Справа № 265/2024/19
Провадження № 2/265/975/19
У Х В А Л А

03 липня 2019 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Мельник І.Г.,

за участю секретаря судового засідання Муратової Д.К.,

розглянувши заяву керівника Маріупольської місцевої прокуратури № 2 Крамчанінова А.І. про забезпечення позову, -

В С Т А Н О В И В :

27 березня 2019 року до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області надійшла позовна заява керівника Маріупольської місцевої прокуратури № 2, який діє в інтересах держави в особі Маріупольської міської ради Донецької області, до Державного реєстратора Військово-цивільної адміністрації міста Торецька Донецької області Лясевич ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання незаконними та скасування рішень про державну реєстрацію прав в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Разом з позовом 27 березня 2019 року керівником Маріупольської місцевої прокуратури № 2 Крамчаніновим А.І. було подано заяву про забезпечення позову, в якій він просить суд забезпечити вищевказаний позов шляхом заборони відповідачу ОСОБА_2 та/або іншим фізичним і юридичним особам, які діють від імені або в інтересах ОСОБА_2 розпоряджатися об`єктом нерухомого майна площею 6,1 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер 123, в тому числі шляхом відчуження об`єкта нерухомості.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову представник позивача посилався на те, що Державним реєстратором Військово-цивільної адміністрації міста Торецька Лясевич Р.В. зареєстровано за ОСОБА_2 право власності на нерухомий об`єкт, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 В на підставі:

декларації про готовність об`єкта до експлуатації від 03.12.2012 року за № ДЦ 9, копії рішення колегії Іллічівської районної адміністрації Маріупольської міської ради від 15.02.2012 року за № 069/34 «Про надання нової поштової адреси»;

рішення виконавчого комітету Маріупольської міської ради від 24.12.2010 року № 3631-3/3 «Про відведення фізичній особі ОСОБА_2 земельної ділянки для розташування нежитлової будівлі у АДРЕСА_1 ), які фактично не приймались та не видавались.

Таким чином, державним реєстратором при внесенні запису до Державного реєстру речових прав та прийнятті рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно розташоване за адресою: АДРЕСА_1 В за ОСОБА_2 порушено вимоги п. 2, 3 ч. 3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та п. 10-1 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Окрім того, нерухоме майно площею 6,1 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 В фактично відсутнє.

Враховуючи те, що ОСОБА_2 та інші фізичні/юридичні особи, які діють від імені або в інтересах ОСОБА_2 до вирішення справи судом по суті може розпоряджатися нежитловою будівлею, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 В загальною площею 6,1 кв.м., та вжити заходів до внесення змін щодо реєстрації права власності на нерухоме майно, є ризик неможливості або ж утруднення виконання у майбутньому рішення суду, яке може бути ухвалено у цій справі.

Вважає, що такий вид забезпечення позову як заборона ОСОБА_2 та/або іншим фізичним і юридичним особам, які діють від імені або в інтересах ОСОБА_2 розпоряджатися об`єктом нерухомого майна реєстраційний номер 123, в тому числі шляхом відчуження об єкта нерухомості, є співмірним та відповідає позовним вимогам, не порушить інтереси відповідачів та інших осіб й гарантуватиме можливість виконання рішення суду у майбутньому при ухваленні його на користь позивача.

Дослідивши письмові матеріали, з урахуванням уточнених позовних вимог, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до роз`яснень п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася із такою заявою, позовним вимогам.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути спів мірними із заявленими позивачем вимогами, про що зазначено у частині 3 статті 150 ЦПК України.

Як вбачається з Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № запису про право власності 27331516 від 31 липня 2018 року, власником нежитлової будівлі А-1 загальною площею 6,1 кв.м, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер нерухомого майна 123) є ОСОБА_2 ,РНОКПП НОМЕР_1 , на підставі декларації про готовність об`єкта до експлуатації, серії та номер: ДЦ9, виданий 03 грудня 2012 року, виданого інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Донецькій області.

Отже, заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки, безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

При розгляді заяви про забезпечення позову, суд враховує практику Європейського суду з прав людини. Так, згідно п. 43 Рішення по справі "Шмалько проти України" право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на доступ до правосуддя, в аспектіст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зокрема, суд зазначає, що забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Разом з тим, суд враховує, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Відповідност. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Для належної реалізації завдань цивільного судочинства слугує зокрема те, що відповідно дост. 124 Конституції Українисудовірішення є обов`язковим до виконання на всій території України. Таким чином, порушене, невизнане, оспорюване право особи може буде захищене та відновлене тільки після реального виконання рішення суду, яким спір буде вирішено по суті.

Вивчивши заяву про забезпечення позову, враховуючи принципи здійснення цивільного судочинства, співмірність заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами, суд приходить до висновку про обґрунтованість наведених у ній доводів, оскільки вбачаються достатні підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення може ускладнити чи зробити неможливим у подальшому виконання рішення суду, а відтак заява представника позивача про забезпечення позову підлягає задоволенню у повному обсязі.

З урахування викладеного, суд вважає, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню, у звязку з тим, що не накладення заборони на відчуження обєкта нерухомого майна, який є предметом позову, може унеможливити в майбутньому виконання судового рішення по цій справі.

Керуючись ст.ст. 149 - 153 ЦПК України,-

У Х В А Л И В :

Заяву позивача, керівника Маріупольської місцевої прокуратури № 2 Крамчанінова А.І., про забезпечення позову у цивільній справі за позовом керівника Маріупольської місцевої прокуратури № 2, який діє в інтересах держави в особі Маріупольської міської ради Донецької області, до Державного реєстратора Військово-цивільної адміністрації міста Торецька Донецької області Лясевич Руслана Вікторовича, ОСОБА_2 про визнання незаконними та скасування рішень про державну реєстрацію прав в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, - задовольнити.

Заборонити ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , та/або іншим фізичним і юридичним особам, які діють від імені або в інтересах ОСОБА_2 , розпоряджатися об`єктом нерухомого майна площею 6,1 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер 123, в тому числі шляхом відчуження даного об`єкта нерухомості.

Копію ухвали направити для виконання до Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно юридичного департаменту Маріупольської міської ради

Копію ухвали до відома направити заявнику та відповідачам у справі.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала може бути оскаржена до Донецького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецькоїобласті шляхом подачі апеляційної скарги на ухвалу суду протягом пятнадцяти днів з дня її складання.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя