заслуговують на увагу, оскільки оскаржуване рішення апеляційного суду ґрунтується на вимогах чинного законодавства.

Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд у порядку, передбаченому частинами четвертою, п`ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою та п`ятою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

У Х В А Л И В :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Сумського апеляційного суду від 29 жовтня 2019 року в справі за позовом керівника Конотопської місцевої прокуратури в інтересах держави до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області, ОСОБА_1 про визнання незаконними та скасування наказів, визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, повернення земельної ділянки відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В. С. Жданова
В. М. Ігнатенко
В. О. Кузнєцов