Постанова

Іменем України

23 січня 2019 року

м. Київ

справа № 759/6022/14-ц

провадження № 61-22117св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н.О., Коротуна В. М., Крата В. І., Курило В. П. (суддя-доповідач),

учасники справи:

заявник - публічне акціонерне товариство «Родовід Банк»,

суб'єкт оскарження - старший державний виконавець Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Святенецький Дмитро Володимирович,

заінтересована особа - ОСОБА_2,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення сторін касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» на ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 05 липня 2017 року у складі судді Ул'яновської О. В. та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 23 серпня 2017 року у складі колегії суддів: Чобіток А. О., Немировської О. В., Оніщука М. І.,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2017 року публічне акціонерне товариство «Родовід Банк» (далі - ПАТ «Родовід Банк») звернулося до суду зі скаргою на дії старшого державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Святецького Д.В.

Скарга мотивована тим, що рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 15 липня 2014 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь банку заборгованість у розмірі 13 177 доларів США,1 503 847,28 грн та судові витрати у розмірі 3 654,00 грн.

15 червня 2015 року банком отримано виконавчий лист, а суб'єктом оскарження відкрито виконавче провадження № 4765268. Проте 03 березня 2017 року виконавчий лист було отримано банком без постанови державного виконавця про повернення виконавчого документа від 05 лютого 2016 року , про що було складено акт.

Посилаючись на вказані обставини скаржник просив визнати незаконними такі дії державного виконавця та скасувати постанову про повернення виконавчого документа.

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 05 липня 2017 року відмовлено в задоволенні скарги.

Ухвалу районного суду мотивовано тим, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження бездіяльності старшого державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Святенецького Д. В. в межах виконавчого провадження про стягнення на користь банку заборгованості із ОСОБА_2

Ухвалою апеляційного міста Києва від 23 серпня 2017 року ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 05 липня 2017 року залишено без змін.

Погоджуючись з висновком районного суду, апеляційний суд зазначив про недоведеність заявником порушення державним виконавцем вимог Закону України «Про виконавче провадження».

У вересні 2017 року ПАТ «Родовід Банк» подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій просило скасувати ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 05 липня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 23 серпня 2017 року та постановити нову ухвалу, якою скаргу ПАТ «Родовід Банк» на дії старшого державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Святецького Д. В. задовольнити.

Касаційна скарга мотивована тим, що державним виконавцем Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Святецьким Д. В. було порушено вимоги статті 10, 18 Закону України «Про виконавче провадження».

Підпунктом 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

На підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України справа передана до Касаційного цивільного суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Пунктом 1 статті 409 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про те, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частинами першою, другою статті 400 ЦПК України встановлено, що під час розгляду справи у касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судом установлено, що 15 липня 2017 року рішенням Святошинського районного суду міста Києва задоволено позовні вимоги ПАТ «Родовід Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості у розмірі 13 177,00 доларів США та 1 503 847,28 грн та судові витрати у справі у розмірі 3 654,00 грн (а. с. 48-50).

13 травня 2015 року АТ «Родовід Банк» отримало виконавчий лист про стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_2 у розмірі 13 177,17 доларів США та 1 503 847,28 грн та судових витрат.

15 червня 2015 року на підставі виконавчого листа № 2/759/3067/14, виданого 13 травня 2015 року старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві СвятецькимД. В. відкрито виконавче провадження № 47865268.

03 березня 2017 року на адресу ПАТ «Родовід Банк» надійшов лист із ВДВС Святошинського РУЮ у місті Києві № 4218, яким було надіслано: копію постанови про повернення виконавчого документа від 05 лютого 2015 року та виконавчий лист, виданий 13 травня 2015 року № 2/759/3067/14 (а. с. 65).

Згідно з актом про відкриття рекомендованого листа від 03 березня 2017 року № 375 встановлено, що при відкритті у канцелярії ПАТ «Родовід Банк» рекомендованого листа не виявлено копії постанови державного виконавця про повернення виконавчого документа від 05 лютого 2016 року. Саме з цих підстав ПАТ «Родовід Банк» просив визнати незаконними дії старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у місті Києві Головного територіального управління юстиції у місті Києві Святецького Д. В. та скасувати постанову про повернення виконавчого провадження від 05 лютого 2016 року.

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 55 Конституції України визначено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» - виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб ) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб ), які проводяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження», виконанню підлягають рішення, ухвали і постанови судів у цивільних справах.

Відповідно до статті 6 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Згідно з частиною першою статті 31 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження, що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Та обставина, що до супровідного листа не було долучено копії постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 05 лютого 2016 року є халатною недбалістю державного виконавця, однак це не свідчить про те, що державним виконавцем при проведені виконавчих дій було порушено положення статей 10, 18 Закону України «Про виконавче провадження» ( в редакції, чинній на час розгляду справи) та не може бути підставою для скасування постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 05 лютого 2016 року.

З урахуванням викладеного та встановлених судами попередніх інстанцій фактичних обставин справи, суд касаційної інстанції погоджується з висновками про відсутність підстав для задоволення скарги на дії старшого державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Святенецького Д. В. та скасування постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 05 лютого 2016 року.

Крім того, ПАТ «Родовід Банк» не позбавлений можливості звернутися до Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві та отримати копію оскаржуваної постанови.

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів у справі що відповідно до положень статті 400 ЦПК України виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Статтею 410 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судом повно та всебічно з'ясовано дійсні обставини справи, надано належну оцінку зібраним у ній доказам, постановлено законне і обґрунтоване рішення, подану касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувані ухвали суду першої та апеляційної інстанцій - без змін.

Керуючись статтями 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» залишити без задоволення.

Ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 05 липня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 23 серпня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська
Судді: Н. О. Антоненко
В. М. Коротун
В. І. Крат
В. П. Курило