Ухвала

Іменем України

25 січня 2019 року

м. Київ

справа № 363/3608/16-ц

провадження № 61-49087ск18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: СтупакО. В. (суддя-доповідач), Кузнєцова В. О., Погрібного С. О.,

учасники справи:

заявник - ОСОБА_4,

суб'єкти оскарження - Оболонський районний відділ державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві, Вишгородський районний відділ державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції Київської області,

стягувач - ОСОБА_6,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 06 серпня 2018 року у складі судді Баличевої М. Б. та постанову Київського апеляційного суду від 27 листопада 2018 року у складі колегії суддів: Кравець В. А., Мазурик О. Ф., Шкоріної О. І.,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2018 року ОСОБА_4 звернулася до суду зі скаргою на незаконні дії та бездіяльність Оболонського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві (далі - Оболонського РВ ДВС ГТУЮ у м. Києві ), Вишгородського районного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції Київської області (далі - Вишгородського РВ ДВС ГТУЮ Київської області), в якій, з урахуванням уточнень, просила:

- скасувати постанови від 24 квітня 2018 року про опис та арешт майна, оскільки вони винесені з порушенням строків;

- скасувати постанову від 17 квітня 2018 року про звернення стягнення на заробітну плату та інші доходи боржника, оскільки вона є незаконною;

- визнати виконавчий лист, який виданий 09 червня 2015 року по цивільній справі № 363/4909/13-ц, неналежним та таким, що поданий з пропуском строку для пред'явлення його до виконання, по рішенню, яке набрало законної сили 02 лютого 2015 року, оскільки пропущені строки пред'явлення виконавчого листа до виконання та виконання цього виконавчого листа проводиться не за тією адресою, яка вказана у виконавчому листі: АДРЕСА_1;

- скасувати постанову відділу ДВС Оболонського районного управління юстиції в місті Києві від 02 липня 2015 року за виконавчим провадженням № 47970415 стосовно накладення арешту на майно скаржника, а саме: житловий будинок на АДРЕСА_1, оскільки арешт було накладено на 5/6 частку будинку та прибудинкових будівель та землі, вартість якої значно перевищує суму боргу в 1/6 частки вартості спірного будинку;

- скасувати постанову відділу ДВС Оболонського районного управління юстиції в місті Києві у виконавчому провадженні № 47970415 від 26 лютого 2016 року про стягнення з скаржника виконавчого збору в розмірі 13 216,86 грн, як незаконного та безпідставного;

- скасувати постанову відділу ДВС Оболонського районного управління юстиції в місті Києві у виконавчому провадженні № 47970415 від 26 лютого 2016 року про стягнення витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій у сумі 116,82 грн, як незаконну та безпідставну;

- скасувати постанову старшого державного виконавця Вишгородського РВ ДВС Хмелєвої М. В. від 22 червня 2016 року про відкриття виконавчого провадження, оскільки остання є незаконною, так як винесена з порушенням строків.

В обґрунтування доводів скарги ОСОБА_4 зазначила, що державними виконавцями Оболонського РВ ДВС ГТУЮ у м. Києві незаконного накладено арешт на 5/6 частин її будинку, який знаходиться на АДРЕСА_1, що значно перевищує суму боргу. Скаржнику було несвоєчасно повідомлено про відкриття виконавчого провадження. Вишгородський РВ ДВС ГТУЮ Київської області після закінчення виконавчого провадження без поновлення строків звернення до виконання неправомірно відкрив виконавче провадження.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 06 серпня 2018 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 27 листопада 2018 року, скаргу ОСОБА_4 залишено без задоволення.

27 грудня 2018 року ОСОБА_4 звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 06 серпня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 27 листопада 2018 року, у якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить указані судові рішення скасувати та направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

У відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Частиною четвертою статті 394 ЦПК України передбачено, що суд відмовляє у відкритті касаційного провадження з перегляду ухвали про повернення заяви позивачеві (заявникові), про розгляд скарг на дії (бездіяльність) органів державної виконавчої служби, приватного виконавця, якщо рішення касаційного суду за наслідками розгляду такої скарги не має значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Відповідно до частини п'ятої статті 394 ЦПК України у разі якщо суддя-доповідач дійде висновку, що подана касаційна скарга є необґрунтованою, вирішення питання про відкриття провадження здійснюється постійною колегією суддів, до складу якої входить суддя-доповідач.

Разом із тим, як зазначено у частині п'ятій статті 394 ЦПК України, якщо жоден суддя із складу колегії не дійде висновку про необхідність відкриття касаційного провадження через необґрунтованість скарги, колегія суддів постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження.

Із матеріалів касаційної скарги, змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначених судових рішень.

Такого висновку суд дійшов з огляду на таке.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України, судове рішення є обов'язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Згідно з частиною першою статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини першої статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно з частиною першою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Встановивши відповідність виконавчого листа, виданого Вишгородським районним судом Київської області 09 червня 2015 року у справі № 363/4909/13-ц, та прийнятих державними виконавцями постанов вимогам Закону України «Про виконавче провадження», урахувавши недоведеність скаржником порушень у діях державних виконавців Оболонського РВ ДВС ГТУЮ у м. Києві та Вишгородського РВ ДВС ГТУЮ Київської області, а також відсутність даних про порушення прав чи свобод ОСОБА_4, як боржника, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_4

Переглядаючи справу в апеляційному порядку, апеляційний суд із дотриманням вимог статей 367, 368 ЦПК України перевірив у повному обсязі доводи апеляційної скарги постановив законну й обґрунтовану постанову, яка відповідає вимогам статті 382 ЦПК України.

Посилання заявника у касацій скарзі на те, що 13 листопада 2018 року посадові особи Вишгородського РВ ДВС ГТУЮ Київської області через Державне підприємство «Сетам» незаконно здійснили електронні торги з реалізації 5/6 частини будинку ОСОБА_4, яка коштує 785 158,00 грн, за заниженою ціною - 358 633,10 грн, Верховний Суд відхиляє, оскільки такі дії працівників Вишгородського РВ ДВС ГТУЮ Київської області не були предметом оскарження заявника у цій справі.

Доводи касаційної скарги про те, що судом апеляційної інстанції порушено порядок проведення судових засідань, зокрема не надано представнику заявника можливості дати пояснення по справі та проігноровано клопотання про виклик представників відповідачів, не є підставою для скасування оскаржуваних судових рішень, оскільки не може бути скасоване правильне по суті рішення з одних лише формальних підстав.

Інші наведені у касаційній скарзі доводи зводяться до незгоди з висновками судів попередніх інстанцій щодо встановлених обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судами. В силу вимог статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати нові обставини та переоцінювати докази.

Отже, оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій є законними та обґрунтованими, постановленими із додержанням норм процесуального права, підстави для їх скасування відсутні.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою, п'ятою і шостою статті 394, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження у справі за скаргою ОСОБА_4 на незаконні дії та бездіяльність Оболонського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві, Вишгородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Київської області, зацікавлена особа ОСОБА_6, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 06 серпня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 27 листопада 2018 року відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О. В. Ступак В. О. Кузнєцов С. О. Погрібний