ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2019 року

м. Харків

справа № 640/2080/15

провадження № 22-ц/818/860/19

Харківський апеляційний суд в складі:

головуючого Кругової С.С.,

суддів Пилипчук Н.П.

Маміної О.В.,

Учасники справи :

позивач - Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»

відповідач - ОСОБА_2

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в приміщенні суду в м. Харкові цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» на рішення Київського районного суду м. Харкова від 19 жовтня 2018 року,

в с т а н о в и в :

У лютому 2015 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № б/н від 28.08.2008 року в розмірі 22023,20 грн. та витрати зі сплати судового збору в розмірі 243,60 грн.

Позов мотивований тим, що ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 уклали кредитний договір № б/н 28.08.2008 року, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 700,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач належним чином не виконував взяті на себе зобов'язання за Договором, в результаті чого станом на 31.12.2014 виникла заборгованість яка складається з заборгованості за кредитом - 12478,46 грн, заборгованості по процентам за користування кредитом - 7657,92 грн.; заборгованості за комісією за користування кредитом - 600,00 грн; штраф (фіксована частина) - 250,00 грн; штраф (процентна складова) - 1036,82 грн.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 19 жовтня 2018 рокуу задоволенні позову відмовлено.

Рішення мотивовано тим, що у зв'язку з пропуском позивачем строку позовної давності відсутні підстави для задоволення позову та стягнення з відповідача заборгованості на користь позивача.

Не погоджуючись з рішенням ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся з апеляційною скаргою і просить рішення скасувати і ухвалити постанову про задоволення позовних вимог у повному обсязі та стягнути з відповідача судові витрати.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду є незаконним, судом неповно без всебічного та об'єктивного дослідження обставин справи порушуючи норми матеріального права ухвалено незаконне рішення.

Вирішуючи питання про застосування строків позовної давності, суд першої інстанції неповно з'ясував обставини справи під час дослідження доказів.

Суд залишив поза увагою, що відповідач отримав картку строком дії яка не припиняє строк дії договору, тобто строк дії договору та строк дії картки не є тотожними.

В письмових поясненнях, які надійшли до апеляційного суду зазначає, що позовна давність не була пропущена позивачем, оскільки з позовом звернувся згідно поштового реєстру 06 лютого 2015 року, останній платіж був вчинений 10.06.2014.

Суд не встановив та не зазначив фактичних обставин, з яких законодавець пов'язує вирішення спору, порушення норм матеріального та процесуального права призвело до неправильного вирішення даного спору.

21 грудня 2018 року ОСОБА_2 направив до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу, в якій просить апеляційну скаргу залишити без задоволення а рішення суду без змін. Також зазначає, що боргу перед банком не визнає, грошових коштів в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором не сплачував з 2008 року по 31.12.2014. Всі погашення кредиту були здійсненні банком шляхом списання коштів, що не свідчить про визнання заборгованості та вчинення дій щодо виконання умов кредитного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Судовим розглядом встановлено, що 28.08.2008 року ОСОБА_2підписавши анкету-заяву, отримав від відповідача кредитну картку «Універсальна», зі сплатою відповідно витягу з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» додаток їх до анкети-заяви 3% базової ставки в місяць, що нараховується на залишок заборгованості, 7% (але не менше 50 грн та не більше залишку заборгованості) від заборгованості обов'язкового щомісячного платежу, пеня 1%, але не менше 30 грн на місяць нараховується один раз на місяць при наявності прострочення за кредитом або відсотками 5 і більше днів при виникненні прострочення на суму понад 50 грн та штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов'язань 500 грн +5% від суми заборгованості за кредитним лімітом з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісії (а.с.11-16).

В анкеті-заяві зазначено, що заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами складає між сторонами договір про надання банківських послуг (а.с. зворот 10).

Із розрахунку заборгованості по кредитному договору № б/н від 28.08.2008 вбачається, що останній платіж в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором по тілу відбувся 10.06.2014 в сумі 1500 грн (а.с.8 зворот).

Відповідно до деталізованої виписки по рахункам ОСОБА_2 вбачається, що відповідач неодноразово поповнював картку власними коштами через термінал самообслуговування, а саме: 21.01.2014 поповнення на суму 1500 грн., 23.01.2014 поповнення на суму 1000 грн., 19.02.2014 поповнення на суму 125 грн., 11.03.2014 поповнення на суму 1000 грн., 17.05.2016 поповнення на суму 3000 грн., 06.06.2016 поповнення на суму 1000 грн., отже відповідач активно користувався своїми кредитними картками. 18.08.2015 року було збільшено кредитний ліміт до 8000 грн. по картці 078114 строк дії до 03/16 (а.с.84 зворот.). З огляду на це доводи відповідача, що він не сплачував грошові кошти спростовуються матеріалами справи.

Також, із виписки по рахункам встановлено активне використання двох карток ПАТ КБ «ПриватБанк» а саме: картки НОМЕР_2 строком дії до 06/12 та картки НОМЕР_3 строком дії до 03/16.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати належних йому процентів.

Відповідач свої зобов'язання не виконував належним чином, у зв'язку з чим виникла заборгованість.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

За правилами ч. 1 ст. 627, 629 ЦК України згідно статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до вимог ст. ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч.1 ст.261 ЦПК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Суд першої інстанції безпідставно вважав, що перебіг позовної давності починається з дня, коли був здійснений останній платіж і при цьому помилково врахував правові позиції Верховного Суду України, від яких Верховний Суд не відступав, щодо застосування вказаних норм ЦК України щодо спливу позовної давності в аналогічних справах про картковий кредит, які були викладені у постановах Верховного Суду України від 19 березня 2014 року № 6-14цс14 та від 02 грудня 2015 року № 6-249цс15.

У вказаних постановах була висловлена правова позиція про те, що відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Тому у поєднанні з приписами п. 7 Розділу ХІІІ Перехідних положень до чинного ЦК України в редакції від 15.12.2017 про те, що суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів або палати (об'єднаної палати), передає справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, якщо така колегія або палата (об'єднана палата) вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду України, - за відсутності постанови Великої Палати Верховного Суду про відступлення від такого висновку, ухваленого раніше Верховним Судом України, - правові висновки Верховного Суду України вважаються чинними і обов'язковими до застосування.

При цьому в межах заявленого позову суду слід було з'ясувати строк дії картки, а також встановити права та обов'язки сторін стосовно повернення кредиту згідно до Умов та правил надання банківських послуг.

У відповідності до п. 1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонгується на той самий строк.

Згідно п.п. 2.1.1.5.5, 2.1.1.5.6 наявних у справі Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором, а у разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку.

Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від суми заборгованості за кредитним лімітом з урахуванням нарахованих та прострочених процентів і комісій.

Пунктом 2.1.1.12.4 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що строки та порядок погашення кредиту (кредитний ліміт) за кредитними картами з встановленим мінімальним обов'язковим платежем, а так же овердрафту виникаючого за такими картами, наведено в Пам'ятці клієнта/довідці про умови кредитування, яка є невід'ємною частиною договору, а також встановлюються даним пунктом. Платіж включає плату за користування кредитом, передбачену Тарифами, і частину заборгованості за кредитом. У разі наявності простроченого кредиту (овердрафту) строком повернення кредиту (овердрафту) у повному обсязі є 211-й день з моменту виникнення такої заборгованості; строк повернення овердрафту у повному обсязі - протягом 30 днів з моменту виникнення овердрафту; строк погашення процентів за овердрафтом - щомісячно за попередній місяць до 25-го числа.

Взяті на себе зобов'язання за договором № б/н від 28.08.2008 року банк виконав своєчасно і повністю, надавши відповідачу кредитні ресурси.

Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону.

Згідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Банком до суду апеляційної інстанції надано додаткові письмові пояснення, які містять інформацію з Програмного комплексу «Промінь», згідно якої ОСОБА_2 отримав 4 картки № 5НОМЕР_4строком дії до 05/21, «НОМЕР_3строком дії до 03/16, НОМЕР_2строком дії до 06/12, НОМЕР_5 строком дії до 09/09. Факт користування зазначеними картками підтверджується виписками наданими до суду першої інстанції.

Із наданого Банком розрахунку заборгованості, який відповідачем не був оспорений, вбачається, що сальдо простроченої заборгованості є стабільним з 01 липня 2014 року (а.с. 8 зворот), з позовом банк звернувся відповідно штампу вхідної кореспонденції районного суду 06 лютого 2015 року, тому на день звернення банку до суду з цим позовом трирічний строк позовної давності з урахуванням строку дії картки до березня 2016 року ще не сплив, оскільки з позовом банк звернувся у лютому 2015 року тобто у трирічний строк позовної давності.

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України).

Зважаючи на вищевикладене та враховуючи, що строк дії картки не закінчився, а з позовом банк звернувся 06 лютого 2015 року, то висновки суду першої інстанції про те, що строк позовної давності, про застосування якого заявлено представником відповідача, щодо вимог про стягнення заборгованості за кредитом сплив, не ґрунтується на вимогах закону та не узгоджується з матеріалами справи.

Доводи викладені у відзиві про те, що ОСОБА_2 за період з 2008 року по 31.12.2014 жодного платежу не здійснював за умовами кредитного договору спростовуються матеріалами справи, про що зазначено вище.

Щодо посилань у відзиві про погашення Банком частини кредиту шляхом списання з рахунку боржника коштів не свідчить про визнання ОСОБА_2 боргу та не є підставою для переривання позовної давності, судова колегія зазначає, що згідно розрахунку заборгованості, який не спростований відповідачем останній платіж було здійснено через термінал самообслуговування готівкою.

Частиною першою статті 376 ЦПК України передбачено, що неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, а також неправильне застосування норм матеріального права є підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, з ОСОБА_2 підлягає стягненню на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» судовий збір за подання позовної заяви у сумі 243,60 грн. та судовий збір за подання апеляційної скарги у сумі 365,00 грн., а всього 608,60 грн.

Керуючись ст. ст. 141, 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 389,390, 391 ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 19 жовтня 2018 року,скасувати і ухвалити нове. Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової карти платника податків НОМЕР_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» (, рах. № 3111, МФО № 305299) заборгованість за кредитом - 12478,46 грн, заборгованість по процентам за користування кредитом - 7657,92 грн.; заборгованість за комісією за користування кредитом - 600,00 грн. штраф (фіксована частина) - 250,00 грн; штраф (процентна складова) - 1036,82 грн. а всього 22023 (двадцять дві тисячі двадцять три гривні) 20 коп.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової карти платника податків НОМЕР_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» (, рах. № 3111, МФО № 305299) судовий збір у сумі 608 (шістсот вісім гривень) 60 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. В силу ст.389 ЦПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий С.С. Кругова

Судді О.В. Маміна

Н.П. Пилипчук

Повний текст постанови складено 30 січня 2019 року