ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

іменем України

29 січня 2019 року

м. Харків

справа № 642/5966/18

провадження № 22-ц/818/961/19

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Котелевець А.В.,

суддів - Коваленко І.П., Піддубного Р.М.,

ім'я (найменування) сторін:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - Служба будівельно - монтажних робіт і цивільних споруд регіональної філії «Південної залізниці» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця»,

відповідач - Комунальне підприємство «Харківське міське бюро технічної інвентаризації»,

відповідач - Харківська міська рада,

відповідач - Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Виконавчого комітету Харківської міської ради,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Ленінського районного суду м. Харкова від 22 листопада 2018 року в складі судді Грінчук О.П.,

у с т а н о в и в :

В жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернувся у суд із позовом до Служби будівельно - монтажних робіт і цивільних споруд регіональної філії «Південної залізниці» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», Комунального підприємства «Харківське міське бюро технічної інвентаризації», Харківської міської ради, Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Виконавчого комітету Харківської міської ради, треті особи: Головне територіальне управління юстиції у Харківській області, ОСОБА_2, ОСОБА_3, про визнання незаконними рішення та бездіяльності органу місцевого самоврядування та органу приватизації, зобов'язання вчинити певні дії.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 02 листопада 2018 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк для виконання вимог статтей 175, 177 ЦПК України.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 22 листопада 2018 року позовну заяву ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто позивачу з підстав, передбачених частиною 3 статті 185 ЦПК України.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що ОСОБА_1 не виконано в повному обсязі вимоги, викладені в ухвалі судді від 02 листопада 2018 року, у зв'язку з чим, відповідно до частини 3 статті 185 ЦПК України позовна заява визнається неподаною та повертається позивачу.

30 листопада 2018 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить ухвалу Ленінського районного суду м. Харкова від 22 листопада 2018 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про повернення позову, порушивши право позивача на справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд справи. Він в передбачений Цивільно - процесуальним кодексом України строк виконав усі вимоги ухвали суду першої інстанції від 02 листопада 2018 року. Суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні його клопотання про звільнення від сплати судового збору за подання позовної заяви не врахувавши подані ним докази на підтвердження майнового стану, який перешкоджає його сплаті.

Відповідачі ухвалу суду першої інстанції не оскаржили, відзив на апеляційну скаргу не надали.

Частиною 3 статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції розглядає апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Ленінського районного суду м. Харкова від 22 листопада 2018 року в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами справи на підставі частини 2 статті 369 ЦПК України.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали судді суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України - в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Матеріали справи свідчать, що ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 02 листопада 2018 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху.

Залишаючи позовну заяву без руху, суддя суду першої інстанції вважав, що вона не відповідає вимогам статтей 175, 177 ЦПК України, а саме: не зазначено ідентифікаційний код для юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України та реєстраційний номер облікової картки платника податків третіх осіб, за його наявності, або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі); відомі номери засобів зв'язку, офіційні електронні адреси та адреси електронної пошти учасників процесу; відсутнє підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав; не підтверджено відповідність копій письмових доказів оригіналам підписом позивача із зазначенням дати такого засвідчення; позивачем не зазначено доказів на підтвердження кожної обставини чи наявність підстав для звільнення від доказування; в позовній заяві не зазначено які саме норми матеріального права порушено відповідачами.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 14 листопада 2018 року задоволено заяву ОСОБА_1 та продовжено строк на усунення недоліків позовної заяви відповідно до ухвали цього ж суду від 02 листопада 2018 року.

Частиною 3 статті 175 ЦПК України передбачено, що позовна заява повинна містити:

1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв'язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти;

3) зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються;

4) зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них;

5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини;

6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов'язковий досудовий порядок урегулювання спору;

7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися;

8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви;

9) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв'язку із розглядом справи;

10) підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

На підставі частини 5 статті 177 ЦПК України позивач зобов'язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази, позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху (частина 1 статті 185 ЦПК України).

У судах функціонує Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система. Адвокати, нотаріуси, приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, державні органи, органи місцевого самоврядування та суб'єкти господарювання державного та комунального секторів економіки реєструють офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі в обов'язковому порядку. Інші особи реєструють офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі в добровільному порядку (частини 1, 6 статті 14 ЦПК України).

Однак, відповідно до підпунктів 15.1, 15.3 пункту 15 частини 1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: подання, реєстрація, надсилання процесуальних та інших документів, доказів, формування, зберігання та надсилання матеріалів справи здійснюються в паперовій формі; розгляд справи у суді здійснюється за матеріалами справи у паперовій формі.

Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система починає функціонувати через 90 днів з дня опублікування Державною судовою адміністрацію України у газеті «Голос України» та на веб-порталі судової влади оголошення про створення та забезпечення функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

За таких обставин, на момент подачі позовної заяви зазначення офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти не є обов'язковим, оскільки надсилання процесуальних та інших документів можливе лише за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, яка на час подання позову ОСОБА_1 не почала функціонувати.

В поданих 15 і 22 листопада 2018 року заявах про усунення недоліків позовної заяви ОСОБА_1 вказав ідентифікаційні коди юридичних осіб в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України та реєстраційні номери облікових карток платників податків (для фізичних осіб), а також зазначив про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Пунктом 7 частини 2 статті 197 ЦПК України визначено, що саме у підготовчому засіданні суд з'ясовує, чи надали сторони докази, на які вони посилаються у позові і відзиві, а також докази, витребувані судом, чи причини їх неподання; вирішує питання про проведення огляду письмових, речових і електронних доказів у місці їх знаходження; вирішує питання про витребування додаткових доказів та визначає строки їх подання, вирішує питання про забезпечення доказів, якщо ці питання не були вирішені раніше.

Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, питання чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються (пункт 1 частини 1 статті 264 ЦПК України).

З наведеного вбачається, що питання оцінки обґрунтованості позову вирішується судом на наступних етапах судового розгляду.

Також, судова колегія вважає, що відповідність поданих ОСОБА_1 копій доказів може бути засвідчена в підготовчому судовому засіданні.

До позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону. У разі необхідності до позовної заяви додаються клопотання та заяви про звільнення (відстрочення, зменшення) від сплати судового збору (частини 3, 4 статті 177 ЦПК України).

Відповідно до статтей 1, 2 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» (далі - Закон № 3674-VI) судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Платники судового збору - громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.

В статті 8 Закону № 3674-VI вказано, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити, розстрочити, зменшити сплату судового збору або звільнити від його сплати за умови, як що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу фізичної особи за попередній календарний рік.

На підтвердження майнового стану ОСОБА_1 подав до суду першої інстанції довідку Центральної Об'єднаної державної податкової інспекції міста Харкова Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області, згідно з якою за період з 01 січня 2017 року по 31 грудня 2017 року отримав чистого оподаткованого доходу від провадження незалежної професійної діяльності у сумі 442 грн.; довідку Харківського міського центру зайнятості від 24 жовтня 2018 року № 6746 про те, що на обліку в центрах зайнятості України на обліку як безробітний не перебуває; довідку Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Холодногірського району Харківської міської ради від 22 жовтня 2018 року № 2535/03-18 про те, що він не перебуває на обліку та не отримує ніяких видів допомоги; довідку Пенсійного фонду України від 16 листопада 2018 року № 1898/2, згідно з якою ОСОБА_1 на обліку не перебуває, ніяких видів пенсій не отримує.

Таким чином, ОСОБА_1 надано докази на підтвердження того, що його майновий стан перешкоджає сплаті судового збору на час подання позовної заяви.

Згідно з частиною 2 статті 8 Конституції України звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, надаваних сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду.

Так, у справі «Bellet v. France», Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві.

Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене в пункті 1 статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.

Статтею 4 ЦПК України передбачено обов'язок суду, здійснюючи правосуддя, захищати права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України.

З урахування викладеного, підстав для визнання позовної заяви та повернення її ОСОБА_1 у судді суду першої інстанції не було.

Підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали (пункти 1, 4 частини 1 статті 379 ЦПК України).

З огляду викладеного, ухвала Ленінського районного суду м. Харкова від 22 листопада 2018 року підлягає скасування з поверненням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 175 - 177, п. 6 ч. 1 ст. 374, п. 1, 4 ч. 1 ст. 379, ст. ст. 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Харкова від 22 листопада 2018 року - скасувати, справу повернути для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 29 січня 2019 року.

Головуючий А.В. Котелевець

Судді І.П. Коваленко

Р.М. Піддубний