Справа № 661/1069/18
Провадження № 2/661/17/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повне)

22 липня 2019 року

Новокаховський міський суд Херсонської області в складі:

головуючої судді Бойко М.Є.,

за участю секретаря судового засідання Антоненко І.О.,

правонаступника позивачки ОСОБА_1 ,

представника позивачки адвоката Самсона В.М.,

предствника відповідачки адвоката Петренка А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в м. Нова Каховка, Херсонської області, цивільну справу за позовом правонаступника позивачки ОСОБА_2 - ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Новокаховська міська рада Херсонської області в особі її виконавчого комітету про усунення порушень будівельних норм,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2018 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом, в якому просила суд зобов"язати ОСОБА_3 демонтувати збудований останньою санвузол на першому поверсі належної їм як співласникам прибудові та привести його розташування у відповідність до вимог діючих будівельних норм та правил.

В обгрунтування своїх позовних вимог позивачка вказала, що вона є власником 13/40 часток житлового будинку з віповідною частиною господарчих та побутових будівель і споруд по АДРЕСА_1 . Співвласником частини прибудови під літ. А1 до основного домоволодіння за цією адресою, в якій вона на даний час проживає, є також відповідачка. Розташований в належній останній частині санвузол (№ 2-2 технічного паспорту) побудований без розробки відповідної проектної документації та дозволу, з порушеннями вимог протипожежного захисту, без згоди інших співвласників, приводить до руйнування та втрати конструктивів. Так, у зв"язку з відсутністю в ньому необхідної шумо та гідроізоляції стін і стелі відбувається триваюче замокання дерев"яних несучих конструкцій (балок) та підвищений шум, що заважає їй та створює незручності. Крізь стіну цього санвузлу виведено вентиляційну трубу, яка закінчується навпроти вікна її кімнати на другому поверсі, через що усередину потрапляє неприємний запах, а тому вікна доводиться завжди тримати зачиненими. Крім того, він розташований під жилою кімнатою, що категорично забороняється будівельними нормами. Вказані обставини підтверджуються висновком судової будівельної експертизи від 25.06.2016 року і змусили її звернутись до суду за захистом своїх порушених прав.

Ухвалою суду від 16.04.2018 року по справі відкрито загальне позовне провадження, підготовче судове засідання призначено на 22.05.2018 року.

14.05.2018 року відповідачка ОСОБА_3 надала відзив на позовну заяву ОСОБА_2 , в якому повністю не визнала заявлені до неї вимоги та заперечила викладені позивачкою обставини. Зокрема вказала, що самі по собі порушення будівельних норм та правил не створюють наслідків, які зазначені у позові, та не тягнуть за собою обов"язку привести приміщення у попередній стан, оскільки згідно висновку експерта, на який покликається позивачка, головною причиною руйнування житлової прибудови літ.А1 є те, що усіма співвласниками її було збудовано без проектної документації, за недосконалою конструктивною схемою та з порушеннями при прокладенні інщенерних мереж та будівельних норм при плануванні приміщень, але наявних руйнувань та прямих навантажень несучих конструкцій при проведенні відповідачкою поточного ремонту експертом при цьому виявлено не було. Отже, докази того, що наявність санвузлу 2-2 на першому поверсі стала причиною руйнування та втрати надійсності конструктивами відсутні, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

У відповідністю із ухвалою суду від 22.05.2018 року до участі у справі, за відповідним клопотанням представника позивачки адвоката Самосона В.В., у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, залучено Новокаховську міську раду Херсонської області в особі її виконавчого комітету. Її представник до суду не з`явилась, письмово просила справу розглядати без її участі, що було визнано судом, з огляду на таку заяву, можливим.

Ухвалою від 22.06. 2018 року підготовче провадження у даній справі закрито та призначено її до судового розгляду по суті на 12.07.2018 року.

Позивачка ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилась, письмово просила справу розглядати в її відсутність, за участю її представника за довіреністю ОСОБА_1 та адвоката Самсона В.В., які в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав, зазначених у позові, просили їх задовольнити.

Ухвалою суду від 24.10.2018 року провадження по справі було зупинено у зв`язку зі смертю позивачки ОСОБА_2 до встановлення правонаступників померлої; відновлено ухвалою від 17.05.2019 року.

Згідно ухвали від 29.05.2019 року судом задоволено відповідне клопотання ОСОБА_1 та залучено її до участі у справі як правонаступника позивачки ОСОБА_2 .

В судовому засіданні ОСОБА_1 просила суд позов повністю задовольнити з викладених у ньому підстав. Додатково зазначила, що за час розгляду справи в суді стан кімнати над санвузлом відповідачки, в якій вона проживає, ще більше погіршився, на стінах з`явилась пліснява, що викликає неприємний запах, сирість та створює інші незручності. Як доказ цих обставин позивачка надала фотознімки цих стін. Також вказала, що прибудова, в якій цей санвузол розташований, зведена 30 років тому , була прийнята в експлуатацію без порушень, санвузол в ній дійсно влаштований ще у 2009 році, але раніше частки співвласників визначені не були, а тому їй нікому було висувати претензії. Мирову угоду про поділ будівлі в натурі укладено в 2014 році, у відповідності з нею санвузол 2-2 залишився у власності відповідачки.Крім того, відповідачка з чоловіком протягом 2014-2016 року, без згоди інших співвласників будівлі, зробили в ньому ремонт, в ході якого, з порушеннями норм ДБН, перенесли сантехніку ванну та туалет на інші місця. Шум від води під жилою кімнатою заважає її відпочинку та спокою, неприємні запахи щодня проникають до будинку, чим створюють небезпеку для її життя та здоров`я. У 2016 році її батько вже звертався до суду з позовом про усунення цих перешкод, але надалі написав заяву про залишення його без розгляду. Разом з тим, по цій справі було призначено та проведено судову будівельно-технічну експертизу, під час якої виявлено зазначені у її позові порушення. Висновками цієї експертизи на даний час вона здебільшого і обґрунтовує свої позовні вимоги.

Відповідачка ОСОБА_3 позов повністю не визнала. Суду пояснила, що санвузол 2-2 з самого початку забудівлі розміщувався на одному і тому місці, вона з чоловіком лише зробили там поточний ремонт два роки тому, а саме встановили інший унітаз, пральну машину, зробили вентиляцію. Жодних інших змін в цьому приміщенні, тим більше реконструкції, капітального ремонту, не відбулось, комунікації прокладались до розподілу приміщень по мировій угоді, посилання позивачки на руйнування та втрату надійсності конструктивів в будинку не відповідають дійсності.

Заслухавши сторони, експерта Грибкову Н.Г., свідків, дослідивши письмові матеріали справи та матеріали інвентарної справи № 1369 , суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що сторони є співвласниками житлового будинку, господарчих та побутових будівель і споруд по АДРЕСА_1 .

Так, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 , на праві власності в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , належали 13/40 часток житлового будинку з відповідною частиною господарчих та побутових будівель і споруд під АДРЕСА_1 , а саме :

-за рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області від 31.03.2010 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно за позивачкою ОСОБА_3 було визнано за право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті батька ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , на 13/40 частин жилого будинку з відповідною частиною господарчих та побутових будівель і споруд під номером АДРЕСА_1 . В цілому АДРЕСА_2 А загальною площею 190,5 кв.м., житловою площею 94,3 кв.м., з надвірними будівлями та спорудами: прибудова а, підвал під а, ганок а1, прибудова а2, житлова прибудова А1, ганок а3, ганок а4, сарай Б, убиральня Г, душ Д, вимощення І, 1-6 огорожі та споруди;

-за рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області від 15.01.2014 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно за позивачем ОСОБА_4 також було визнано право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті батька ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 на 13/40 частин жилого будинку з відповідною частиною господарчих та побутових будівель і споруд під номером АДРЕСА_1 : в цілому будинок А загальною площею 190,5 кв.м., житловою площею 94,3 кв.м., з надвірними будівлями та спорудами: прибудова а, підвал під а, ганок а1, прибудова а2, житлова прибудова А1, ганок а3, ганок а4, сарай Б, убиральня Г, душ Д, вимощення І, 1-6 огорожі та споруди.

Ухвалою Новокаховського міського суду Херсонської області від 11 листопада 2014 року у цивільній справі № 661/1290/14-ц визнано мирову угоду, укладену 11.11.2014 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , згідно з якою частина вищезазначеного домоволодіння, а саме прибудова під літ. А1 частково залишилася у власності ОСОБА_3 , в тому числі спірний санвузол 2-2, інша частина цієї прибудови виділена у власність ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після його смерті свідоцтво про право на спадщину за законом, а саме на 13/40 часток житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 було видане ОСОБА_2 позивчаці по даній справі.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 померла ( свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 від 17.10.2018 року). Свідоцтво про право на спадщину за законом після її смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 отримала її дочка ОСОБА_1 .

Таким чином, на даний час співвласниками житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . Кожному з них за вказаною адресою належить по 13/40 частин жилого будинку з відповідною частиною господарчих та побутових будівель і споруд : в цілому будинок А загальною площею 190,5 кв.м., житловою площею 94,3 кв.м., з надвірними будівлями та спорудами: прибудова а, підвал під а, ганок а1, прибудова а2, житлова прибудова А1, ганок а3, ганок а4, сарай Б, убиральня Г, душ Д, вимощення І, 1-6 огорожі та споруди.

Третім співвласником цього володіння (7/20 часток) є ОСОБА_6 згідно із договором дарування б/н від 29.06.1996 року, посвідченим приватним нотаріусом Крамчаніним С.А., реєстровий № 3918 . Разом з тим, як встановлено судом в ході розгляду справи, належні йому приміщення розташовані окремо від приміщень сторін, ізольовані, мають окремий вхід та жодним чином з ними не пов`язані, прибудова А1 належить на праві власності лише ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . Зважаючи на такі обставини, до участі у справі ОСОБА_6 не залучався.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

На думку суду, позивачкою суду не було надано жодного належного доказу на підтвердження викладених у позові обставин та його вимог.

Так, обгрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_1 та її адвокат посилались на висновки судової будівельно-технічної експертизи від 25.06.2016 років, пояснення свідків в судовому засіданні та фотознімки житлових приміщень, які на праві власності належать позивачці.

З матеріалів справи вбачається, що 16 березня 2016 року ухвалою Новокаховського суду Херсонської області було призначено судову комплексну будівельно-технічну експертизу по цивільній справі № 661/5161/15-ц за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди, проведення якої доручено судовому експерту Грибковій Н.Г.

У дослідницькій частині на питання № 2 висновку вищевказаної експертизи від 25.06.2016 року зазначено наступне.

Згідно із ДБН В.3.2-2-2009 «Житлові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт», п. 8.11, а саме:

- забороняється при реконструкції і капітальному ремонті розміщувати кухні та санвузли (ванні кімнати, туалети) над і під житловими кімнатами; пЯІЗ:

- перекриття над і під кухнями, кухнями-нішами, робочими зонами кухонь-щалень і санітарними вузлами слід проектувати з підвищеною звуко- і гідроізоляцією згідно із СНиП 11-12 та СНиП 203.11 (так в документі).

Санвузол 2-2 першого поверху, належний ОСОБА_7 , суміжний з приміщенням кухні 3-4 Горелкова ЮА, а також санвузол 3-3 першого поверху Горелкова ЮА, розташовані під житловими приміщеннями другого поверху ОСОБА_4 . Це є порушенням а 8.11 ДБН В.3.2-2-2009 «Житлові будинки Реконструкція і капітальний ремонт». Приміщення 3-3, 3-4 прийняті в експлуатацію комісією виконкому міської ради з порушеннями будівельних норм, Ці порушення існують на даний час .

Виходячи із зазначеного, позивачка вважає, що санвузол 2-2 побудований відповідачкою з порушенням діючих будівельних норм та правил, без розробки відповідної проектної документації та дозволу, а також без згоди інших співмешканців/співвласників будинку.

Разом з тим, із технічного паспорту від 19.12.2008 року на житловий будинок АДРЕСА_1 , а також із технічного паспорту на цей же будинок від 21.07.2014 року вбачається, що безпосередньо сам житловий будинок літ. "А" побудований у 1961 році, житлова прибудова літ. "А1" побудована у 1983 році, її площа складає 50,9кв.м, на першому поверсі розташований, в тому числі санвузол 2-2, на 2008 рік в ньому влаштована ванна, на 2014 рік - ванна та унітаз.

Вказане спростовує аргументи позивачки, висловлені нею в ході судового розгляду про те, що відповідачка самовільно, тобто без проектної документації, отримання належних дозволів та погоджень здійснила реконструкцію кімнати - майстерні, розміщеної у прибудові А1, під санвузол із встановленням відповідного сантехнічного устаткування, оскільки на момент виділу їй у власність цього приміщення в натурі - 11.11.2014 року згідно з мировою угодою, санвузол 2-2 вже мав місце та був влаштований у цій прибудові, а тому відсутні підстави стверджувати, що у порушеннях будівельних норм та правил, які , можливо, мали місце при його облаштуванні, винна саме відповідачка ОСОБА_3 , адже, як вже зазначалось, прибудова А1 до 2014 року мала режим спільної сумісної власності, і порушення будівельних норм, з якими її було прийнято в експлуатацію, виявлені,до речі, і в ній, як в цілому, так і в приміщеннях санвузлу 2-2, а також санвузлу 3-3, кухні 3-4, які у відповідності із вказаною мировою угодою у 2014 році були виделені батькові позивачки - ОСОБА_4 , про що також зазначено у висновку експерта від 25.06.2016 року.

Зокрема, у відповідності із дослідницькою частиною висновку зазначеної експертизи житлова прибудова літ А1 була прийнята в експлуатацію із значними порушеннями будівельних норм, при її будівництві без розробки проекту була невірно вибрана конструктивна схема. Спирання несучих конструкцій з великим зосередженим навантаженням на непідсилені ділянки, призводить до їх руйнації.

Одночасно, у цьому висновку також зазначено, що ОСОБА_3 не виконувала будівельних робіт у приміщеннях позивача ОСОБА_4 , додаткові навантаження на несучі конструкції в приміщеннях позивача і відповідача відсутні, суміжні конструкції не руйнувались, отвір під витяжну вентиляційну трубу ванної кімнати відповідача ( ОСОБА_3 ) виконувався із приміщення відповідача, що не мало впливу на несучі конструкції в приміщеннях позивача. Неможливо довести, що пошкодження виникли в несучих конструкціях позивача внаслідок дій при будівельних роботах відповідача ( ОСОБА_3 )

За вказаних обставин, враховуючи, що житлова прибудова літ А1 була побудована у 1983 році, не можна стверджувати, що у виявлених порушеннях при прийнятті її в експлуатації наявна вина відповідачки та відсутня інших співвласників

Отже, доводи ОСОБА_1 про порушення вимог протипожежного захисту, руйнування та втрату конструктивів, відсутність у санвузлі 2-2 необхідної шумо та гідроізоляції стін і стелі, внаслідок чого відбувається триваюче замокання дерев"яних несучих конструкцій (балок) та підвищений шум, неналежне встановлення вентиляції, які виникли в результаті неправомірних дій саме відповідачки, є неспроможними та не відповідають дійсності, оскільки спростовуються висновками тої ж експертизи, на яку посилається позивачка та відповідно до якої такі недоліки або не підтверджені, або є наслідком порушень, що мали місце під час зведення прибудови А1. Обставини щодо самовільного облаштування відповідачкою санвузлу 2-2 не відповідають і матеріалам інвентарної справи.

Крім того, в обґрунтування своїх позовних вимог позивачка в судовому засіданні посилалась на допущені відповідачкою порушення при переобладнанні нею санвузлу також і у 2016 році, а саме: проведення в ньому ремонту, перенесення на інше місце ванни і, як наслідок ще більше погіршення стану належних їй житлових приміщень.

Ці доводи також залишились недоведеними, зважаючи на наступне.

Відповідно до ст.152 ЖК України (в редакції від 12.02.2015 року) виконання власниками робіт з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення приватного житлового фонду, які не передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, не потребує отримання документів, що дають право на їх виконання. Після завершення зазначених робіт введення об`єкта в експлуатацію не потребується.

Отже, отримання відповідних документів на переобладнання та перепланування жилого будинку необхідно лише у випадку втручання у несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, у іншому випадку дозвільна документація не є необхідною.

Відповідно до п.1.4.2. Правил утримання будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 року №76 переобладнання жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень містить у собі - улаштування в окремих жилих будинках, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень індивідуального опалення та іншого інженерного обладнання, перенесення нагрівальних, сантехнічних і газових приладів; влаштування і переобладнання туалетів, ванних кімнат, вентиляційних каналів.

Згідно з п. 1.4.6. Правил власник, наймач (орендар) жилого будинку, жилого чи нежилого у жилому будинку приміщення, що припустив самовільне переобладнання або перепланування, що призводить до порушення конструктивних елементів або засобів протипожежного захисту, зобов`язаний за свій рахунок привести це приміщення до попереднього стану.

Однак, позивачкою не надано суду доказів на підтвердження того, що переобладнання відповідачкою проведено або має проводитись з втручанням в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування.

Таким чином, доводи відповідачки про те, що у 2016 році нею було проведено лише поточний ремонт санвузлу 2-2 позивачкою не спростовані, а також не надано суду жодних об`єктивних документальних доказів того, що в зв`язку із проведенням такого ремонту чиняться будь-які перешкоди у користуванні та розпорядженні ОСОБА_1 своїм майном. При цьому представлені останньою фотознімки приміщень такими доказами бути не можуть, оскільки позивачкою не доведений причинно-наслідковий зв`язок між зображеними на них слідами плісняви з проведеними відповідачкою у санвузлі 2-2 ремонтними роботами - наявні на них зображення не доводять наявність порушень при проведенні ОСОБА_3 переобладнань санвузлу 2-2, будь-якими документами не підтверджуються.

Судово-технічною експертизою також не доведено наявність таких перешкод.

Навпаки, в ній зазначено, що відповідач ОСОБА_3 не виконувала будівельні роботи в приміщеннях житлової прибудови літ. «А1» позивача по АДРЕСА_3 , додаткові навантаження на несучі конструкції в приміщеннях позивача і відповідача відсутні, суміжні конструкції не руйнувались, отвір під витяжну вентиляційну трубу ванної кімнати відповідача виконувався із приміщення відповідача, що не мало впливу на несучі конструкції в приміщеннях позивача. Враховуючи перераховане вище, неможливо довести, що пошкодження виникли в несучих конструкціях позивача внаслідок дій при будівельних роботах відповідача. Приміщення 2-2 - санвузол ОСОБА_3 в доброму стані згідно з СОУЖКГ 75.11-35077234.0015:2009 «Правила визначення фізичного зносу житлових будинків», просідань підлоги, тріщин в стіні (на шпаклеваній поверхні внутрішньої грані зовнішньої стіни) не виявлено. Намочування нижньої частини поверхні стіни не виявлено.

Зазначеною судовою експертизою також встановлено, що житлова прибудова літ. «А1» непридатна для експлуатації внаслідок нерівномірних навантажень, порушень при плануванні, порушень при прокладанні інженерних мереж. Вона була прийнята в експлуатацію з порушенням норм ДБН В.2.2-15-2005 «Житлові будинки. Основні положення», ДБН В.2.5-74:2013 «Водопостачання. Зовнішні мережі та споруди. Основні положення», ДБН В.2.5- 75:2013 «Каналізація. Зовнішні мережі та споруди. Основні положення проектування». Зараз для подальшої експлуатації прибудова літ. «А1» підлягає реконструкції відповідно до норм ДБН В.3.2-2-2009 «Житлові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт».

Будівництво співвласниками продовжується без проектної документації, але наявних руйнувань та прямих навантажень несучих конструкцій при поточному ремонті приміщень відповідачкою не виявлено.

Будучи допитаною в ході судового розгляду експерт ОСОБА_8 висновки проведеної нею експертизи підтвердила та також зазначила, що всі недоліки прибудови А1 допущені при її будівництві, а також всіма співвласниками, санвузол 2-2 жодних перешкод позивачці не створює, відповідає ДБН, а влаштування додаткової шумо- та гідроізоляції, на чому наполягає позивачка, навпаки призведе до руйнувань, оскільки створить додаткове навантаження на балки перекриття. Експерт також вказала, що причиною руйнувань, які мають місце у прибудові А1 є неправильно розрахована глибина та ширина її фундаменту, а також товщина стін та перегородок, які є значно менше необхідних, а тому навіть демонтування санвузлу 2-2 руйнування прибудови не припинить, оскільки його причини є зовсім іншими

Свідок ОСОБА_9 суду пояснив, що він проживає в даному будинку з 2000 року. З самого початку в ньому був обладнаний санвузол, проведено водопостачання. При ремонті у 2016 році , в проведенні якого він допомагав, відповідачка та її чоловік встановили в ньому новий унітаз , посилили шумоізоляцію шляхом збільшення слою штукатурки на стінах, обкладення плиткою та обшивки гіпсокартоном стелі .

Свідок ОСОБА_10 також підтвердив, що санвузол 2-2 влаштований ще до укладення сторонами мирової угоди в 2014 році.

Отже, оцінюючи докази по даній справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що під час судового розгляду доведено, що заявлені позовні вимоги є безпідставними, необгрутованими та бездоказовими, а твердження позивачки на їх обгрунтування ґрунтуються лише на припущеннях.

Так, під час розгляду справи доведено, що відповідачка самовільно санвузол 2-2 не будувала, крім того, станом на день ухвалення рішення судом згідно з ст.152 ЖК України не вимагається дозвіл виконавчого комітету місцевої Ради на проведення переобладнання та перепланування квартири, що належить громадянинові на праві приватної власності. Проведений відповідачкою у 2016 році ремонт в цьому санвузлі є поточним, а не реконструкцією приміщення, не містить втручань в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування та не порушує права позивача щодо користування та розпорядженням своїм майном, а руйнування, які мають місце у прибудові А1 зумовлені зовсім іншими причинами, зокрема недоліками її будівництва при зведенні, про що вже зазначалось вище.Таким чином, причинно-наслідковий зв`язок між проведеним відповідачкою ремонтом у санвузлі 2-2 та заподіянням шкоди приміщенням позивача також є недоведеним.

За таких обставин суд не має правових підстав для задоволення позовних вимог, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

При цьому, ухвалюючи рішення, суд не задовольняє заяву представника відповідачки про застосування строку позовної давності, оскільки позовні вимоги є безпідставними, і суд відмовляє в їх задоволенні по суті справи, а не з причин спливу такого строку.

Виходячи з зазначеного, керуючись ст.ст. 12, 81,82, 89, 259 263-265, 273 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

У позові правонаступника позивачки ОСОБА_2 - ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Новокаховська міська рада Херсонської області в особі її виконавчого комітету про усунення порушень будівельних норм відмовити повністю.

Повний текст рішення складено 01 серпня 2019 року.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30-днів з дня складання повного тексту.

Відповідно до пп. 15.5 п. 15 розділу «Перехідні положення» ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи безпосередньо до Херсонського апеляційного суду або через Новокаховський міський суд Херсонської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя М. Є. Бойко