Справа № 699/1213/18
Номер провадження № 2/699/193/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.12.2019 року м. Корсунь-Шевченківський

Корсунь-Шевченківський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого - судді Свитки С.Л.

за участю секретаря судового засідання Таран О.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань Корсунь-Шевченківського районного суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача: Корсунь-Шевченківського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Черкаській області про оспорювання батьківства,

ВСТАНОВИВ:

До Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 у якій позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач з відповідачем з 2001 по 2006 роки перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого мають спільну дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка перебуває на повному утриманні позивача та потребує належного матеріального забезпечення. Відповідач аліменти на утримання дитини не сплачує. Позивач на даний час безробітна та отримує допомогу у Корсунь-Шевченківській філії Черкаського обласного центру зайнятості, коштів на утримання дочки не вистачає, тому просить стягнути аліменти з відповідача в примусовому порядку.

До початку розгляду справи по суті відповідач ОСОБА_2 подав до суду зустрічну позовну заяву до ОСОБА_1 про оспорювання батьківства, в якій просить виключити відомості про його батьківство з актового запису № 27 від 10.11.2003 року про народження ОСОБА_3 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зустрічний позов мотивований тим, що ОСОБА_2 записаний батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На даний час йому стало відомо, що він не є біологічним батьком дитини, оскільки в період шлюбу його дружина ОСОБА_1 мала статеві стосунки з іншими чоловіками. Крім цього, ОСОБА_1 повідомила, що ОСОБА_2 не є біологічним батьком дитини, тому просить виключити відомості про нього, як про батька з актового запису про народження дитини.

Ухвалою суду від 10.05.2019 року зустрічний позов прийнятий до спільного розгляду з первісним позовом та об`єднано в одне провадження.

Ухвалою суду від 24.06.2019 року призначено судово-медичну молекулярно-генетичну експертизу та зупинено провадження у справі.

Ухвалою суду від 22.10.2019 року, після отримання висновку експертизи, поновлено провадження у справі.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 з`явилася, первісний позов підтримала та надала пояснення аналогічні її змісту. У задоволенні зустрічного позову просить відмовити.

В судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з`явився, про дату, час, місце розгляду справи був повідомлений шляхом направлення судової повістки за адресою, повідомленою суду (а.с.58), від отримання якої останній відмовився. Проте відповідно до ч.8 ст.128 ЦПК України відповідач вважається належним чином повідомлений про розгляд справи.

В судове засідання представник третьої особи не з`явився, направивши заяву про розгляд справи у їхню відсутність.

Суд, вислухавши пояснення позивача, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що первісний позов підлягає до задоволення повністю, у задоволенні зустрічного позову необхідно відмовити.

У судовому засіданні встановлено, що згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого повторно 24.04.2018 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано 11.08.2006 року, після реєстрації розірвання шлюбу дружині присвоєно прізвище ОСОБА_1 (а.с.6).

Згідно копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6 з 03.03.2010 року, після державної реєстрації шлюбу обом присвоєно прізвище « ОСОБА_1 » (а.с.7).

У сторін ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася донька ОСОБА_3 , в свідоцтві про народження серії НОМЕР_2 її батьком записано ОСОБА_2 , матір`ю - ОСОБА_1 (а.с.4).

Згідно довідки, виданої виконавчим комітетом Стеблівської селищної ради від 20.10.2018 року до складу сім`ї ОСОБА_1 входить її дочка ОСОБА_3 (а.с.8).

Із записів трудової книжки вбачається, що ОСОБА_1 не працює, 31.05.2018 року розпочато виплату допомоги по безробіттю (а.с.9).

В Україні законодавство про охорону дитинства ґрунтується на Конституції України, Декларації ООН прав дитини (1959 року), Конвенції ООН про права дитини (1989 року), міжнародних договорах, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, Сімейному кодексі України, а також інших нормативно-правових актах, що регулюють суспільні відносини у цій сфері.

Як зазначено в Декларації ООН прав дитини (1959 року), «Дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості».

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року № 2402-III кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За змістом статті 180 СК України закріплений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч.1, 2 ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

Між сторонами відсутня домовленість щодо утримання їхньої дитини.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч.1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

При визначенні розміру аліментів на утримання дитини суд враховує, що відповідач є особою працездатного віку.

Тому суд вважає, що первісний позов підлягає до задоволення повністю, оскільки батьки зобов`язані утримувати дитину і стягує аліменти на утримання дитини в частці від заробітку - в розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку на одну дитину, який є необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Згідно ч.1.ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позивачем позов поданий до суду 01.11.2018 року, тому з вказаної дати суд присуджує аліменти на утримання дитини до досягнення нею повноліття.

Суд допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу на утримання дитини за один місяць відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України.

Щодо зустрічного позову суд зазначає наступне.

Згідно ч.1, 2 ст.136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження.

Ухвалою Корсунь-Шевченківського районного суду від 24.06.2019 року призначено судово-медичну молекулярно-генетичну експертизу, виконання якої доручено експертам Київського міського бюро судово-медичної експертизи (03141, м.Київ, вул.Докучаєвська,4) попередивши їх про кримінальну відповідальність за ст.ст.384,385 КК України. На вирішення експертів по проведенню судово-медичної експертизи з метою встановлення батьківства поставлено питання: чи є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 біологічним батьком неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ? (а.с.66-68).

У висновку експерта №103-265-2019 зазначено, що молекулярно-генетичним дослідженням встановлено, що вірогідність біологічного батьківства ОСОБА_2 відносно ОСОБА_3 складає величину не менш ніж 99,99%. Таким чином біологічне батьківство ОСОБА_2 відносно ОСОБА_3 практично доведено (а.с.82-85).

Оскільки у суді доведене кровне споріднення між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 суд приходить до висновку, що підстави для задоволення зустрічного позову відсутні.

Згідно ч.6 ст.141 ЦПК України суд стягує з ОСОБА_2 судовий збір в сумі 768,40 грн. в дохід держави, так як позивач звільнена від сплати судового збору при подачі позову про стягнення аліментів.

Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову, судові витрати суд залишає за ОСОБА_2 відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 263-265, 430 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого в с.Заріччя Корсунь-Шевченківського району Черкаської області, жителя АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_3 , інші відомості суду не відомі,

- на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованої та жительки АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ј частини доходу (заробітку) щомісячно але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення повноліття дитиною;

- у дохід держави судові витрати по оплаті судового збору в сумі 768,40 грн (стягувач: Державна судова адміністрація України, отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106; код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783; банк отримувача - Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача UA6026001; код класифікації доходів бюджету 22030106).

Допустити негайне виконання рішення суду в стягненні аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Стягнення аліментів розпочати від дня пред`явлення позову, тобто з 01.11.2018 року.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача: Корсунь-Шевченківського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Черкаській області про оспорювання батьківства - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга може бути поданою до Черкаського апеляційного суду через Корсунь-Шевченківський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Свитка С.Л.