Справа № 453/1493/18
№ провадження 4-с/453/1/19
У Х В А Л А

іменем України

24 січня 2019 року м. Сколе

Сколівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Микитина В.Я.,

секретаря судового засідання Корнута Т.Б.,

без учасників справи,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у місті Сколе Львівської області справу за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Стрийського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області щодо відмови у проведенні перерахунку розміру суми заборгованості по оплаті аліментів на дитину та зобовязання до вчинення дій,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 17.12.2018 року у визначений ст. 449 ЦПК України строк звернулася до суду із скаргою, в якій просить визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Стрийського МРВ ДВС ГТУЮ у Львівській області Федоришин Н.С. щодо відмови у проведенні перерахунку суми заборгованості по оплаті аліментів боржником ОСОБА_2 у звязку із встановленим законодавством мінімальним розміром аліментів на дитину у виді 50% прожиткового мінімуму, у період з 08.07.2017 року по даний час, у виконавчому провадженні № 33268072, у котрому вона є стягувачем, а також зобовязати старшого державного виконавця Стрийського МРВ ДВС ГТУЮ у Львівській області Федоришин Н.С. провести зазначений перерахунок заборгованості по оплаті аліментів з урахуванням положень Закону України № 2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», котрий набув чинності 08.07.2017 року.

Ухвалою судді від 18.12.2018 року вищевказану скаргу прийнято до провадження та призначено її судовий розгляд.

Скарга вмотивована тим, що на виконанні у Стрийському МРВ ДВС ГТУЮ у Львівській області перебуває виконавче провадження № 33268072 на підставі виконавчого листа, виданого 11.06.2012 року Сколівським районним судом Львівської області у цивільній справі № 2/1320/319, про стягнення на користь заявника (стягувача) з боржника ОСОБА_2 аліментів на дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі 400 грн. щомісячно, починаючи з 04.05.2012 року і до досягнення дочкою повноліття. Заявник зазначає, розмір аліментів, котрий сплачує боржник на її користь, є значно меншим за встановлений законом мінімальний розмір аліментів на одну дитину, який з 08.07.2017 року, у звязку із змінами у законодавстві, не може бути меншим 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. У звязку з вказаним, заявник 16.11.2018 року звернулася до державного виконавця із вимогою про перерахунок розміру аліментів, однак 01.12.2018 року отримала лист про відмову у проведенні такого перерахунку. Заявник вважає наведені дії державного виконавця неправомірними, так як у звязку із набранням чинності 08.07.2017 року Закону України № 2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», збільшення мінімального розміру аліментів є підставою для автоматичного визначення державним виконавцем розміру аліментів з урахуванням цього збільшення з моменту набрання чинності вищевказаним Законом.

Про дату, час та місце судового засідання щодо розгляду скарги по суті усі учасники справи були повідомлені належним чином завчасно.

Заявник (стягувач) у судове засідання щодо розгляду скарги по суті не зявилася, однак попередньо подала суду заяву вх. № 293 від 23.01.2019 року, в якій вимоги поданої нею скарги підтримала повністю, просила таку задовольнити з підстав, що у ній викладені, а розгляд справи проводити без її участі.

Боржник ОСОБА_2 та його уповноважена представник адвокат ОСОБА_4 у судове засідання щодо розгляду скарги по суті не зявилися, однак попередньо божником подано заяву вх. № 177 від 17.01.2019 року, а його представником вх. № 335 від 24.01.2019 року, в яких вони просили проводити розгляд справи без їх участі, а проти задоволення скарги заперечили, так як вважають, що у випадку проведення державним виконавцем перерахунку розміру аліментів на дитину із твердої грошової суми на 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, буде мати місце не збільшення розміру аліментів, а зміна способу їх стягнення, що не відповідає вимогам Закону, на котрий посилається заявник у своїй скарзі. Боржник та його представник вважають, що заявнику слід звернутися до суду із позовом про зміну способу стягнення аліментів на дитину, тобто обрати вірний спосіб захисту, а подана скарга на дії державного виконавця таким способом захисту у даному випадку не являється.

Старший державний виконавець Стрийського МРВ ДВС ГТУЮ у Львівській області Федоришин Н.С. у судове засідання щодо розгляду скарги по суті не зявилася, однак попередньо подала письмові заперечення вх. № 230 від 21.01.2019 року, у котрих проти задоволення скарги заперечила з тих підстав, що станом на дату звернення заявником як стягувачем у виконавчому провадженні із заявою про перерахунок розміру аліментів (16.11.2018 року), діяли положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» у редакції від 28.08.2018 року, згідно з котрою отримувач аліментів може звернутися до суду із позовною заявою про збільшення розміру або зміну способу стягнення аліментів, оскільки законодавець передбачає можливість врахування при цьому витрати платника аліментів, щодо яких відсутня інформація про джерела походження та наявність рухомого, нерухомого майна, грошових коштів, чого державний виконавець самотужки здійснити не може в силу відсутності у нього таких повноважень. Відтак, державний виконавець просила таку скаргу відхилити як необґрунтовану.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки у судове засідання усіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З огляду на вказане, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу під час розгляду даної справи не здійснювався.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов такого висновку.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Права та обовязки учасників справи визначені статтею 43 ЦПК України, до яких, з-поміж іншого, належить право подавати заяви та клопотання, у котрих в силу ст. 182 вказаного Кодексу учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань.

Одним із процесуальних питань, які суд може вирішувати у судовому засіданні, є розгляд скарги на дії чи бездіяльність державного виконавця у порядку здійснення судового контролю за виконанням судових рішень.

Так, в силу ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією чи бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Встановлено, що 11.06.2012 року у справі № 1320/211/12, провадження № 2/1320/319/12, Сколівським районним судом Львівської області видано виконавчий лист, котрим стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_2 (тепер ОСОБА_1) Г.М. аліменти на дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 400 грн., щомісячно, починаючи з 04.05.2012 року і до досягнення дочкою повноліття.

Суд вертає увагу, що розмір аліментів заявнику (стягувачу) на дитину у даному випадку присуджено у конкретній грошовій сумі, без обмеження їх нижньої межі встановленим законодавством мінімумом та без зазначення відсотків, котрі мають властивість змінюватися на законодавчому рівні.

Судом встановлено й те, що на виконанні у Стрийському МРВ ДВС ГТУЮ у Львівській області перебуває виконавче провадження № 33268072 з примусового виконання вищевказаного виконавчого документа. Постанову про відкриття виконавчого провадження винесено 05.07.2012 року на підставі заяви стягувача про примусове виконання виконавчого документа. Аліменти боржником сплачуються справно, що підтверджується розрахунком заборгованості по аліментах, долученим державним виконавцем до письмових заперечень на скаргу, згідно котрого заборгованість боржника ОСОБА_2 зі сплати аліментів станом на 01.01.2019 року відсутня, а боржником сплачено додатково (наперед) аліменти за січень-березень 2019 року.

У той-же час, заявником (стягувачем) 16.11.2018 року до Стрийського МРВ ДВС ГТУЮ у Львівській області подано заяву про перерахунок державним виконавцем розміру аліментів, котрі стягуються на дитину у розмірі 400 грн. щомісячно, на 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 08.07.2017 року, тобто з дати набуття чинностіЗакону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», яким збільшено мінімальний розмір аліментів на одну дитину до 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, а державних виконавців при здійсненні примусового виконання судових рішень про стягнення аліментів наділено правом автоматичного визначення розміру аліментів у звязку із збільшенням їх мінімального розміру на законодавчому рівні. 01.12.2018 року заявником отримано відмову у перерахунку розміру аліментів за вих. № 09-20-14/20823 від 28.11.2018 року за підписом начальника Стрийського МРВ ДВС ГТУЮ у Львівській області, котра вмотивована відсутністю процедури здійснення державним виконавцем таких заходів та необхідністю звернення до суду із відповідним позовом про збільшення розміру (зміну способу стягнення) аліментів на дитину.

Перевіряючи законність дій щодо відмови заявнику (стягувачу) у перерахунку розміру аліментів, котрі стягуються на дитину за вищевказаним виконавчим документом, суд вважає з необхідне звернути увагу наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Із зазначеної норми можна було б дійти висновку, що внесення змін до СК України щодо збільшення мінімального розміру аліментів не є підставою для збільшення визначеного судом розміру аліментів у розумінні ст. 192 СК України, оскільки зміна законодавства у частині визначення розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. У такому випадку питання визначення мінімального розміру аліментів, що підлягають стягненню із боржника, мало б належати до повноважень державного виконавця.

Разом з тим, у відповідності до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

З цього приводу Верховним Судом у постанові від 03 травня 2018 року по справі № 581/638/17-ц., зазначено, що розмір стягнутих за рішенням суду аліментів не є незмінним та у випадку виникнення відповідних підстав може змінюватись. Прийняття Закону «Про внесення змін щодо мінімального розміру аліментів» спрямоване на посилення захисту права дитини на належне утримання, а тому є підставою для зміни розміру стягнутих з відповідача аліментів.

Відтак, проаналізувавши вищевикладене, незважаючи на існуючу неоднозначну судову практику у подібних справах, слід дійти висновку, що повноваження зі збільшення мінімального розміру аліментів у зв'язку зі зміною Закону хоча і відносяться до виконавчої служби, однак суди самостійно вправі ухвалити рішення за позовом заінтересованої особи про збільшення мінімального розміру аліментів у відповідності до чинного законодавства, мотивуючи своє рішення обставинами, наведеним у ст. ст. 182, 192 СК України. Тобто, існує декілька способів захисту порушеного права дитини на належне утримання у спосіб збільшення розміру аліментів.

Однак, щодо обраного заявником (стягувачем) способу захисту порушеного права своєї малолітньої дитини на належне утримання, а саме шляхом оскарження у порядку ст. 447 ЦПК України дій державного виконавця з приводу відмови у проведенні перерахунку розміру аліментів на таку дитину та їх збільшення до рівня мінімально визначеного, то суд констатує, що, незважаючи на наділення державних виконавців теоретично повноваженнями зі збільшення мінімального розміру аліментів у зв'язку зі зміною Закону, чинне законодавство не наділяє їх повноваженням щодо визначення мінімального розміру аліментів, що, на практиці, без внесення змін до ст. 192 СК України та до Закону України «Про виконавче провадження» щодо наділення повноваженнями державних виконавців на визначення мінімального розміру аліментів та автоматичного його збільшення у зв'язку зі зміною Закону, є недієвим та повністю нівелює такий спосіб захисту, так як навіть у випадку задоволення поданої скарги заявника на дії державного виконавця, ухвала суду про її задоволення, на відміну від судового рішення про збільшення розміру )зміну способу стягнення) аліментів, залишиться невиконаною.

В силу ст. 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, у межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову у задоволенні скарги.

За таких обставин, незважаючи на обґрунтованість поданої скарги у певній мірі (у частині перерахунку розміру заборгованості по аліментах з дати подання про це відповідної заяви), така не може бути задоволена судом у цілому, так як покладений на старшого державного виконавця Стрийського МРВ ДВС ГТУЮ у Львівській області Федоришин Н.С. обовязок провести перерахунок суми заборгованості по оплаті аліментів боржником ОСОБА_2 у звязку із встановленим законодавством мінімальним розміром аліментів на дитину у виді 50% прожиткового мінімуму не зможе бути виконаним в силу відсутності у державних виконавців повноважень щодо самостійного визначення мінімального розміру аліментів для перерахунку заборгованості по аліментах, а відповідне допущене порушення не буде усуненим. Що стосується вимог поданої скарги в іншій частині, то заявник (стягувач) фактично ставить питання про перерахунок розміру аліментів за минулий час, тобто не з дати подання нею про це відповідної заяви, а з 08.07.2017 року, що також унеможливлює державного виконавця самостійно провести такий перерахунок без дослідження усіх обставин, чого він зробити у межах своїх функціональних обовязків не вправі. Відповідно, обовязок щодо усунення порушення, про яке йдеться у поданій заявником скарзі, на державного виконавця у даному, конкретному випадку, не може бути покладений, у звязку з чим, скарга до задоволення не підлягає.

Тому, при усіх ретельно досліджених обставинах справи, а також виходячи із вищевикладеної позиції Верховним Судом у постанові від 03 травня 2018 року по справі № 581/638/17-ц., суд погоджується із викладеними державним виконавцем у своїх письмових запереченнях на скаргу твердженнями про те, що заявнику, як отримувачу аліментів, слід звернутися до суду із позовною заявою про збільшення розміру (або зміну способу стягнення) аліментів, оскільки виключно суд наділений передбаченою законом можливістю та необхідністю дослідити і врахувати при цьому витрати боржника як платника аліментів, його майновий стан, не порушуючи його законних прав та інтересів, а ухвалене за результатами судового розгляду справи рішення буде виконаним у передбачений законом спосіб, відповідно, порушене право малолітньої дитини заявника на належне утримання, - захищеним.

Керуючись ст. ст. 13, 260-261, 450-451, 247 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця Стрийського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області щодо відмови у проведенні перерахунку розміру суми заборгованості по оплаті аліментів на дитину та зобовязання до вчинення дій, - відмовити.

Розяснити заявнику її право на звернення до суду на загальних підставах із позовною заявою до ОСОБА_2 прозбільшення розміру (або зміну способу стягнення) аліментів на дитину.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до Львівського апеляційного суду. Однак, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційна скарга подається учасниками справи через Сколівський районний суд Львівської області.

Суддя В.Я. Микитин