ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8319/19 Справа № 210/667/17 Суддя у 1-й інстанції - Вікторович Н. Ю. Доповідач - Макаров М. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Макарова М.О.

суддів Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.

розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи в письмовому провадженні у м. Дніпрі цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 - ОСОБА_6 на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 липня 2019 року по справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг», третя особа - Первинна профспілкова організація Незалежна профспілка гірників України Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» про стягнення заробітної плати,-

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2017 року позивачі звернулися до суду із даним позовом, в уточненій редакції якого від 12 березня 2019 року просили визнати недійсним розпорядження директора департаменту з якості Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» (далі ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг»), яким ОСОБА_1 , починаючи з 29 жовтня 2016 року оголошено простій у роботі, та стягнути з відповідача на його користь 229529,81грн.; визнати недійсним розпорядження директора департаменту з якості ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», яким ОСОБА_2 , починаючи з 29 грудня 2016 року оголошено простій у роботі, та стягнути з відповідача на її користь 25976,29грн.; визнати недійсним розпорядження директора департаменту з якості ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», яким ОСОБА_3 , починаючи з 13 грудня 2016 року оголошено простій у роботі, та стягнути з відповідача на її користь 20030,20грн.; визнати недійсним розпорядження директора департаменту з якості ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», яким ОСОБА_4 , починаючи з 21 січня 2017 року оголошено простій у роботі, та стягнути з відповідача на її користь 22110,69грн.; визнати недійсним розпорядження директора департаменту з якості ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», яким ОСОБА_5 , починаючи з 06 жовтня 2016 року оголошено простій у роботі, та стягнути з відповідача на її користь 7095,92грн.

Позов мотивований тим, що відносно кожного з них окремо оголошено простій у роботі на підставі відповідного розпорядження директора Департаменту з якості Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг», зі змістом якого їх ознайомлено в усній формі. Вони, позивачі є членами Первинної профспілкової організації Незалежної профспілки гірників України Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг». Вважають, що простій у роботі їм всім оголошено відповідачем незаконно, тобто без наявних на те визначених законом підстав. У зв`язку з оголошенням позивачам простою у роботі, вони не отримували від відповідача належної заробітної плати, яку отримували б у тому випадку, якби не перебували на простої. Вважають, що у зв`язку із незаконністю розпоряджень відповідача про оголошення їм простою, ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» зобов`язане оплатити їм середній заробіток за час вимушеного прогулу, обумовленого незаконним простоєм, а тому звернулися до суду з позовом.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 липня 2019 року позов задоволено частково та ухвалено:

Визнати недійсним розпорядження директора департаменту з якості ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» №204 від 25 жовтня 2016 року, яким ОСОБА_1 , починаючи з 29 жовтня 2016 року оголошено простій у роботі, та стягнути з Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь ОСОБА_1 ;

Визнати недійсним розпорядження директора департаменту з якості ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» №269 від 28 грудня 2016 року, яким ОСОБА_2 , починаючи з 29 грудня 2016 року оголошено простій у роботі, та стягнути з ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь ОСОБА_2 9533,16грн.;

Визнати недійсним розпорядження директора департаменту з якості ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» №15 від 20 січня 2017 року, яким ОСОБА_4 , починаючи з 21 січня 2017 року оголошено простій у роботі, та стягнути з ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь ОСОБА_4 771,33 грн.;

Визнати недійсним розпорядження директора департаменту з якості ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» №185 від 04 жовтня 2016 року, яким ОСОБА_5 , починаючи з 06 жовтня 2016 року оголошено простій у роботі, та стягнути з ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь ОСОБА_5 1494,32грн.;

В решті позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» про стягнення заробітної плати відмовлено;

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» про стягнення заробітної плати відмовлено;

Вирішено питання стосовно судових витрат.

Рішення суду мотивовано тим, що відповідачем не надано доказів, які б підтверджували незаконність вимог позивачів або їх необґрунтованість - товариство не довело, що роботи на виробництві були зупинені; зміст розпоряджень, які оскаржувались, засвідчує, що виконання функцій та службових обов`язків позивачів були покладені на інших працівників (працівників ПП «Стил Сервіс»); ці відомості та зміст наказу ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» від 24 червня 2016 року №792 «Про внесення змін до організаційної структури управління підприємства» доводять, що товариство, керуючись у тому числі і принципами здійснення підприємницької діяльності, проводило скорочення чисельності штату працівників, які підлягали звільненню у передбаченому законом порядку, а зупинення робіт у товаристві не мало місце, отже були відсутні підстави для оголошення простою, передбачені статтею 34 КЗпП України, тому позов підлягає частковому задоволенню. Суд стягує з відповідача на користь позивачів ОСОБА_1 - 17490,29грн., ОСОБА_7 - 771,33грн., ОСОБА_5 - 1494,32грн., ОСОБА_2 - 9533,16грн., у задоволені позову ОСОБА_3 - відмовляє.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 - ОСОБА_6 просить рішення суду скасувати та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційний скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не повно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним матеріалах справи доказам, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду, а тому рішення суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконним та необґрунтованим.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, з наступних підстав.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України).

Згідно з ч. 13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Отже, враховуючи викладене апеляційна скарга представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 - ОСОБА_6 на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 липня 2019 року підлягає розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без їх виклику як малозначна.

Так, судом встановлено, що позивачі працювали на підприємстві відповідача: ОСОБА_1 контролером на виробництві чорних металів (старшим атестації та відвантаження готового прокату) 5 розряду дільниці сортопрокатного цеху №2 служби атестації та відвантаження продукції управління технічного та вхідного контролю департаменту з якості; ОСОБА_2 контролером на виробництві чорних металів (бригадиром) 5 розряду дільниці контролю та випробування сировини служби технічного контролю процесів гірничого виробництва управління технічного та вхідного контролю департаменту з якості; ОСОБА_7 контролером на виробництві чорних металів (по хімії) 4 розряду дільниці сортопрокатного цеху №2 служби якості коксохімічної продукції департаменту з якості; ОСОБА_5 контролером на виробництві чорних металів (прийомки металу у гарячому потоці) 5 розряду дільниці сортопрокатного цеху №2 служби атестації та відвантаження продукції управління технічного та вхідного контролю департаменту з якості; ОСОБА_3 лаборантом-радіометристом (підземним) (бригадиром) 3 розряду технічної дільниці (підземної) служби технічного контролю процесів гірничого виробництва технічного та вхідного контролю департаменту з якості.

Позивачі є членами Профспілкової організації ППО НПГУ ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг».

Пунктом 8.4.1 Статуту Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» передбачено, що одноосібним виконавчим органом товариства, який здійснює управління його поточною діяльністю, є Генеральний директор. Генеральний директор одноосібно, на свій розсуд та під власну відповідальність ухвалює всі рішення щодо питань, які складають його компетенцію. До компетенції Генерального директора належить вирішення всіх питань, пов`язаних з керівництвом поточною діяльністю товариства, окрім тих, що згідно з чинним законодавством та цим Статутом віднесені виключно до компетенції Загальних зборів та Наглядової ради (п. 8.4.2 Статуту). Пунктами 1, 4, 12пункту 8.4.5 Статуту ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» закріплено компетенцію виконавчого органу товариства - генерального директора видавати накази та розпорядження, обов`язкові для виконання всіма працівниками товариства, затверджувати штатний розпис товариства; керувати поточними справами товариства. Відповідно до ст.1 Господарського кодексу, цей нормативно-правовий акт визначає основні засади господарювання в Україні і регулює господарські відносини.

Відповідно, до наказу №792 «Про внесення змін до організаційної структури управління підприємства» (надалі за текстом Наказ №792 від 24 червня 2016 року) від 24 червня 2016 року відповідачем прийнято з метою підвищенням керування процесом технічного та вхідного контролю та для подальшого забезпечення ритмічності та оптимального завантаження персоналу департаменту з якості, підвищення ефективності організації та продуктивності праці, а також у зв`язку з перерозподілом функцій та завдань з реалізації системи менеджменту якості та вдосконалення процесів реалізації проектів підприємства. За даним Наказом №792 від 24 червня 2016 року прийнято рішення про виключення штатних одиниць відповідно до додатку №1 до Наказу.

З копій розпоряджень щодо простою та визначення місця дислокації позивачів: №204 від 25 жовтня 2016 року відносно ОСОБА_1 оголошено простій з 29 жовтня 2016 року; №269 від 28 грудня 2016 року відносно ОСОБА_2 ; №15 від 20 січня2017 року відносно ОСОБА_4 оголошено простій з 21 січня 2017 року; №247 від 13 грудня 2016 року відносно ОСОБА_3 , оголошено простій з 13 грудня 2016 року; №185 від 04 жовтня 2016 року відносно ОСОБА_5 оголошено простій з 06 жовтня 2016 року, - як місце перебування на підприємстві визначено кімнату №5 будівлі Будинку культури ПАТ «АМКР» за адресою АДРЕСА_1 , встановлено, що оплата праці за весь час простою здійснюється відповідно до ст.113 КЗпП України та п.2.15 Колективного договору. Позивачі попереджені про неухильне дотримання у період простою Правил внутрішнього трудового розпорядку. З вищезазначеними розпорядженнями позивачі були ознайомлені.

Задовольняючи частково позовні вимоги, районний суд обґрунтовано виходив з наступного.

Позивачами надано розрахунок, відповідно до якого середній заробіток за час простою ОСОБА_4 з 21 січня 2017 року по 06 липня 2017 року складає 22110,69грн., ОСОБА_1 з 29 жовтня 2016 року по 27 квітні 2017 року - 229529,81грн., ОСОБА_5 з 06 жовтня 2016 року по 22 березня 2017 року - 22948,80грн., ОСОБА_3 13 грудня 2016 року по 06 липня 2017 року - 20030,20грн., ОСОБА_2 з 29 грудня 2016 року по 26 березня 2018 року - 39780,72грн..

Відповідачем надано розрахунок з іншими показниками, за яким розрахованого середньогодинну заробітну плату позивачів, з посиланням на те, що довідка №05-1696 від 18 травня 2017 року не відповідають вимогам Постанови КМУ №100 від 08 лютого 1995 року, оскільки у вказаній довідці відсутнє правильне розуміння календарного місяцю, а вказані два тридцяти денні періоди.

Календарний місяць - це відповідний місяць року за календарем (січень, лютий, березень і т.д.), починаючи з першого по останній день кожного місяця у календарному році (який становить од з 01 січня по 31 грудня) - згідно до Ухвали Вищого адміністративного суду від 02 серпня 2006 року «Про призначення пенсії».

Відповідачем надано довідку №52-70 від 09 липня 2019 року, відповідно до якої кількість робочих днів, які позивачі відпрацювали за два календарні місяці, що передували оголошенню простою складають ОСОБА_1 - 202,5 год., ОСОБА_4 - 180,00год., ОСОБА_2 - 276,00год., ОСОБА_8 - 200,00год., ОСОБА_5 - 252,00год..

На підставі даних, зазначених у довідці №52-70 від 09 липня 2019 року, відповідачем проведено розрахунок середньогодинного заробітку позивачів до виходу на простій, заробітної плати, нарахованої за фактично відпрацьований час, та середній заробіток за час простою, з яким частково погоджується суд.

Щодо розрахунку середнього заробітку за час простою ОСОБА_2 , суд вважав, що відповідачем помилково зазначено фактично відпрацьовані години за час простою «504» замість «756», які зазначено в довідці відповідача №05-1697 від 18 травня 2017 року, яка не виправлялася відповідачем та як розрахункова величина застосовувалася позивачем у її розрахунку.

Таким чином, сума середнього заробітку ОСОБА_2 за період з 29 грудня 2016 року по 26 березня 2018 року, з урахуванням сплачені відповідачем суми заробітної плати за період простою, буде складати 9533,16грн. (30240,00 (середній заробіток за час простою 756х40,00=30240,00) - 20706,84грн. (заробітна плата за фактично відпрацьований час в період простою -13804,43/504х756=20706,84) = 9533,16 грн.).

Враховуючи сплачені відповідачем суми заробітної плати за період простою, іншим позивачам підлягає до виплати: ОСОБА_1 з 29 жовтня 2016 року по 27 квітня 2017 року складає 17490,29грн. (45885,84-28395,55=17490,29); ОСОБА_7 з 21 січня 2017 року по 06 липня 2017 року - 771,33грн. (25351,44- 24580,11= 771,33); ОСОБА_5 з 06 жовтня 2016 року по 22 березня 2017 року - 1494,32грн. (17347,20-15852,88=1494,32).

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 слід відмовити, оскільки, різниця між середнім заробітком та заробітною платою за відпрацьований час в період простою складає 2543,18 грн. з показником «мінус».

Таким чином, оскільки відповідачем не надано доказів, які б підтверджували незаконність вимог позивачів або їх необґрунтованість - товариство не довело, що роботи на виробництві були зупинені; зміст розпоряджень, які оскаржувались, засвідчує, що виконання функцій та службових обов`язків позивачів були покладені на інших працівників (працівників ПП «Стил Сервіс»); ці відомості та зміст наказу ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» від 24 червня 2016 року №792 «Про внесення змін до організаційної структури управління підприємства» доводять, що товариство, керуючись у тому числі і принципами здійснення підприємницької діяльності, проводило скорочення чисельності штату працівників, які підлягали звільненню у передбаченому законом порядку, а зупинення робіт у товаристві не мало місце, отже були відсутні підстави для оголошення простою, передбачені статтею 34 КЗпП України, тому позов підлягає частковому задоволенню. Суд стягує з відповідача на користь позивачів ОСОБА_1 - 17490,29грн., ОСОБА_7 - 771,33грн., ОСОБА_5 - 1494,32грн., ОСОБА_2 - 9533,16грн., у задоволені позову ОСОБА_3 - відмовляє.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Згідно абзацу 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30 січня

2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Відповідно до частини першої, другої, третьої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону судове рішення відповідає з огляду на наступне.

Згідно ст.6 Закону України «Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні» від 06.09.2012 № 5207-V та відповідно до Конституції України, загальновизнаних принципів і норм міжнародного права та міжнародних договорів України, всі особи незалежно від їх певних ознак мають рівні права і свободи, а також рівні можливості для їх реалізації.

Відповідно ст.2-1 КЗпП України забороняється будь-яка дискримінація у сфері праці, зокрема порушення принципу рівності прав і можливостей, пряме або непряме обмеження прав працівників залежно, зокрема, від членства у професійній спілці чи іншому об`єднанні громадян, звернення або наміру звернення до суду чи інших органів за захистом своїх прав або надання підтримки іншим працівникам у захисті їх прав, за іншими ознаками.

Згідно ст.34 КЗпП України простій - це зупинення роботи, викликане відсутністю організаційних або технічних умов, необхідних для виконання роботи, невідворотною силою або іншими обставинами. У разі простою працівники можуть бути переведені за їх згодою з урахуванням спеціальності і кваліфікації на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації на весь час простою або на інше підприємство, в установу, організацію, але в тій самій місцевості на строк до одного місяця.

У зв`язку з безпідставним оголошенням позивачам простою у роботі, вони не отримували від відповідача належної їм заробітної плати, яку отримували б у тому випадку, якби не перебували у простої.

Порядок обчислення середньої заробітної плати, у тому числі у випадку виплати за період вимушеного прогулу, встановлений Постановою КМУ № 100 від 08.02.1995 року.

Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100 (зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 1995 року №348).

Згідно п. 5 цього Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Згідно п. 8 цього Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді.

Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства.

Відповідно до пункту 2 вказаної Постанови, обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв`язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки.

У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції при розрахунках середнього заробітку позивачів за час вимушеного прогулу, викликано незаконним простоєм, безпідставно було використано розрахунки наведені відповідачем, не враховуючи невідповідність даних у наведених відповідачем розрахунках та наданих ним же раніше довідках про відпрацьований час до простою, під час простою тощо, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки судом першої інстанції проведено розрахунки відповідно до вимог чинного законодавства, розрахунки яких перевірені колегією суддів, та колегія суддів погоджується з ними та вважає їх вірними.

Доводи апеляційної скарги про те, що усі позивачі, включаючи ОСОБА_3 , працювали в одному департаменті, в одному цеху та в аналогічних умовах праці, підстави для оголошення простою були оголошені аналогічно, зміст кожного розпорядження є ідентичним, а тому у суду першої інстанції не було правових підстав для відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 , колегія суддів не може прийняти до уваги, оскільки вони на правильність оскаржуваного рішення не впливають.

Інші доводи наведені в апеляційній скарзі фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди апелянта з висновком суду першої інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», №63566/00, параграф 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду має бути залишено без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 - ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 липня 2019 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Е.Л. Демченко

Т.Р. Куценко