провадження № 2-о/243/1845/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2019 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

Головуючого судді Мірошниченко Л.Є.

за участю:

секретаря судового засідання Плаксіної Є.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 7 м. Слов`янська цивільну справу за заявою ОСОБА_1 до Державного підприємства Донецька залізниця про встановлення факту, що має юридичне значення, -

В С Т А Н О В И В :

І. Стислий виклад позиції заявника.

1.У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернулась до Слов`янського міськрайонного суду з заявою за участю зацікавленої особи: Державного підприємства Донецька залізниця про встановлення факту, що має юридичне значення. Заяву обґрунтувала тим, що 25.09.2003 року вона була прийнята на посаду кухонного працівника 2 розряду вагонного депо станції Донецької залізниці. Наказом від 25.08.2011 року №1811/0ос була переведена на посаду офіціанта 4 розряду цеху з організації харчування пасажирів вагонного депо Донецьк ДП Донецька залізниця. У зв`язку з проведенням АТО її фактичне місце роботи було переміщене до м. Костянтинівка Донецької області, де вона виконувала трудові обов`язки до грудня 2015 року. 31.12.2015 року вона фактично припинила трудові відносини з ДП Донецька залізниця. У зв`язку з тим, що у встановлений законом порядок не може звільнитися, вона вимушена звернутися до суду, та просить суд встановити факт припинення трудових відносин між собою та Державним підприємством Донецька залізниця ( код. ) на підставі ст. 38 КЗпП України, за власним бажанням з 31.12.2015 року.

2. Представник заінтересованої особи: Державного підприємства Донецька залізниця в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, через оголошення на сайті суду (а.с.18), причини неявки суду не повідомив.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.

3. Заявник ОСОБА_1 у судовому засіданні не була присутня, але надала заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, вимоги просила задовольнити (а.с.21).

ІІІ. Інші процесуальні дії у справі.

4. Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільно-процесуального кодексу України (далі ЦПК), у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст правовідносин.

5. З копії трудової книжки серії НОМЕР_1 вбачається, що ОСОБА_2 з 25.09.2003 року вона була прийнята на посаду кухонного працівника 2 розряду вагонного депо станції Донецької залізниці. Наказом від 25.08.2011 року №1811/0ос була переведена на посаду офіціанта 4 розряду цеху з організації харчування пасажирів вагонного депо Донецьк ДП Донецька залізниця. (а.с.9).

6. Згідно до довідки від 10.02.2015 року № про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, вбачається, що ОСОБА_2 взято на обліку як особу, яка перемістилася з тимчасово окупованої території до сел. Черкаського Слов`янського району.

7. У відповідність до довідки виданої Черкаською селищною радою від 18.02.2005 року вбачається, що ОСОБА_2 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.7).

8. Відповідно до свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_2 (а.с.5) ОСОБА_2 уклала шлюб з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прізвище дружини після укладання шлюбу ОСОБА_4 .

9. Згідно з індивідуальними відомостями про застраховану особу (а.с.10), розмір нарахованої заробітної плати Торукало В.В ОСОБА_5 (код 01076146) здійснено по грудень 2015 року.

V .Оцінка суду.

10. Відповідно до ч.2 ст. 315 ЦПК України, а також Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року №5 Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

11. Приписами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків … має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Так, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру (п.36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 року у справі «Голден проти Сполученого королівства») та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст.13 Конвенції).

12. Зокрема, у п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

13. В силу ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна людина, права і свободи якої, викладені у цій Конвенції, порушуються, має ефективний засіб захисту у відповідному національному органі.

14. Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, в судовому засіданні досліджено кожний доказ, наданий стороною на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п.27 Постанови ПВС України від 12.06.2009 року №2 "Про практику застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції").

15. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17 червня 2011 року), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних не спростованих презумпцій щодо фактів.

16. Статтею 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Використання примусової праці забороняється.

17. Відповідно до ч.1 ст. 38 КЗпП України, працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною-інвалідом; догляд за хворим членом сім`ї відповідно до медичного висновку або інвалідом I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник.

18. Згідно Постанови Верховної Ради України «Про визначення окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської області тимчасово окупованими територіями» за № 254-III від 17 березня 2015 року, тимчасово окупованими територіями визнано окремі райони, міста,селища і села Донецької та Луганської областей.

19. Відповідно до Розпорядження КМУ від 07.11.2014 року № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення», м. Донецьк відноситься до населених пунктів, на території якого органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

20. Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги, що згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Державне підприємство Донецька залізниця, зареєстроване за адресою: м. Донецьк, вул. Артема, 68 та у заявника немає можливості звільнитись у встановленому законодавством порядку, суд прийшов до висновку про обґрунтованість вимог ОСОБА_1 про припинення трудових відносин з Державним підприємством Донецька залізниця.

21. При цьому суд виходить з того, що не вирішення питання про звільнення заявника є порушенням її прав щодо вільного вибору праці.

22. Отже, в своїй сукупності проаналізувавши відповідне законодавство, що регулює сферу суспільних відносин в частині виниклих спірних правовідносин, з урахуванням наявних доказів по справі та подальшого належного виконання судового рішення,з урахуванням принципу юридичної визначеності суд, вважає, що заява є законною та обґрунтованою, та підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 315-319 ЦПК України, Постановою Пленуму Верховного суду України "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" №5 від 31.03.1995 року, суд

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1 до Державного підприємства Донецька залізниця про встановлення факту, що має юридичне значення задовольнити.

Встановити факт припинення трудових відносин між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та Державним підприємством Донецька залізниця ( код. ) на підставі ст. 38 КЗпП України, за власним бажанням з 31.12.2015 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Донецького апеляційного суду області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, або в порядку п.15.5 Перехідних Положень ЦПК України. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 11.12.2019 року.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду Л.Є. Мірошниченко