Провадження 2-о/127/803/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2019 року

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Вохмінової О.С.

з участю секретаря судових засідань Гудими Р.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу №127/33351/19 за заявою за заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території,

в с т а н о в и в:

11 грудня 2019 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до Вінницького міського суду Вінницької області із заявою про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території.

Мотивували заяву тим, що ОСОБА_3 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Орлово-Іванівка Шахтарського району Донецької області, є їх матір`ю, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Стаханові (Кадіївка).

Свідоцтво про смерть матері було видане на тимчасово окупованій території Луганської області, воно не створює правових наслідків. Для отримання у встановленому Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» порядку свідоцтво про смерть матері на території України заявники просили суд встановити факт смерті ОСОБА_3 , громадянки України, яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 та померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в місті Стаханов (Кадіївка) Луганської області.

Заявник ОСОБА_1 в судовому засіданні заяву підтримав. Пояснив, що він є внутрішньо переміщеною особою, постійно проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Його сестра ОСОБА_2 проживає та зареєстрована в м. Стаханові. Їх мати ОСОБА_3 також проживала в м. Стаханові Луганської області, де померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Місто Кадіївка перейменоване на місто Стаханов. Свідоцтво про смерть матері видане відповідним органом невизнаної Луганської Народної Республіки, однак, це не створює правовихнаслідківі стало підставою для звернення до суду з даною заявою. Встановлення факту смерті матері необхідно їм з сестрою для отримання матеріальної допомоги на поховання та для оформлення спадщини.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_2 пояснила, що заявник ОСОБА_1 її рідний брат, який є внутрішньо переміщеною особою, він зареєстрований та постійно проживає у м. Вінниці. Вона проживає та зареєстрована в м. Стаханові Луганської області. Їх мати ОСОБА_3 також проживала в м. Стаханові Луганської області, де померла ІНФОРМАЦІЯ_2 і була похована. Свідоцтво про смерть матері було видане відповідним органом невизнаної Луганської Народної Республіки, однак, таке свідоцтво не створює правових наслідків і стало підставою для звернення до суду з даною заявою.

Представник заінтересованої особи Вінницького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Вінницькій області у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належними чином, проти задоволення заяви не заперечив.

Вислухавши пояснення заявників, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що дана заява підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 317 ЦПК України (в редакції, що діє з 15.12.2017 року) справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду.

Судом встановлено, що громадянин України ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Стаханов Луганської області, РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

13.11.2019 року ОСОБА_1 взятий на облік як внутрішньо переміщена особа, його фактичне місце проживання/перебування: АДРЕСА_1 .

Громадянка України ОСОБА_4 народилась ІНФОРМАЦІЯ_4 в м. Стаханов Луганської області, РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 .

Із свідоцтв про народження заявників серії НОМЕР_3 , виданого 19.11.1969 року та НОМЕР_4 , виданого 10.11.1976 року, вбачається, що матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , є ОСОБА_6 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Стаханов Луганської області померла громадянка України - ОСОБА_3 (рос. ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_7 , паспорт НОМЕР_5 , виданий 06.07.1996 року Стахановським МВ УМВС України в Луганській області, і.н. НОМЕР_6 , яка з 26.02.2010 року була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 .

Про смерть ОСОБА_3 04.09.2019 року відділом запису актів цивільного стану Стахановського міського управління юстиції Міністерства юстиції Луганської Народної Республіки було складено відповідний актовий запис № 1111 та видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_7 .

Відповідно до п.8 ч.1 ст.315 ЦПК України (в редакції, що діє з 15.12.2017 року) суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації.

Відповідно до положень Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року №1207-VII будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий цими органами та/або особами є недійсним і не створює правових наслідків, а тому видане Луганською Народною Руспублікою свідоцтво про смерть не створює правових наслідків.

Разом з тим, оцінюючи надані заявниками докази, суд виходить з того, що смерть особи є юридичним фактом, що має наслідком припинення, зміну та виникнення багатьох правовідносин, а тому має безпосереднє значення для реалізації різними особами своїх прав.

Відповідно до ст.ст. 3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, та чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Практикою Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів».

Європейський суд з прав людини послідовно розвиває цей принцип у своїй практиці, зокрема в рішеннях ЄСПЛ «Лоізіду проти Туречиини» (Loizidouv. Turkey, 18.12.1996, §45), «Кіпр проти Туреччини» (Cyprusv. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozerv. The Republicof Moldova and Russia, 23.02.2016). Зокрема ЄСПЛ констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих defacto органів та інститутів (окупаційної влади) далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим (ЄСПЛ). Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать» (Cyprusv. Turkey, 10.05.2001, §96). При цьому, за логікою цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу (Cyprusv. Turkey, 10.05.2001, §92). Спираючись на сформульований у цій справі підхід, ЄСПЛ у справі «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» наголосив, що «першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони (тобто, є окупованою)» (Mozerv. The Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016, §142).

Таким чином, суд вважає можливим застосувати названі загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, в контексті оцінки документів про смерть особи, виданих закладами, що знаходяться на окупованій території, як доказів, оскільки можливості збору доказів смерті особи на окупованій території можуть бути істотно обмеженими, у той час як встановлення цього факту має істотне значення для реалізації цілої низки прав людини, включаючи право власності (спадкування), право на повагу до приватного та сімейного життя тощо.

Враховуючи наведені обставини, суд вважає необхідним встановити факт смерті ОСОБА_3 (рос. ОСОБА_3 ), громадянки України, яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Орлово-Іванівка Шахтарського району Донецької області та померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в місті Стаханов Луганської області.

На підставі ч. 2 ст. 319 ЦПК України рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів.

Відповідно до вимог частини 4 ст. 317 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 5, 10, 89, 315-319 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

заяву задоволити.

Встановити факт смерті ОСОБА_3 (рос. ОСОБА_3 ), громадянки України, яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Орлово-Іванівка Шахтарського району Донецької області та померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в місті Стаханов (Кадіївка) Луганської області.

Рішення підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржене. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Вінницького апеляційного суду.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Повне судове рішення складене 11 грудня 2019 року.

Суддя: