Справа №760/1808/16-ц
Провадження № 2/760/2581/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2019 року Солом`янський районний суд м.Києва в складі:

головуючого- судді -Кушнір С.І,

за участю секретарів - Беро В.Ю., Гаєвської С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Міністерство юстиції України в особі Головного територіального управління юстиції у м. Києві, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бровченко Марина Олександрівна, ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання спадкоємцем четвертої черги за законом, визнання недійсним свідоцтв про право на спадщину за законом та скасування державної реєстрації права власності, визнання права власності в порядку спадкування за законом та стягнення коштів,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 29.01.2016 р. звернулася до суду із зазначеним позовом до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання спадкоємцем четвертої черги за законом, визнання недійсним свідоцтв про право на спадщину за законом та скасування державної реєстрації права власності, визнання права власності в порядку спадкування за законом та стягнення коштів, в якому, з урахуванням поданої 10.02.2016 р. на виконання вимог ухвали суду від 04.02.2016 р. про залишення позовної заяви без руху, позовної заяви в новій редакції просила:

встановити факт проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_4 однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 ;

визнати ОСОБА_1 спадкоємцем четвертої черги за законом за померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 ;

визнати недійсними видані 20 листопада 2014 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бровченко Мариною Олександрівною на ім`я ОСОБА_2 свідоцтво про право на спадщину за законом за реєстровим №1289 на 3/8 частини квартири АДРЕСА_1 , свідоцтво про право на спадщину за законом за реєстровим №1292 на гараж № 4 в обслуговуючому кооперативі (Солом`янській район) «Зірка-1», адреса гаражного кооперативу: АДРЕСА_8, свідоцтво про право на спадщину за законом за реєстровим №1295 на кошти (рухоме майно) вклади в ТВБВ № 10026/099 Філії-Головне управління по м. Києві та Київської області АТ Ощадбанк на рахунку 5192 15210,21 грн., на рахунку № НОМЕР_1 1066,15 грн., на рахунку № НОМЕР_5 7633,31 грн., на рахунку № Д-01105 88,97 грн., на рахунку № НОМЕР_6 95,32 грн., на рахунку № НОМЕР_2 4225,60 грн. та скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на 3/8 частини квартири АДРЕСА_1 проведену на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 20 листопада 2014 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бровченко Мариною Олександрівною на ім`я ОСОБА_2 за реєстровим номером 1289, та державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на гараж № 4 в обслуговуючому кооперативі (Солом`янській район) «Зірка-1», адреса гаражного кооперативу: АДРЕСА_8 проведену на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 20 листопада 2014 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бровченко Мариною Олександрівною на ім`я ОСОБА_2 за реєстровим номером 1292;

визнати за ОСОБА_1 право власності на 3/8 частини квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 ;

визнати за ОСОБА_1 право власності на гараж № 4 в обслуговуючому кооперативі (Солом`янській район) «Зірка-1», адреса гаражного кооперативу: АДРЕСА_8, в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 ;

визнати за ОСОБА_1 право власності на кошти (рухоме майно) вклади в ТВБВ № 10026/099 Філії-Головне управління по м. Києві та Київській області АТ Ощадбанк на рахунку 5192 15210,21 грн., на рахунку № НОМЕР_1 1066,15 грн., на рахунку № НОМЕР_5 7633,31 грн., на рахунку №Д-01105 10588,97 грн., на рахунку № НОМЕР_6 95,32 грн., на рахунку № НОМЕР_2 4225,60 грн., в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 ;

стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 28319,56 грн.

стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 відшкодування понесених нею судових витрат на сплату судового збору в сумі 7112,40 грн.

Обґрунтовуючи підстави звернення до суду з позовом до ОСОБА_2 , про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання спадкоємцем четвертої черги за законом, визнання недійсним свідоцтв про право на спадщину за законом та скасування державної реєстрації права власності, визнання права власності в порядку спадкування за законом та стягнення коштів, позивач ОСОБА_1 посилається на наступне.

Так, у червні 2006 р. позивач, після закінчення навчання у Державному університеті інформаційно-комунікаційних технологій, залишилася жити та працювати в м. Києві. Власного житла в м. Києві позивач не мала, а поселилася у квартирі АДРЕСА_1 , що належала в рівних долях її двоюрідній бабусі ОСОБА_5 та ії чоловіку ОСОБА_4 , які прийняли позивача у свою сім`ю, як рідну онуку.

ОСОБА_4 ставився до позивача як до рідної онуки, вона називала його дідусем та ставилася до нього як до рідного дідуся.

Протягом 8 (восьми) років позивач постійно мешкала в квартирі разом з бабусею та дідусем, а після смерті бабусі ІНФОРМАЦІЯ_2 , - з дідусем ОСОБА_4 однією сім`єю, як їх онука.

Як вказує позивач, вони з дідусем вели спільне господарство, мали спільний бюджет, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки. Разом підтримували квартиру у належному для проживання стані, несли витрати на утримання квартири, робили ремонти, купували побутову техніку для спільного користування. Разом проводили свята. Позивач прибирала у квартирі, прала білизну, готувала їжу, купувала продукти для всієї сім`ї. Бабуся була інвалідом, пересувалася на інвалідній колясці, дідусь в силу похилого віку також мав проблеми зі здоров`ям, особливо з зором та слухом. Позивач підтримувала, доглядала бабусю та дідуся, піклувалася за ними, придбавала ліки та інші засоби необхідні для лікування та покращення стану їх здоров`я.

Позивач зазначає, що після смерті бабусі ІНФОРМАЦІЯ_2 , вона отримала у дар ј частину квартири на підставі договору дарування від 06 вересня 2011 р. та 11 жовтня 2011 р., та зареєструвала своє місце проживання в квартирі, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 52288638 від 29.01.2016 р. та копією паспорту.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії НОМЕР_4 , виданим 19 січня 2014 р. Відділом реєстрації смерті у м. Києві.

Після його смерті залишилася спадщина, яка складалася з такого майна:

- 3/4 частини квартири АДРЕСА_1 ;

- НОМЕР_9 в обслуговуючому кооперативі (Солом`янській район) «Зірка-1», адреса гаражного кооперативу: АДРЕСА_8;

- грошові кошти всього в сумі 28319,56 грн., а саме - вклади в ТВБВ № 10026/099 Філії-Головне управління по м. Києві та Київській області АТ Ощадбанк на рахунку 5192 - 15210,21 грн., на рахунку № НОМЕР_1 - 1066,15 грн., на рахунку № НОМЕР_5 - 7633,31 грн., на рахунку №Д-01105 - 10588,97 грн., на рахунку № НОМЕР_6 - 95,32 грн., на рахунку № НОМЕР_2 - 4225,60 грн.

Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які прожили зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Таким чином, враховуючи те, що позивач проживала з ОСОБА_4 однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, а тому вона вважає, що є спадкоємцем четвертої черги після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 .

Саме тому, вона звернулася до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бровченко Марини Олександрівни з заявою про прийняття спадщини.

Однак, приблизно за два роки до своєї смерті, ОСОБА_4 познайомився з ОСОБА_2 , яка стала приходити до дідуся десь раз на тиждень, та певний час вони проводили разом.

23 березня 2012 р. ОСОБА_4 склав заповіт, посвідчений 23 березня 2012 р. П`ятою Київською державною нотаріальною конторою, зареєстрований в реєстрі за № 5-339, яким заповів 1/2 частину квартири від належних йому 3/4 частини, - ОСОБА_2 .

Даним заповітом все спадкове майно охоплено не було.

Частина спадщини, що не охоплена заповітом складається з такого майна:

- 3/8 частини квартири АДРЕСА_1 (вартістю 440000,00 грн.;

- НОМЕР_9 в обслуговуючому кооперативі (Солом`янській район) «Зірка-1», адреса гаражного кооперативу: АДРЕСА_8 (вартістю 50000,00 грн.);

- грошові кошти всього в сумі 28319,56 грн., а саме - вклади в ТВБВ № 10026/099 Філії-Головне управління по м. Києві та Київській області АТ Ощадбанк на рахунку 5192 - 15210,21 грн., на рахунку № НОМЕР_1 - 1066,15 грн., на рахунку № НОМЕР_5 - 7633,31 грн., на рахунку №Д-01105 - 10588,97 грн., на рахунку № НОМЕР_6 - 95,32 грн., на рахунку № НОМЕР_2 - 4225,60 грн.

Позивач посилається на те, що відповідно до статті 1245 ЦК України частина спадщини, що не охоплена заповітом, спадкується спадкоємцями за законом на загальних підставах. До числа цих спадкоємців входять також спадкоємці за законом, яким інша частина спадщини була передана за заповітом.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 16 жовтня 2014 р. у справі № 759/9903/14-ц було визнано факт родинного зв`язку між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 для прийняття спадщини за законом п`ятої черги спадкування після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 .

Відповідно до статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Як вказує позивач, вона прийняла спадщину після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 та протягом шести місяців з часу відкриття спадщини не заявила про відмову від неї.

Отже, позивач, як спадкоємець за законом четвертої черги, одержала право на спадкування на все спадкове майно, що не охоплене заповітом, а відповідач ОСОБА_2 , як спадкоємець за законом п`ятої черги не одержала права на спадкування.

Однак, 20 листопада 2014 р. приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бровченко Марина Олександрівна видала ОСОБА_2 як спадкоємиці за законом п`ятої черги після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 свідоцтва про право на спадщину за законом на неохоплену заповітом частину спадщини, а саме:

- свідоцтво про право на спадщину за законом за реєстровим №1289 на 3/8 частини квартири АДРЕСА_1 (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 17367906 від 20.11.2014 р.;

- свідоцтво про право на спадщину за законом за реєстровим № 1292 на НОМЕР_9 в обслуговуючому кооперативі (Солом`янській район) «Зірка-1», адреса гаражного кооперативу: АДРЕСА_8 (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 17370524 від 20.11.2014 р.;

- свідоцтво про право на спадщину за законом за реєстровим № 1295 на грошові кошти (рухоме майно) вклади в ТВБВ № 10026/099 Філії-Головне управління по м. Києві та Київській області АТ Ощадбанк на загальну суму 28319,56 грн.

При цьому, позивач вказує, що зі слів самого відповідача їй відомо, що ОСОБА_2 зняла всі кошти на загальну суму 28319,56 грн. з рахунків ОСОБА_4 в ТВБВ № 10026/099 Філії-Головне управління по м. Києві та Київської області АТ Ощадбанк.

За викладених вище обставин та приписів закону, позивач вважає, що відповідачем ОСОБА_2 порушено право позивача на спадкування щодо вищевказаного спадкового майна, яке не охоплене заповітом, а усі свідоцтва на право на спадщину за законом, видані на ім`я відповідача 20 листопада 2014 р., мають бути визнані недійсними зі скасуванням проведеної на підставі цих свідоцтв державної реєстрації права власності відповідача на 3/8 частини квартири та на гараж, що стало підставою для звернення до суду із зазначеною позовною заявою за захистом своїх прав.

Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва Шевченко Л.В. від 11.02.2016 р., відкрито провадження в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Міністерство юстиції України в особі Головного територіального управління юстиції у м. Києві про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання спадкоємцем четвертої черги за законом, визнання недійсним свідоцтв про право на спадщину за законом та скасування державної реєстрації права власності, визнання права власності в порядку спадкування за законом та стягнення коштів, та призначено справу до судового розгляду.

Ухвалою суду від 17.03.2016 р., постановленою на місці та занесеною до журналу судового засідання, залучено до участі у справі в якості третьої особи приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бровченко Марину Олександрівну.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 23.09.2016 р. зазначена цивільна справа передана в провадження судді Солом`янського районного суду м. Києва Кушнір С.І.

Ухвалою суду від 23.11.2016 р., постановленою на місці та занесеною до журналу судового засідання, залучено до участі у справі в якості третьої особи ОСОБА_3 .

Позивач ОСОБА_1 та представник позивача в судовому засіданні в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили задовольнити, посилаючись на підстави та обставини, викладені у позовній заяві, та надані письмові докази.

Відповідач ОСОБА_2 та представник відповідача в судовому засіданні заперечували проти позову, з підстав, викладених у письмових запереченнях, посилаючись на необґрунтованість та безпідставність позовних вимог, просили відмовити в задоволенні позову повністю, оскільки позивачем жодним чином не підтверджено ані факту родинних відносин з ОСОБА_4 , ані факту проживання однією сім`єю з ним не менше п`яти років. При цьому, відповідач ОСОБА_2 є єдиним спадкоємцем за законом після померлого ОСОБА_4 та, у зв`язку з відсутністю інших спадкоємців, прийняла спадщину після смерті свого троюрідного брата.

Представник третьої особи Міністерства юстиції України в особі Головного територіального управління юстиції у м. Києві в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи третю особу було повідомлено належним чином, будь-яких письмових пояснень щодо заявлених позовних вимог від третьої особи до суду не надійшло.

Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бровченко М.О. в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи третю особу було повідомлено належним чином, подала до суду клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Представник третьої особи Сергієнко Т.М. в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні позову в повному обсязі з підстав, викладених у письмових запереченнях, наданих суду, оскільки позивачем не підтверджено факту постійного проживання та ведення спільного господарства з ОСОБА_4 однією сім`єю протягом п`яти років до дня його смерті.

Суд, заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, пояснення відповідача та представника відповідача, пояснення третьої особи та її представника, врахувавши доводи сторін, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 28.10.1993 № 3408, виданого Органом приватизації Жовтневої районної держадміністрації м. Києва, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 на праві спільної сумісної власності в рівних долях належала квартира загальною площею 61,62 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

30.10.2007 р. П`ятою Київською державною нотаріальною конторою за № 8-2026 посвідчено заповіт ОСОБА_7., відповідно до якого спадкоємцями 1/2 належної їй частини квартири, зазначено ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на 1/2 частку спадщини кожен (тобто на 1/4 частини квартири ).

Згідно даних свідоцтва про смерть серії НОМЕР_7 , виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві 14.10.2010 р., ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно договору дарування від 06 вересня 2011 р., посвідченого державним нотаріусом П`ятої київської державної нотаріальної контори Гриценко О.В., за реєстровим № 8-2362, укладеного між ОСОБА_9 та ОСОБА_1 (позивач), остання отримала у дар 1/4 частину квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

ОСОБА_4 був іншим співвласником 3/4 частини квартири на підставі свідоцтва про право власності на житло від 28 жовтня 1993 року № 3408 та на підставі свідоцтва про право власності за заповітом, виданого 12 квітня 2011 року П`ятою Київською державною нотаріальною конторою за реєстровим № 5-918, після смерті ОСОБА_5

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується даними свідоцтва про смерть серії НОМЕР_8 , виданого Відділом реєстрації смерті у м. Києві 19.01.2014 р.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина, яка складаєся з наступного майна:

- 3/4 частини квартири АДРЕСА_1 ;

- НОМЕР_9 в обслуговуючому кооперативі (Солом`янській район) «Зірка-1», адреса гаражного кооперативу: АДРЕСА_8;

- грошові вклади в ТВБВ № 10026/099 Філії-Головне управління по м. Києві та Київській області АТ Ощадбанк на загальну суму 28319,56 грн.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 за життя було складено заповіт, посвідчений 23.03.2012 р. П`ятою Київською державною нотаріальною конторою за реєстровим № 5-339.

Відповідно до Заповіту, посвідченого 23.03.2012 р. П`ятою Київською державною нотаріальною конторою за реєстровим № 5-339, померлий ОСОБА_4 заповів на ім`я ОСОБА_2 , 1/2 частину від належних йому на праві власності 3/4 частин квартири АДРЕСА_1 .

Рішенням Святошинського районного суду від 16 жовтня 2014 p. встановлено факт родинного зв`язку між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , який є троюрідним братом ОСОБА_2 , для прийняття спадщини за законом п`ятої черги спадкування після померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4

20 листопада 2014 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бровченко Мариною Олександрівною видано ОСОБА_2 свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 3/8 частин квартири АДРЕСА_1 , реєстровий №1286.

20 листопада 2014 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бровченко Мариною Олександрівною видано ОСОБА_2 свідоцтво про право на спадщину за законом на 3/8 частин квартири АДРЕСА_1 , реєстровий №1289.

20 листопада 2014 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бровченко Мариною Олександрівною видано ОСОБА_2 свідоцтво про право на спадщину за законом на НОМЕР_9 в ГБК «Зірка-І», який розташований по АДРЕСА_3 Чернишевського, 37 в місті Києві, реєстровий №1292.

20 листопада 2014 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бровченко Мариною Олександрівною видано ОСОБА_2 свідоцтво про право на спадщину за законом на грошові вклади АТ «Ощадбанк», в ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та в ПАТ «Брокбізнесбанк», реєстровий №1295.

Зазначені обставини підтверджуються матеріалами спадкової справи №1/2014, заведеної приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бровченко М.О., після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Звертаючись до суду з позовом до ОСОБА_2 , треті особи: Міністерство юстиції України в особі ГТУЮ у м. Києві, приватний нотаріус КМНО Бровченко М.О., ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю з ОСОБА_4 , визнання спадкоємцем четвертої черги за законом, визнання недійсним свідоцтв про право на спадщину за законом та скасування державної реєстрації права власності, визнання права власності в порядку спадкування за законом та стягнення коштів, позивач ОСОБА_1 посилається на те, що протягом 8 років (починаючи з червня 2006 р.) вона постійно проживала в квартирі АДРЕСА_1 , разом з бабусею ОСОБА_10 та дідусем ОСОБА_11 , а після смерті бабусі ІНФОРМАЦІЯ_3 , - з дідусем ОСОБА_11 однією сім`єю, як їх онука. У зв`язку з чим просить, зокрема, встановити факт її постійного проживання з ОСОБА_11 однією сім`єю не менше п`яти років до часу відкриття спадщини та визнати її спадкоємцем ОСОБА_8 четвертої черги за законом.

Згідно ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Таким чином, предметом доказування у рамках цієї справи є 5-річний строк перед відкриттям спадщини. Відповідно для визнання спадкоємцем четвертої черги за законом ОСОБА_1 повинна довести своє спільне проживання з ОСОБА_11 як членів сім`ї з січня 2009 р. по січень 2014 р.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Нормами ст. 1223 ЦК України визначено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст.1259 цього Кодексу.

За статтею 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Частиною 2 статті 1259 ЦК України передбачено, що фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Метою встановлення факту проживання однією сім`єю позивача ОСОБА_1 з ОСОБА_4 , є необхідність для отримання спадщини, оскільки визнання факту проживання вказаних осіб однією сім`єю не менше п`яти років до дня відкриття спадщини автоматично призводить до визнання позивача спадкоємцем четвертої черги відповідно до ст. 1264 ЦК України. Отже встановлення вказаного факту має визначені юридичні наслідки, що виражаються у отриманні статусу спадкоємця четвертої черги.

Частиною 2 ст. 3 СК України визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

З наведеного положення випливає одна з основних ознак сімейних відносин: наявність факту ведення спільного господарства, тобто прийняття участі у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності сім`ї.

За умовами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 13 ЦПК України обов`язок доказування покладається на сторони у справі.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 з 11.10.2011 року зареєстрована в квартирі АДРЕСА_1 , та є власником 1/4 частини на підставі договору дарування від 06 вересня 2011 р., посвідченого державним нотаріусом П`ятої київської державної нотаріальної контори Гриценко О.В.

Так, згідно наявної в матеріалах справи трудової книжки позивач до 30.06.2006 року навчалася в Державному університеті інформаційно-комунікаційних технологій.

З 01.11.2007 року по 30.09.2014 року позивач працювала в TOB «Хай Проджект». В особовій картці, оформленій в ТОВ «Хай Проджект» 16 квітня 2007 р., позивач вказувала свою домашню адресу: АДРЕСА_2 .

Також цю адресу, як свою домашню адресу, позивач зазначала в усіх договорах, які вона укладала як у зв`язку з виконанням своїх трудових обов`язків, так і договорів, які позивач укладала з банками, страховими компаніями та турагентствами протягом 2007- 2013 років.

Із копій конвертів та вітальних листівок від 28.12.2006, 12.06.2007, 04.06.2008, 16.12.2010, вітальної листівки 2010 року, конвертів та відповідних листів від 10.09.2009, 09.06.2009, 12.04.2009, 20.08.2008, 20.08.2007, 20.04.2007, 06.04 2007, вбачається, що протягом 2006 - 2010 років позивач отримувала поштову кореспонденцію на адресу: АДРЕСА_2 .

Разом з тим, суд, дослідивши матеріали справи та надані докази, приходить до висновку, що жоден з доказів, наданих позивачем, не підтверджує факту постійного проживання Є,...однією сім`єю та ведення спільного господарства позивача ОСОБА_1 та ОСОБА_4 протягом п`яти років до дня його смерті, участі у їх спільних витратах, спрямованих на забезпечення життя сім`ї для якої характерним є також наявність взаємних прав та обов`язків, виходячи з наступного.

Так, щодо копій товарних чеків на придбання медикаментів від 19.11.2013, 26.07.2013, 09.03.2013, 08.03.2013, 03.02.2013, 17.09.2012, 12.10.2012, 24.03.2011, 28.02.2011, 13.11.2010 - вони не містять інформації про особу покупця, а також відсутні підтвердження, що дані препарати вживав ОСОБА_4 , чи що вони були йому рекомендовані до вживання. На товарних чеках міститься відповідна печатка з назвою організації та розташуванням її в м. Вишгороді.

Товарний чек і накладна від 08.02.2010 про придбання та доставку за адресою: АДРЕСА_2 , розкладного дивану «Сканді», не є безперечним доказом ведення ОСОБА_1 та ОСОБА_4 спільного господарства чи бюджету.

Надані позивачем копії виписок ПАТ «Банк Русский стандарт», договір на проведення рекламної компанії від 29.11.2013, кредитний договір зі страхуванням життя позичальника від 23.05.2011, договір на туристичне обслуговування з додатками від 15.03.2011, договір банківського мультивалютного рахунку від 13.09.2010, договір про розміщення реклами від 07.07.2009, договір на проведення рекламної компанії від 01.04.2008, кредитний договір від 16.06.2007, договір добровільного страхування життя від 16.06.2007, заява на укладення договору страхування від 16.12.2006, в яких стороною виступає ОСОБА_1 , та в яких вказується як адреса її проживання: кв. АДРЕСА_1 , жодним чином не доводять факту її проживання з ОСОБА_11 спільно як членів сім`ї.

Копії товарних чеків та гарантійних талонів на придбання пилососу (від 11.10.2006), комбайну та сковороди (від 22.12.2006, праски (від 30.08.2006) виходять за часові рамки предмета доказування, а тому не можуть бути прийняті судом до уваги.

Копії товарних чеків та гарантійних талонів на придбання чайника, йогуртниці, ламп, біомасажера, м`ясорубки, подані на підтвердження ведення ОСОБА_1 з ОСОБА_11 спільного господарства та бюджету є сумнівними, оскільки дані документи не містять відомостей про особу покупця, виникає сумнів належності цих чеків саме позивачу.

При цьому, позивачем ОСОБА_1 не надано жодного доказу про те, що ці товари придбавались за рахунок коштів її з ОСОБА_11 спільного бюджету.

Також, не надано доказів, що зазначені речі купувались у квартиру АДРЕСА_1 , та доказів, що ОСОБА_12 ними користувався.

При цьому, з документів, наданих суду відповідачем, а саме копії квитанцій про оплату житлово- комунальних послуг за період часу з 2011 по 2014 роки, копії договору про надання послуг, про приєднання, актів встановлення приладів обліку ХВП та ГВД, акту звірки, вбачається, що всіма питаннями по утриманню квартири займався виключно ОСОБА_12 . Він здійснював платежі, особовий рахунок був відкритий на ім`я ОСОБА_8 .

В матеріалах справи міститься також копія заказу-наряду від 04.01.2011, яка свідчить, що замовником послуги з виготовлення та встановлення металевої двері у внутрішній кімнаті квартири був ОСОБА_12 .

В судовому засіданні встановлено, що у квартирі АДРЕСА_1 було встановлено металеві вхідні двері, а через деякий час, 05.01.2011, на замовлення ОСОБА_8 встановлено металеві двері до його жилої кімнати.

Позивач стверджувала, що 2007 року особисто замовила встановлення металевих вхідних дверей, та надала в якості доказу копію комерційної пропозиції КМЗЗ №2 TOB «Київський монтажно - заготівельний завод № 2» від 04.07.2007 № 21/07.

Проте, це не є беззаперечним доказом, оскільки комерційна пропозиція не створює прав та обов`язків для сторін. Стверджуючи, що така угода була виконана, ОСОБА_1 , як замовник, не пред`явила суду копії документів про оплату послуги з виготовлення та встановлення дверей.

Таким чином, відсутні переконливі докази, що металеві вхідні двері, які на даний час стоять у квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , встановленні КМЗЗ № 2 внаслідок прийняття вищезгаданої комерційної пропозиції.

До суду надано листи, які адресувались ОСОБА_13 H. та ОСОБА_4 , проте не надано жодної їх відповіді. Така одностороння з боку матері позивача переписка не може бути достатнім доказом для доведення обставин справи. Характер листів свідчить про наявність певних відносин у ОСОБА_9 з ОСОБА_10 , а не з ОСОБА_11 .

Так, допитана в судовому засіданні як свідок, позивач ОСОБА_1 суду пояснила, що ОСОБА_4 був її двоюрідним дідусем, а ОСОБА_5 - її двоюрідною бабусею. В 2001 - 2006 р.р. під час навчання в Університеті, вона декілька разів приїздила до бабусі ОСОБА_5 . У червні 2006 р. після закінчення навчання у Державному університеті інформаційно-комунікаційних технологій, вона залишилася жити та працювати в м. Києві. Оскільки власного житла вона не мала, то поселилася у кв. АДРЕСА_1 , яка належала на праві власності в рівних долях її двоюрідній бабусі ОСОБА_5 та її чоловіку ОСОБА_4 , які прийняли її у свою сім`ю як рідну онуку. Після чого, вона постійно мешкала в квартирі разом з бабусею та дідусем. В 2007 р. вона встановила в квартирі вхідні двері та придбала побутову техніку. Кв. АДРЕСА_1 , вона завжди вказувала як свою домашню адресу. ІНФОРМАЦІЯ_3 бабуся ОСОБА_5 померла, після чого, вона почала проживати разом з дідусем ОСОБА_4 однією сім`єю. Після смерті бабусі, вони з дідусем ОСОБА_4 вели спільне господарство, мали спільний бюджет, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, проводили разом свята. Разом підтримували квартиру у належному для проживання стані, несли витрати на утримання квартири. В 2010 р. вона замінила у квартирі шпалери, зробила ремонт, придбала диван. Також вона купувала ліки для дідуся та замовила слуховий апарат. У квартирі АДРЕСА_1 , вона зареєстрована 11.10.2011 р. Також у квартирі зареєстрований її брат - ОСОБА_14 , з 14.03.2006 р.

Згідно договору дарування від 06.09.2014 р., посвідченого державним нотаріусом П`ятої київської державної нотаріальної контори Гриценко О.В., за реєстровим № 8-2362, її мати - ОСОБА_9 подарувала 1/4 частину квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Дідусь ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Відповідача ОСОБА_2 вона знала, остання почала з`являтися у дідуся в квартирі з 2012 р., приходила приблизно один раз на тиждень, та певний час вони проводили разом.

16.01.2014 р. вона поїхала на свята провідати родину у с. Гоголів Броварського р-ну Київської області. До м. Києва планувала повернутись 19.01.2014 р.

19.01.2014 р. їй зателефонувала ОСОБА_2 та повідомила, що дідусь помер. Всі витрати на поховання дідуся оплатила ОСОБА_2 .

Після смерті дідуся вона звернулася до приватного нотаріуса КМНО Бровченко М.О. з заявою про прийняття спадщини. Після чого, дізналася про наявність заповіту, складеного 23.03.2012 р. ОСОБА_4 , яким останній заповів Ѕ частину квартири від належних йому ѕ частини, ОСОБА_2 . Даним заповітом все спадкове майно охоплено не було.

Допитана в судовому засіданні як свідок, позивач ОСОБА_1 суду вказала на ту обставину, що ОСОБА_2 почала приходити до дідуся приблизно за два роки до смерті. До 2011 р. вона не чула про ОСОБА_2 . Також зазначила, що підтвердженням факту проживання однією сім`єю з дідусем ОСОБА_4 є також те, що вони разом сплачували житлово-комунальні послуги (в т.ч. телефон, домофон). З грудня 2011 р. її мати - ОСОБА_9 здійснювала грошові перекази на ім`я ОСОБА_8 .

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_15 суду пояснила, що вона є засновником ТОВ «Хай Проджект», де працювала позивач з 2007 р. по 2014 р.р. Вказала, що їй відомо ту обставину, що позивач ОСОБА_1 проживала у бабусі та дідуся за адресою: АДРЕСА_2 . Свідок ОСОБА_15 також зазначила, що вона підвозила позивача додому та бувала у неї в гостях в 2007-2008 р.р. Позивач їй розповідала про те, що у неї з дідусем та бабусею добрі сімейні відносини. Бабуся позивача була інвалідом та пересувалася на візку. Також, зі слів позивача, їй відомо, що в квартирі позивач замінила двері та купувала побутову техніку.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_16 суду пояснила, що вона проживає за адресою: АДРЕСА_4 . Позивач ОСОБА_1 є її сусідкою. В даному будинку вона проживає з 1973 р. Свідок зазначила, що у кв. АДРЕСА_5 проживали ОСОБА_4 з дружиною ОСОБА_5 . Відповідача ОСОБА_2 вона не знала. Позивач ОСОБА_1 є онукою ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Після закінчення навчання в університеті, позивач ОСОБА_1 почала постійно проживати разом з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Свідок зазначила, що ОСОБА_5 була інвалідом, позивач ОСОБА_1 допомагала по господарству. При цьому, свідок повідомила, що була у квартирі не часто, а тільки коли її звала ОСОБА_5 . Остання померла в 2010 р., а через три роки помер ОСОБА_12 . Похованням ОСОБА_5 займалась родина позивача. Водночас, свідок зазначила, що бачила ОСОБА_2 на річниці з дня смерті ОСОБА_5 , та що вона приходила готувати ОСОБА_4 їжу, що саме вона займалась похованням ОСОБА_4 , що вона виявила ІНФОРМАЦІЯ_5 що ОСОБА_4 помер.

Допитана в судовому засіданні як свідок, відповідач ОСОБА_2 повідомила суду про те, що вона є троюрідною сестрою ОСОБА_8 та пам`ятає його з дитинства. ОСОБА_4 у віці 33 роки одружився з ОСОБА_10. Кв. АДРЕСА_5 в АДРЕСА_6 , належала їм на праві власності в рівних долях. У 2011 р. вона випадково зустрілася з ОСОБА_4 на кладовищі, він розповідав, що йому важко після смерті дружини, що тільки сусіди приносять йому продукти, а так ніхто більше не піклується, просив допомогти. Після чого, вона стала приходити до ОСОБА_4 , при цьому, вона готувала йому їжу, прибирала, ходили разом за продуктами. В 2012 р. ОСОБА_4 склав заповіт, яким останній заповів їй Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 , від належних йому ѕ частини. ОСОБА_2 вказала суду на те, що ОСОБА_4 не вважав сім`ю ОСОБА_19 своєю родиною. Свідок зазначила, що спільними з ОСОБА_11 зусиллями вони організували поминальний обід - річницю смерті його дружини - ОСОБА_10. Свідок ОСОБА_20 зазначила, що за життя ОСОБА_8 його квартира була в жахливому стані та була заставлена різними речами та сміттям. У зв`язку з чим, ОСОБА_20 навела лад в квартирі. Повідомила, що усі свята ОСОБА_12 проводив у колі її сім`ї, та йому подобалося відвідувати помешкання ОСОБА_20 де вони разом з дочкою та онукою ОСОБА_20 , разом з ОСОБА_11 грали у шахи. Також ОСОБА_20 пояснила суду, що вона супроводжувала ОСОБА_8 у лікарні. Також, повідомила суду, що ОСОБА_12 розповідав їй про те, що сім`я ОСОБА_19 наполягала на тому, щоб він склав заповіт на свою частину квартири на їхню користь. Але ОСОБА_12 відмовлявся від вчинення таких дій на користь сім`ї ОСОБА_19 бо не вважав їх своїми родичами. Також допитана як свідок ОСОБА_20 пояснила суду, що вона першою виявила, що ОСОБА_12 помер, та сповістила про цю подію міліцію та сім`ю ОСОБА_19 . Також свідок пояснила, що усіма питаннями, пов`язаними з похованням ОСОБА_8 займалася вона, й сім`я ОСОБА_19 не надавала жодної організаційної або матеріальної допомоги по цьому питанню. Також свідок ОСОБА_2 зазначила, що ОСОБА_4 боявся членів сім`ї ОСОБА_19 , через що, в 2011 р. останній встановив у свою кімнату металеві двері, що було способом оберегти себе та своє майно від негативних дій з їх сторони. Також свідок ОСОБА_2 повідомила, що позивач ОСОБА_1 не проживала у квартирі ОСОБА_4 , а лише зберігала свої речі. ОСОБА_1 , ОСОБА_4 не вважав своєю онукою.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_21 суду повідомив, що відповідач ОСОБА_2 є його тіткою по лінії матері. Позивач ОСОБА_1 він не знає. ОСОБА_4 знав з 1960 р. Останній з ОСОБА_2 були родичами. Свідок ОСОБА_21 зазначив, що бував близько п`яти разів на місяць у квартирі ОСОБА_8 вже після смерті ОСОБА_7. Навідував, у зв`язку з тим, що ОСОБА_2 , яка доглядала за ОСОБА_11 просила допомоги привезти випрані речі чи приготовлену їжу, відвозив також діда до лікарні. Свідок також повідомив, що бачив 2-є металевих дверей, одні з яких були у кімнаті ОСОБА_4 , при цьому, не бачив ніяких ознак проживання ОСОБА_1 в квартирі.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_22 суду повідомила, що вона проживає за адресою: АДРЕСА_7 , з 1967 р. Позивач ОСОБА_1 є її сусідкою. ОСОБА_4 разом з дружиною ОСОБА_5 проживали у кв. 108. ОСОБА_5 була інвалідом з 2006 р. Свідок пояснила, що вона рідко заходила до них в квартиру. ОСОБА_4 розповідав їй, що з ними живе онука ОСОБА_1 . ОСОБА_5 також розповідала, що онука їм допомогає. При цьому, свідок вказала, що бачила ОСОБА_1 декілька разів при житті ОСОБА_8 . Також, свідок ОСОБА_22 підтвердила, що ОСОБА_2 знайшла ОСОБА_4 в день його смерті, а ОСОБА_1 була відсутня в той момент.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_14 повідомив суду про те, що позивач ОСОБА_1 є його рідною сестрою. У квартирі АДРЕСА_1 , він зареєстрований з 14.03.2006 р., однак у даній квартирі він не проживає. Сестра ОСОБА_1 у 2006 р. після закінчення навчання в університеті стала проживати у кв. АДРЕСА_1 , яка належала на праві власності в рівних долях її двоюрідній бабусі ОСОБА_5 та її чоловіку ОСОБА_4 . Вона постійно мешкала в квартирі разом з бабусею та дідусем. Після смерті ОСОБА_5 , сестра почала проживати разом з дідусем ОСОБА_4 однією сім`єю. Вони з ОСОБА_4 вели спільне господарство. Свідок ОСОБА_14 зазначив, що він особисто встановлював у квартирі металеві вхідні двері, які придбала сестра. Сім`я ОСОБА_19 , в тому числі ОСОБА_1 , завжди разом з ОСОБА_4 проводили всі свята. При цьому, свідок ОСОБА_14 підтвердив, що ОСОБА_2 з`явилась у житті ОСОБА_4 через рік після смерті ОСОБА_5 , що саме ОСОБА_2 виявила, що ОСОБА_4 помер та повідомила сім`ю ОСОБА_19 про це, а також, що саме вона займалась його похованням. Також свідок вказав, що ремонт у квартирі вони робили вже після смерті ОСОБА_8 .

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_23 повідомив суду про те, що знав ОСОБА_8 з 1990 р., разом працювали. Також свідок повідомив, що у літку 2011 р. на запрошення ОСОБА_4 був у нього вдома. У той період, помешкання ОСОБА_4 було дуже засмічене, жіночих речей не було в квартирі, було видно, що чоловік живе один та не звертає уваги на порядок у помешканні. Також свідок повідомив, що на його запитання ОСОБА_4 - з ким він живе, останній повідомив, що йому ніхто не допомагає. Також свідок зазначив, що в травні 2012 року, коли він знову зустрівся з ОСОБА_4 , він йому представив ОСОБА_2 , як свою сестру та як жіночку, яка його обслуговує. ОСОБА_1 він не знає.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_24 повідомила суду про те, що знала ОСОБА_4 як троюрідного брата своєї матері ОСОБА_2 . Свідок зазначила, що вперше познайомилася з ОСОБА_4 в літку 2011 року на кладовищі й після чого вони ( ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_24 ) почали спілкуватися та невдовзі ОСОБА_4 став прохати ОСОБА_2 , щоб вона його доглядала, адже він сказав, що залишився та проживає один. Також, свідок ОСОБА_24 повідомила, що неодноразово заходила до помешкання ОСОБА_4 та бачила, що вся квартира була захаращена та дуже брудна. Зі слів свідка ОСОБА_24 , у квартирі були старий телевізор, старі проламані меблі, усе було занедбане. Вона неодноразово допомагала своїй матері ОСОБА_2 навести порядок у помешканні ОСОБА_8 . Більшу частину часу ОСОБА_4 проводив з ОСОБА_2 .

Свідок ОСОБА_24 повідомила, що ОСОБА_4 разом з ОСОБА_2 ходили сплачувати комунальні платежі, разом ходили купувати продукти й разом їх готували. ОСОБА_2 організувала річницю з приводу смерті дружини ОСОБА_8 . Також свідок зазначила, що зі слів ОСОБА_4 вона знала про те, що після того, як у 2010 році померла його дружина ОСОБА_10 ., ОСОБА_26 (мати ОСОБА_1 ), яка отримала у спадок 1/4 частину квартири, приїхала разом із дочкою зробити косметичний ремонт у кімнаті, де проживала ОСОБА_10. Зі слів ОСОБА_4 , у зазначеній кімнаті належної йому квартири, ОСОБА_1 проживати не захотіла. ОСОБА_1 повідомляла ОСОБА_4 , що їй зручніше винаймати квартиру у іншому місці з дівчатами. Також, свідок зазначила, що одного разу, коли зони разом з ОСОБА_2 були в гостях у ОСОБА_4 , до нього, по попередньому телефонному дзвінку прийшла ОСОБА_1 , яка нічого не запитуючи у ОСОБА_4 (як ви себе почуваєте, чи вам щось потрібно), приблизно через хвилин п`ять пішла геть. Також свідок повідомила суду, що тільки після смерті ОСОБА_4 у 2014 р., ОСОБА_1 вселилася до зазначеної квартири. До моменту смерті ОСОБА_4 , ОСОБА_1 у зазначеній квартирі не проживала. Більше того, свідок у своїх показах значила, що коли у 2011 році вона прийшла у гості до ОСОБА_4 , ніяких інших людей, дівчат вона там не бачила. Також свідок зазначила, що ОСОБА_27 першою виявила, що ОСОБА_4 помер, та що усіма питаннями пов`язаними з похованням ОСОБА_4 займалася ОСОБА_27 .

Аналізуючи пояснення сторін, свідків, дослідивши надані письмові докази, суд приходить до висновку, що жоден з доказів, наданих позивачем не підтверджує факту постійного проживання та ведення спільного господарства позивача та ОСОБА_4 однією сім`єю протягом п`яти років до дня його смерті, участі у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життя сім`ї, для якої характерним є також наявність взаємних прав та обов`язків, інших ознак сім`ї, тощо.

Рахунки-виписки з банку, договір про проведення рекламної компанії, кредитний договір зі страхування життя позичальника, договір на утристичне обслуговування, договір про відкриття валютного рахунку та інші договори, стороною яких є позивач, і в яких позивач вказувала в якості адреси свого фактичного проживання адресу померлого ОСОБА_4 , жоднич чином не підтверджують того, що позивач дійсно проживала за вказаною адресою під час укладення таких договорів та того, що позивач вела з ОСОБА_4 спільне господарство.

Надані позивачем копії квитанцій про сплату житлово-комунальних послуг за квартиру АДРЕСА_1 де платником вказаний ОСОБА_4 , лише підтверджують факт проведення оплати таких послуг, однак не підтверджують факту спільного проживання позивача з ОСОБА_11 .

Товарні чеки та гарантійні талони на праску, пилосос, сковорідку та комбайн засвідчують лише факт придбання та оплати даних товарів, та не підтверджують факту, що ці товари придбавалися позивачем за спільні кошти з ОСОБА_4 та спільно ними використовувалися.

Стосовно долучених позивачем копій аркушів медичної картки ОСОБА_10., то вони ніяким чином не доводять факту спільного проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_11 .

Разом з тим, в судовому засіданні встановлено, що наприкінці 2011 р. ОСОБА_20 почала доглядати за ОСОБА_11 : готувала, прала, вела господарство, відвідувала лікарні.

Відповідач ОСОБА_2 займалася всіма питаннями, пов`язаними з похованням ОСОБА_4 , про що свідчать наступні документи: 1) фіскальний чек від 21.01.2014 , виданий РСС КП «Київський крематорій»; 2) рахунок від 21.01.2014 № 094, виданий кафе-баром «Америка» на суму 1883 грн. 20 коп.; 3) довідка про одержання праху померлого ОСОБА_4 , № 2.40158К, видана ритуальною службою СКП Київський крематорій, на суму 1627 грн. 50 коп.; замовником виступає ОСОБА_2 ; 4) товарний чек від 18.01.2014 на суму 1 300 грн. 00 коп.; 5) договір-замовлення від 18.01.2014 щодо організації та проведення поховання ОСОБА_4 , оформлений на ОСОБА_2 на суму 1567 грн. 00 коп.; 6) довідка про поховання померлого ОСОБА_4 на кладовищі м. Києва, видана ОСОБА_2 ; 7) додаток № 1 до договору- замовлення № 12.11788.3 на організацію та проведення поховання від 23.04.2014, виданий замовнику ОСОБА_2 на суму 112 грн. 13 коп.; 8) фіскальний чек № 9 від 23.04.2014 на суму 112 грн. 13 коп., виданий РССКП «СПЕЦКОМБІНАТ ПКПО».

Рішенням Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року №5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

За позицією Верховного Суду України, викладеною п. 21 Постанови Пленуму "Про судову практику у справах про спадкування" за N 7 від 30.05.2008 р., зазначено, що якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. Разом з тим, при застосуванні наведених приписів чинного законодавства слід враховувати, що у повсякденному житті може скластися правова ситуація, коли особи проживають разом, ведуть спільне господарство, ведуть спільний побут, набувають певних взаємних прав та обов`язків, притаманних сім`ї.

В матеріалах даної справи на підтвердження факту проживання однією сім`єю з спадкодавцем не менш ніж пять років до дня смерті ОСОБА_4 , позивачем не надано жодного належного документу, крім того, надані суду документи, які підтверджують витрати на поховання, вказують на те, що похованням ОСОБА_4 займалась ОСОБА_2 . Суд вважає, що відсутні належні докази, які підтверджують ведення спільного господарства та факт постійного проживання позивача зі спадкодавцем понад п`ять років однією сім`єю до часу відкриття спадщини.

Отже, позивачем не надано до суду належних доказів про те, що останній був членом сім`ї ОСОБА_1 в сенсі положень ст. 3 СК України.

Всі викладені вище обставини, факти, що були встановлені в суді, дають підстави суду для висновку про відмову в задоволенні позовної вимоги про встановлення факту проживання позивача ОСОБА_1 та ОСОБА_4 однією сім`єю не менше як п`ять років до дня смерті останнього, та визнання позивача спадкоємцем четвертої черги, оскільки позивачем не надано суду належних, допустимих та достовірних доказів про наявність у неї з ОСОБА_4 сімейних стосунків, спільного сімейного господарства за період не менше п`яти років до смерті останнього.

Вимоги ОСОБА_1 про визнання недійсним свідоцтв про право на спадщину за законом та скасування державної реєстрації права власності, визнання права власності в порядку спадкування за законом та стягнення коштів, є похідними від вимог про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання позивача спадкоємцем четвертої черги, а тому в задоволенні позову слід відмовити повністю.

За результатами судового розгляду, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку, що позивачем не доведено належними і допустимими доказами обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст. 3 СК України, ст.ст. 11, 15, 16, 1216-1218, 1223, 1258, 1259, 1261, 1264 ЦК України, ст.ст. 2, 10, 12, 13, 15, 76-81, 89, 258, 263, 264, 265, 273, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Міністерство юстиції України в особі Головного територіального управління юстиції у м. Києві, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бровченко Марина Олександрівна, ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання спадкоємцем четвертої черги за законом, визнання недійсним свідоцтв про право на спадщину за законом та скасування державної реєстрації права власності, визнання права власності в порядку спадкування за законом та стягнення коштів - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СУДДЯ: Кушнір С.І.