ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 533/57/19 Номер провадження 22-ц/814/2982/19Головуючий у 1-й інстанції Омельченко І. І. Доповідач ап. інст. Одринська Т. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого - судді - Одринської ТВ.,

суддів: Лобова О.А., Пікуля В.П.

розглянувши у письмовому провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірми « Добробут» про розірвання договору оренди

за апеляційною скаргою представника ТОВ Агрофірма « Добробут» -Вовка М.В.

на рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 11 вересня 2019 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ТОВ Агрофірма « Добробут» про розірвання договору оренди землі № Вв -230/15 від 26 лютого 2015 року, укладеного між ОСОБА_2 та ТОВ Агрофірма « Добробут». В обґрунтування позову вказала, що згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 10 грудня 2016 року вона є власником спірної земельної ділянки. Умови щодо повідомлення орендаря про зміну власника земельної ділянки виконано. Відповідачем в порушення умов договору оренди систематично, починаючи з 2017 року, не сплачується орендна плата, що є підставою для його розірвання.

Рішенням Кобеляцького районного суду Полтавської області від 11 вересня 2019 року позов ОСОБА_1 - задоволено.

Розірвано договір оренди землі № Вв -230/15 від 26 лютого 2015 року, укладений між ОСОБА_2 та ТОВ Агрофірма « Добробут».

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірми «Добробут» на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 768, 40 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з систематичної невиплати орендної плати позивачу, що є підставою для розірвання спірного договору оренди. Факт ухилення позивача від отримання орендних платежів судом не встановлено.

З вказаним рішенням не погодився відповідач, в зв`язку з чим його представник оскаржив рішення в апеляційному порядку. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що саме дії позивача сприяли не виконанню умов договору оренди в частині орендної плати, оскільки остання не надала реквізитів, на яке товариство мало перераховувати відповідні кошти.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 вказала, що відповідачем не надано суду доказів вчинення дій для належного виконання ним обов`язку щодо сплати орендної плати у строки та розмірах, передбачених умовами договору оренди, зокрема, шляхом надіслання орендної плати за місцем проживання орендодавця або шляхом внесення належних орендодавцю грошей у депозит нотаріуса. Вважає, що судом вірно встановлено обставини у справі та прийняте повне та обґрунтоване рішення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, доходить висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, 26 лютого 2015 року між ОСОБА_2 та ТОВ Агрофірма « Добробут» укладено договір оренди землі № Вв -230/15 щодо земельної ділянки з кадастровим номером 532208200:00:001:0732 /а.с.8-11/.

Пунктом 9 договору оренди визначено, що за користування земельною ділянкою Орендар сплачує Орендодавцю орендну плату в грошовій формі у гривнях або наданням Орендодавцю послуг у відробітковій формі на частину або на всю суму орендної плати в разі надходження від Орендодавця відповідної заявки.

Пунктом 11 даного договору встановлено обов`язок орендаря сплатити орендну плату у грошовій формі не пізніше 20 грудня, у натуральній з 01 вересня по 20 грудня.

Відповідно до п.39 договору, перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи _ Орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору.

01 січня 2016 року між ОСОБА_2 та ТОВ Агрофірма « Добробут» укладено додаткову угоду до договору оренди. Вказаною угодою також погоджено строк сплати орендних платежів до 20 грудня.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла.

10 грудня 2016 року ОСОБА_1 отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_2 , на земельну ділянку площею 3,4899 га, наданої для ведення сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Високовакулівської сільської ради Козельщинського району Полтавської області, кадастровий номер 532208200:00:001:0732 / а.с. 14/.

Як встановлено судом першої інстанції, 07 березня 2017 року позивач направила на адресу відповідача копію свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 10.12.2016 року, копію витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та заяву про повідомлення що вона набула право власності на орендовану земельну ділянку /а.с.16/.

Факт отримання вказаних документів відповідачем підтверджуєтьсянаданою відповіддю на ім`я ОСОБА_1 , відповідно до якої товариство повідомило останню про відсутність підстав для розірвання договору, в зв`язку зі зміною власника земельної ділянки / а.с. 17/.

Позивач звертаючись до суду про розірвання договору оренди, вказувала, що відповідачем систематично, починаючи з 2017 року не сплачується їй оренда плата за використання земельної ділянки.

На підтвердження вказаних обставин нею надано Відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків, в яких відсутнє відображення доходу, отриманого в якості орендної плати /а.с.50/.

Положеннями ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі», ст. 141 ЗК України та ч. 1 ст. 782 ЦК України передбачена систематична (два і більше випадки) несплата орендної плати, передбаченої договором, як підстава для розірвання договору оренди.

Згідно ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених законом або договором. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Отже систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідачем несплата орендної плати не заперечувалося, проте останній вказував, що цьому сприяла поведінка позивача, яка на неодноразові звернення товариства не надала платіжні реквізити, на які відповідач мав можливість перерахувати орендну плату.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідачем для встановлення факту ухилення позивача від отримання орендної плати з метою розірвання договору не надано належних та обґрунтованих доказів не надано.

Натомість саме на Орендаря земельним законодавством та договором оренди, який є предметом спору у даній справі, покладено обов`язок щодо сплати орендної плати.

Згідно з пунктом 4 частини другої статті 532 ЦК України, якщо місце виконання зобов`язання не встановлено у договорі, виконання провадиться за грошовим зобов`язанням - за місцем проживання кредитора. Якщо кредитор на момент виконання зобов`язання змінив місце проживання (місцезнаходження) і сповістив про це боржника, зобов`язання виконується за новим місцем проживання (місцезнаходженням) кредитора з віднесенням на кредитора всіх витрат, пов`язаних із зміною місця виконання.

Пунктом 1 частини першої статті 537 ЦК України передбачено, що в разі відсутності кредитора або уповноваженої ним особи у місці виконання зобов`язання, боржник має право виконати свій обов`язок шляхом внесення належних з нього кредиторові грошей або цінних паперів у депозит нотаріуса, нотаріальної контори.

З викладеного слідує, що Орендодавець мав можливість виконати договірні зобов`язання, проте відповідних заходів не вжив, чим порушив умови договору.

Крім того, матеріали справи не містять доказів направлення Орендодавцю листів про намір виплатити орендну плату із зазначенням часу та місця проведення виплат.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, який повно встановивши фактичні обставини справи, із дотриманням норм процесуального права, вірно застосував норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, ухвалив рішення, яке відповідає закону.

Оскільки апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ТОВ Агрофірма « Добробут» адвоката Вовка М.В. - залишити без задоволення.

Рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 11 вересня 2019 року -залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 10 грудня 2019 року

головуючий суддя:___________________ Т.В. Одринська

судді: _________________ А.О.Лобов ______________ В.П. Пікуль