Справа № 493/1381/19
Провадження № 2/493/617/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2019 року м. Балта Одеської області

Балтський районний суд Одеської області в складі:

головуючого-судді Ільніцької О.М.

за участю секретаря Антосюк Н.В.

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Балта цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та вселення до житлового приміщення,

В С Т А Н О В И В:

02.08.2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , у якому просить зобов`язати відповідача усунути перешкоди в користуванні нею будинком, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом вселення її до даного будинку та передачі їй ключів від нього.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.08.2019 р. за даним позовом визначено головуючого суддю - Ільніцьку О.М.

Ухвалою судді від 05.08.2019 року звільнено ОСОБА_1 від сплати судового збору.

Ухвалою судді від 14.08.2019 року постановлено провести розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 05.09.2019 року.

Ухвалою суду від 05.09.2019 року закрито підготовче засідання в даній цивільній справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 24.09.2019 року у відкритому судовому засіданні в приміщенні Балтського районного суду Одеської області з викликом до суду сторін.

На обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що вона зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , іншого житла не має. Крім відповідача разом з ними зареєстрований та проживає їх повнолітній син ОСОБА_3 Будинок, в якому вони проживають, зареєстрований на відповідача, але збудований ними разом в період шлюбу, в якому вони перебувають з 1980 року. Починаючи з 2005 року між нею та чоловіком почали виникати сварки. Останнім часом подружнє життя зіпсувалося зовсім, подібна ситуація вже мала місце не один раз, навіть взимку чоловік виганяв її з сином з дому та не давав можливості знаходитись в будинку. З даних приводів вона неодноразово зверталась до поліції.

Відповідач забрав ключі та не пускає її з сином в будинок, відключив світло та газ в літній кухні, в якій вона на даний момент перебуває. На сьогоднішній день вона та син не мають постійно місця проживання та вимушені постійно переходити від одних знайомих до інших, або ночувати в літній кухні, тому вона вимушена звернутися до суду з даною позовною заявою.

Позивач в судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити, пояснивши, що має право на рівних правах з відповідачем користуватися житловим будинком, але відповідач добровільно її до будинку не пускає, тому просить суд зобов`язати його усунути перешкоди у користуванні житлом та вселити її до будинку.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, пояснивши, що дійсно житловий будинок був побудований з позивачем в період шлюбу, але він змінив замки в будинку, оскільки позивач та їхній син поводяться аморально, вживають спиртні напої, в утриманні будинку, його ремонті, оплаті комунальних послуг участі не приймають, завдають йому значних матеріальних збитків, виносячи з дому предмети домашнього вжитку, щоб придбати спиртні напої. Вони проживають в іншому житловому приміщенні, розташованому за цією ж адресою. Просить в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не обґрунтований і задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що спірним жилим приміщенням є житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

Будь-яких документів, що підтверджують право власності на будинок, не надано, однак відповідач визнав, що будинок збудований в період шлюбу з відповідачкою.

Між сторонами існує спір щодо порядку користування будинком, оплати комунальних послуг.

Ч. 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

За ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно із ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Ст. 150 ЖК УРСР встановлено, що громадяни, які мають у приватній власності квартиру (частину), користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Згідно ст. 155 ЖК УРСР гарантовано, що власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком.

Згідно із ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо) у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Судом встановлено, що між сторонами по справі склалися неприязні стосунки, які сторони не можуть розв`язати мирним шляхом, у зв`язку з цим позивач проживає в іншому житловому приміщенні за тією ж адресою: АДРЕСА_1 , що також належить сторонам у справі на праві спільної сумісної власності. Вказаний факт сторонами не оспорюється.

З позовною заявою про поділ спільного майна, визначення порядку користування ним позивач не зверталась.

Дослідивши обставини справи, суд прийшов до висновку, що позивач фактично просить суд встановити порядок користування житловим будинком.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За змістом ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За таких обставин підстав для задоволення позову немає.

Слід зазначити, що позивач не позбавляється можливості звернутися до суду з позовними вимогами щодо поділу спірного житлового будинку, або виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності чи визначення порядку користування будинком.

Співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом, що передбачено ч. 1 ст. 370 ЦК України, та у разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 150, 155 ЖК УРСР, ст. ст. 316, 317, 319, 321, 391 ЦК України, ст. ст. 81, 89, 259, 263, 265, 268 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволені цивільного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та вселення до житлового приміщення - відмовити.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається через Балтський районний суду Одеської області до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 09.12.2019 року.

СУДДЯ