Справа № 504/277/19
Провадження № 2/504/851/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.08.2019 року смт.Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області у складі:

Головуючого судді - Барвенка В.К.,

секретаря -Мельникової В.М.,-

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні, в залі суду № 4, смт. Доброслав, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 до Шомполівської сільської ради Лиманського району Одеської області, про визнання права на майнові права засновника та частку у статутному капіталі Селянського (Фермерського) Господарства «Ламзацьке», в порядку спадкування за заповітом, після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача, яким просив суд визнати право на майнові права засновника та частку у статутному капіталі Селянського (Фермерського) Господарства «Ламзацьке», в порядку спадкування за заповітом, після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою судді Комінтернівського районного суду Одеської області від 01.07.2019 року відкрито провадження у даній справі, призначено підготовче засідання.

Позивач подав заяву про розгляд справи у свою відсутність, позовні вимоги повністю підтримав.

Представник відповідача подав заяву про розгляд справи за своєю відсутністю, позовні вимоги визнав повністю.

При таких обставинах суд ухвалює рішення у підготовчому засіданні (ч.3 ст. 200 ЦПК України).

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про можливість задоволення позову з наступних підстав:

За життя ОСОБА_2 створив СФГ «Ламзацьке», державна реєстрація якого здійснена 24.10.1997 року за № 335.

ОСОБА_2 єдиний засновник СФГ «Ламзацьке».

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що встановлено судом зі змісту свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого 05.03.2008 року виконкомом Шомполівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області, актовий запис про смерть № 4 від 05.03.2008 року.

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина.

Єдиним спадкоємцем померлого є ОСОБА_1 (син).

Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 24.02.2017 року за ОСОБА_1 визнано право постійного користування на земельну ділянку площею 32,59 га, в порядку спадкування за заповітом після смерті батька- ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стаття 23 Закону України «Про фермерське господарство» від 19.06.2003 р. передбачає, що успадкування фермерського господарства (цілісного майнового комплексу або його частини) здійснюється відповідно до закону.

В роз`ясненнях, що містяться в п.9 Постанови №20 від 22.12.1995 р. Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» зазначено, що успадкування майна селянського (фермерського) господарства здійснюється за загальними правилами спадкового права.

В силу ст. 22 ч. 1 Закону України «Про фермерське господарство», фермерське господарство як цілісний майновий комплекс включає майно, передане до складеного капіталу, не розподілений прибуток, майнові та інші зобов`язання.

Відповідно до ст. 191 ЦК України підприємство є єдиним майновим комплексом, що використовується для здійснення підприємницької діяльності. До складу підприємства як єдиного майнового комплексу входять усі види майна, призначені для його діяльності, включаючи земельні ділянки, будівлі, споруди, устаткування, інвентар, сировину, продукцію, права вимоги, борги, а також право на торгівельну марку або інше позначення та інші права, якщо інше не встановлено договором або законом.

У своєму рішенні у справі «Суханов та Ільченко проти України» Європейський Суд з прав людини зазначив, що «законне сподівання» на отримання «активу» також може захищатися статтею 1 Першого протоколу. Так, якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має «законне сподівання», якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя - наприклад, коли є усталена практика національних судів, якою підтверджується його існування (див. рішення у справі «Копецький проти Словаччини» (Kopecky v. Slovakia) [ВП], заява № 44912/98, п. 52, ЄСПЛ 2004-IX). Проте не можна стверджувати про наявність законного сподівання, якщо існує спір щодо правильного тлумачення та застосування національного законодавства і вимоги заявника згодом відхиляються національними судами (див. вищенаведене рішення у справі «Копецький проти Словаччини» (Кореску v. Slovakia), п. 50; «Anheuser-Busch Inc. проти Португалії» (Anheuser-Busch Inc. v. Portugal) [ВП], заява № 73049/01, п. 65, ЄСПЛ 2007-І).

Як вбачається із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 167 ГК України корпоративні права це права особи, частка якої визначається у статутному фонді (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до законів, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Згідно до ст. 8 ч. 1 ЦК України, якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону).

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування»: Вирішуючи спір про спадкування частки учасника підприємницького товариства, необхідно враховувати, що це допускається статтями 130, 147, 166 ЦК, статтями 55, 69 ЗУ від 19.09.1991 року N 1576-ХІІ «Про господарські товариства» і не підпадає під заборону пункту 2 частини першої статті 1219 ЦК. При цьому спадкується не право на участь, а право на частку в статутному (складеному) капіталі.

Згідно абз. 2 п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року N 13 «Про практику розгляду судами корпоративних спорів» на підставі частини другої статті 7 Закону про господарські товариства підвідомчими судам є також справи про зобов`язання внести зміни до установчих документів товариства у випадку виходу учасника з товариства, відчуження частки (її частини) в статутному (складеному) капіталі товариства, вступом правонаступника (спадкоємця) учасника до господарського товариства тощо за позовами таких осіб.

Відповідно до ст. З Закону України «Про фермерське господарство» членами фермерського господарства можуть бути подружжя, їх батьки, діти, які досягли 14- річного віку, інші члени сім`ї, родичі, які об`єдналися для спільного ведення фермерського господарства, визнають і дотримуються положень Статуту фермерського господарства. Членами фермерського господарства не можуть бути особи, які працюють у ньому за трудовим договором (контрактом). При створенні фермерського господарства одним із членів сім`ї інші члени сім`ї, а також родичі можуть стати членами цього фермерського господарства після внесення змін до його Статуту. Для цілей цього Закону до членів сім`ї та родичів голови фермерського господарства відносяться дружина (чоловік), батьки, діти, баба, дід, прабаба, прадід, внуки, правнуки, мачуха, вітчим, падчерка, пасинок, рідні та двоюрідні брати та сестри, дядько, тітка, племінники як голови фермерського господарства, так і його дружини (її чоловіка), а також особи, які перебувають у родинних стосунках першого ступеня споріднення з усіма вищезазначеними членами сім`ї та родичами (батьки такої особи та батьки чоловіка або дружини, її чоловік або дружина, діти як такої особи, так і її чоловіка або дружини, у тому числі усиновлені ними діти).

У відповідності до ст.1 ч.4 Закону України «Про фермерське господарство» фермерське господарство діє на основі Статуту.

У Статуті зазначаються найменування господарства, його місцезнаходження, адреса, предмет і мета діяльності, порядок формування майна (складеного капіталу), органи управління, порядок прийняття ними рішень, порядок вступу до господарства та виходу з нього та інші положення, що не суперечать законодавству України.

Відповідно до абз. 2,3 п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Таким чином, ОСОБА_1 має законні сподівання на отримання всіх без винятку майнових прав СФГ «Ламзацьке», а також на частку у статутному капіталі СФГ «Ламзацьке», у порядку спадкування після смерті свого батька- ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 13, 22 Конституції України, ст. 8 ч. 1, 191, 407, 1217-1220, 1261, 1278 ЦК України, ст. 167 ГК України, ст. 3, ст.1 ч.4, 5, 22, 23 Закону України «Про фермерське господарство», абз. 2 п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року N 13 «Про практику розгляду судами корпоративних спорів», п.9, п.10, абз. 2,3 п. 23 Постанови №7 від 30.05.2008 р. Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування», п.9 Постанови №20 від 22.12.1995 р. Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», ст.ст. 265-268, 353 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право на частку у статутному капіталі Селянського (фермерського) господарства «Ламзацьке» , в порядку спадкування за заповітом, після смерті батька- ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_1 право на майнові права засновника Селянського (фермерського) господарства «Ламзацьке» , в порядку спадкування за заповітом, після смерті батька- ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Одеської області протягом тридцяти днів з часу його проголошення через Комінтернівський районний суд Одеської області.

Суддя В.К. Барвенко