Провадження № 22-ц/812/1912/19 Доповідач апеляційної інстанції-Данилова О.О.

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2019 року м. Миколаїв

справа № 471/536/16-ц

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого Данилової О.О.,

суддів: Коломієць В.В., Шаманської Н.О.,

із секретарем Андрієнко Л.М.,

переглянувши в апеляційному порядку справу за поданням

старшого державного виконавця Братського районного відділу

державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області

про обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_1

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1

на ухвалу Братського районного суду Миколаївської області, постановлену 26 травня 2016 року суддею Губановою В.М. в приміщенні цього ж суду (дата складання повної ухвали не зазначена),

У С Т А Н О В И В:

26 травня 2016 року старший державний виконавець Братського РВ ДВС ГТУЮ у Миколаївській області (далі державний виконавець) звернувся з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 , посилаючись на те, що остання є боржницею у виконавчому провадженні, відкритому на підставі виконавчого напису, виданого 2 лютого 2016 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 768 316, 03 грн. кредитного боргу. Проте ОСОБА_1 ухиляється від виконання обов`язку зі сплати боргу, а вжиті заходи щодо примусового виконання виявились безрезультатними, що відповідно до статті 6 Закону «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» є підставою для встановлення обмежень.

Ухвалою Братського районного суду Миколаївської області від 26 травня 2016 року подання задоволено, боржницю тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа до повного виконання зобов`язання.

У жовтні 2019 року представник ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою на судове рішення, в якій просив ухвалу скасувати та відмовити у задоволенні подання. Апелянт посилався на те, що Закон «Про порядок виїзду з України та в`їзд в Україну громадян України» не передбачав здійснення такого заходу, як тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон; умови для застосування обмежувальних заходів відсутні; а задоволення подання державного виконавця порушує конституційне право на вільне пересування громадян. Крім того, апелянт зазначав, що виконавчий напис нотаріуса, на підставі якого відкрито виконавче провадження, рішенням суду визнано таким, що не підлягає виконанню.

Правом відзиву на апеляційну скаргу державний виконавець не скористався.

В судове засідання апеляційного суду заявник та ОСОБА_1 не з`явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином. Справу розглянуто за участю представника ОСОБА_1 адвоката Третьякової Ю.В.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи подання, суд виходив з наявності невиконаного боржницею обов`язку за виконавчим написом нотаріуса, безрезультатності проведених виконавчих дій, відсутності майна, що, на думку суду, свідчить про свідоме ухилення ОСОБА_1 від виконання грошового зобов`язання та є підставою обмеження у виїзді за межі України.

Проте з таким висновком суду як підставою задоволення подання погодитись не можна.

Так, порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок вирішення спорів у цій сфері регулюється Законом від 21 січня 1994 року № 3857-XII "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України" (далі Закон).

Застосуванню підлягає та редакція Закону, яка діяла на час звернення державного виконавця з поданням до суду та на час вирішення цього питання судом.

Положеннями статті 6 Закону (тут і далі в редакції від 29 грудня 2015 року) було встановлено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у випадку, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов`язань.

Відповідно до статті 377-1 ЦПК України та пункту 18 частини 3 статті 11 Закону «Про виконавче провадження» (тут і далі - в редакції, яка діяла на час постановлення оскаржуваної ухвали) такі питання вирішуються судом за поданням державного виконавця, розглядаються негайно без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб.

За змістом зазначених норм підставою встановлення обмеження є доведеність факту ухилення боржника від виконання зобов`язань, встановлених судовим рішенням.

Оскільки поняття «ухилення» законодавчо не визначено та має оціночний характер, судова практика вважає ухиленням з об`єктивної сторони діяння або бездіяльність боржника, які полягають в навмисному чи іншому свідомому невиконанні обов`язку (Верховний Суд України. Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України. 1 лютого 2013 року).

На підставі наведеного вище можна зробити висновок, що поняття "ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням" варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Форма та зміст подання державного виконавця мають відповідати вимогам пунктів 12.1- 12.1.4 Інструкції з організації примусового виконання рішень (далі Інструкція), в тому числі містити відомості про характер та розмір невиконаного зобов`язання боржником, а також підтвердження факту ухилення боржника від виконання обов`язку (підпункт «г» пункту 12.1.2).

З матеріалів справи вбачається, що 2 лютого 2016 року приватним нотаріусом Дніпропетровського нотаріального округу Бондар І.М. вчинено виконавчий напис, зареєстрований за номером 804, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 11 440, 64 долари США, що становить 76 616, 63 грн. З урахуванням витрат, пов`язаних з вчиненням виконавчого напису стягнуто 768 316, 63 грн.

Місцем проживання ОСОБА_1 у виконавчому написі зазначено АДРЕСА_1 (а.с. 5).

5 травня 2016 головним державним виконавцем ВДВС Братського РУЮ Сагайдак М.С. за виконавчим написом відкрито виконавче провадження № 51001264. Копія постанови направлена банку та ОСОБА_1 (а.с. 7).

Будь-яких даних про отримання ОСОБА_1 копії постанови матеріали справи не містять.

Цього ж дня направлено запити про наявність майна та поточних рахунків до Братського відділу поліції ГУ НП в Миколаївській області, начальника Держгеокадастру у Братському районі Миколаївської області, центру надання послуг, пов`язаних з використанням транспортних засобів з обслуговування певних районів Миколаївської області, філії Миколаївського обласного управління АТ «Ощадбанк» (а.с. 6).

Відповіді на запити державного виконавця не містять жодної інформації про те, що ОСОБА_1 проживала, перебувала, працювала в Братському районі Миколаївської області, або мала на цій території нерухоме майно (а.с.2,4,8).

Подання державного виконавця не містить відомостей про зареєстроване місце проживання боржниці на час відкриття виконавчого провадження.

Отже, додані до подання документи свідчать про порушення правил статті 20 Закону «Про виконавче провадження» щодо місця виконання рішення, відсутнє належне повідомлення боржника про відкриття виконавчого провадження та надання строку добровільного виконання обов`язку за виконавчим написом.

Необізнаність боржника про початок процедури примусового виконання виконавчого напису унеможливлює ухилення від виконання виконавчого документу.

Відсутні і відомості про отримання боржницею виконавчого напису нотаріуса від 2 лютого 2016 року.

Не містить посилань на факти навмисного чи іншого свідомого невиконання обов`язку ОСОБА_1 і подання державного виконавця (а.с. 1). Доказів таких фактів суду не надано.

Апеляційний суд звертає увагу і на те, що з часу відкриття виконавчого провадження (5 травня 2016 року) до часу складання подання (25 травня 2016 року) сплинуло лише 20 днів.

Таким чином, апеляційний суд не може погодитись з висновком суду першої інстанції про доведеність факту ухилення ОСОБА_1 від виконання обов`язку, передбаченого виконавчим написом, а тому і підстав для застосування обмежень у праві виїзду за межі України, які передбачені статтею 6 Закону.

Встановлення обмежень у праві виїзду без дотримання умов, передбачених законом, є неприпустимим порушенням конституційного права громадян на вільне пересування, а тому таке втручання не може вважатись пропорційним заходом, метою якого є виконання судового рішення.

Оскільки суд першої інстанції не звернув належної уваги на умови застосування правил статті 6 Закону та не обґрунтував підстави застосування обмежувальних заходів, судове рішення підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про відмову в задоволенні подання державного виконавця.

Крім того, рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 25 лютого 2019 року, яке набуло законної сили 9 квітня 2019 року, виконавчий напис нотаріуса від 2 лютого 2016 року визнано таким, що не підлягає виконанню.

Враховуючи, що апелянт ОСОБА_1 , як інвалід другої групи, звільнена від сплати судового збору при подачі апеляційної скарги на ухвалу суду (384,2 грн), ці кошти мають бути стягнуті з Братського ВДВС ГУТУЮ у Миколаївській області на користь держави відповідно до загальних правил статті 141 ЦПК.

Керуючись статтями 374, 376, 382 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Братського районного суду Миколаївської області від 26 травня 2016 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Відмовити у задоволенні подання старшого державного виконавця Братського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Горінської М.О. про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України.

Стягнути з Братського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області (, адреса - 55401, Миколаївська область, смт. Братське, вул. Миру, 123) на користь держави (ГУК у м. Києві 22030106, код отримувача за , банк отримувача казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UА 6026001, код класифікації 22030106, призначення платежу судовий збір, стягнутий з Братського ВДВС ГТУЮ у Миколаївській області на користь держави за рішенням у справі № 471/536/16-ц) судовий збір в розмірі 384,2 грн.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О.Данилова

Судді: В.В.Коломієць

Н.О.Шаманська

---------------------------------

Повну постанову складено 13 грудня 2019 року.