ПОСТАНОВА

Іменем України

12 грудня 2019 року м. Кропивницький

справа № 394/716/16-ц

провадження № 22-ц/4809/1672/19

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Голованя А.М. (головуючий, суддя-доповідач), Карпенка О.Л., Мурашка С.І., учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Агрофірма у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Авангард ЛТД»,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Ганнівська сільська рада Новоархангельського району Кіровоградської області,

розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомленням учасників справи, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 21 грудня 2016 року у складі судді Партоліної І.П.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Агрофірми у формі Товариства з обмеженою відповідальністю «Авангард ЛТД» (далі Агрофірма у формі ТОВ «Авангард ЛТД»), третя особа Ганнівська сільська рада Новоархангельського району Кіровоградської області, про стягнення заборгованості з орендної плати.

Позовна заява мотивована тим, що 25 серпня 2002 року між Агрофірмою у формі ТОВ «Авангард ЛТД» і ОСОБА_2 (батьком позивача) було укладено договір оренди належної останньому земельної ділянки площею 5,24 га, яка розташована на території Ганнівської сільської ради Новоархангельського району Кіровоградської області. Вказаний договір укладено строком на 5 років.

Після смерті ОСОБА_2 (09 ІНФОРМАЦІЯ_1 2005 року) позивач прийняла спадщину та 28 квітня 2015 року отримала свідоцтво про право на спадщину за законом, зокрема, успадкувала вищевказану земельну ділянку.

Вказувала, що відповідач протягом 20072015 років без достатньої правової підстави використовував належну позивачу земельну ділянку, тому вона має право на стягнення доходів, які могла одержати від цього майна, у розмірі орендної плати.

ОСОБА_1 30 червня 2016 року звернулася до Агрофірми у формі ТОВ «Авангард ЛТД» з претензією, в якій просила, зокрема, сплатити на її користь дохід, який вона могла одержати від цього майна, у розмірі орендної плати.

Листом від 16 липня 2016 року відповідач повідомив позивача про те, що договір оренди втратив чинність у зв`язку із закінченням строку його дії, Агрофірма у формі ТОВ «Авангард ЛТД» припинила використання вказаної земельної ділянки та, відповідно, сплату орендної плати.

На підставі викладеного ОСОБА_1 , посилаючись на норми статей 1212, 1214 ЦК України, просила стягнути з ТОВ «Авангард ЛТД» заборгованість зі сплати орендної плати у розмірі 24 050,16 грн, три відсотки річних 721,51 грн, інфляційні втрати 3 906,16 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 21 грудня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що позивач до отримання правовстановлюючого документа не зверталася до відповідача про повернення їй земельної ділянки та сплати орендної плати за договором чи коштів за користування земельною ділянкою.

Також судом встановлено, що позивач не повідомила відповідача про перехід до неї права як до нового кредитора у зобов`язанні до спливу строку договору оренди.

Короткий зміст рішення судів апеляційної та касаційної інстанції

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції позивач ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу.

Рішенням Апеляційного суду Кіровоградської області від 21 лютого 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено. Рішення Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 21 грудня 2016 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 18 вересня 2019 року касаційну скаргу позивача ОСОБА_1 задоволено частково. Ухвалу Апеляційного суду Кіровоградської області від 21 лютого 2017 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги

В апеляційній скарзі зазначено, що рішення Новоархангельського районного суду є незаконним, необґрунтованим, та таким, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Позивач вважає, що судом не досліджено те, що відповідачем після закінчення договору оренди від 25.08.2002 року, укладеного між спадкодавцем ОСОБА_2 та АФ ТОВ «Авангард ЛТД», останній не передав по акту прийому передачі земельну ділянку до Ганнівської сільської ради.

Посилання суду на довідку, видану Ганнівською сільською радою про те, що земельна ділянка за період з 2007 2015 року не використовувалась не може прийматися, як належний доказ, оскільки нічим не підтверджується.

Зазначається, що оскільки договір оренди між попереднім власником і господарством діяв до 30 серпня 2007 року, зважаючи, що після закінчення дії договору земельна ділянка не передавалася сільській раді, відповідачем не надано доказів щодо невикористання земельної ділянки позивачем, то це свідчить про фактичний обробіток та використання земельної ділянки саме відповідачем.

Суд першої інстанції встановив такі обставини

Судом встановлено, що 25 серпня 2002 року між Агрофірмою у формі ТОВ «Авангард ЛТД» і ОСОБА_2 (батьком позивача) було укладено договір оренди належної останньому земельної ділянки площею 5,24 га, яка розташована на території Ганнівської сільської ради Новоархангельського району Кіровоградської області, з терміном дії до 30 серпня 2007 року.

Договір оренди від 25 серпня 2002 року був зареєстрований у Новоархангельському відділі земельних ресурсів Кіровоградської області.

Після смерті ОСОБА_2 (09 травня 2005 року) позивач прийняла спадщину та 28 квітня 2015 року отримала свідоцтво про право на спадщину за законом, зокрема, успадкувала вищевказану земельну ділянку та провела державну реєстрацію права власності на спадкове майно.

Відповідно до довідки Ганнівської сільської ради Новоархангельського району Кіровоградської області земельна ділянка площею 5,24 га, яка розташована на території Ганнівської сільської ради Новоархангельського району Кіровоградської області, та раніше належала ОСОБА_2 , за період з 2007 року до 2015 року включно АФ ТОВ «Авангард ЛТД» не використовувалась.

Судом першої інстанції також встановлено, що між ОСОБА_1 та Агрофірмою у формі ТОВ «Авангард ЛТД» 27 травня 2015 року був укладений договір оренди належної позивачу внаслідок спадкування земельної ділянки площею 5,24 га, який зареєстрований у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права оренди земельної ділянки 02 вересня 2015 року.

Вказаний договір було укладено терміном на 20 років.

Відповідно до договору оренди від 27 травня 2015 року орендна плата становить 3% від нормативної грошової оцінки (пункт 9), термін сплати до 31 грудня щороку (пункт 11).

Встановлено, що відповідач прострочив виплату орендної плати за 2015 рік на 244 дні.

Відповідач поштовим переказом від 23 серпня 2016 року надіслав позивачу 5100 грн у рахунок оплати орендної плати за використання земельної ділянки за 2015 рік, а поштовим переказом від 03 листопада 2016 року надіслав позивачу 10560 грн у рахунок оплати орендної плати за використання земельної ділянки за 2016 рік.

Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення

Відповідно до частини другої статті 152 ЗК України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. При цьому згідно з пунктом «д» частини першої статті 156 ЗК України власникам землі відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.

Відповідно до частин першої та другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

Для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.

Предметом позову в цій справі є стягнення з відповідача безпідставно збережених коштів орендної плати за фактичне користування земельною ділянкою, яка була йому передана за договором оренди від 25 серпня 2002 року.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказувала, що відповідач прийняв в оренду земельну ділянку, проте відповідно до умов договору оренди не повернув її за актом приймання-передачі, тобто безпідставно використовував її протягом 2007-2015 років.

У мотивувальній частині рішення має міститися обґрунтування щодо кожного доводу сторін по суті позову, що є складовою вимогою частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Проте суд першої інстанції не спростував указані доводи належними та допустимими доказами.

Встановлено, що ОСОБА_1 зверталася до Агрофірми у формі ТОВ «Авангард ЛТД» з претензією від 29 червня 2016 року щодо виплати орендної плати за попередні роки.

Листом від 09 липня 2016 року Агрофірма у формі ТОВ «Авангард ЛТД» повідомила ОСОБА_1 , що у зв`язку із закінченням строку дії договору оренди та неможливості поновити його на новий термін, 30 серпня 2007 року договір оренди втратив чинність, орендар припинив використання вказаної земельної ділянки, відповідно, і сплату орендної плати.

Суд першої інстанції установив, що позивач є власником спірної земельної ділянки, яка перейшла їй у спадок від попереднього орендодавця, який передав це майно в оренду відповідачу.

Відповідно до частини п`ятої статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Отже, позивач як власник земельної ділянки має право на стягнення безпідставно збережених коштів орендної плати за фактичне користування цією земельною ділянкою.

Судом встановлено факт укладення 25 серпня 2002 року договору оренди між Агрофірмою у формі ТОВ «Авангард ЛТД» і ОСОБА_2 належної останньому земельної ділянки площею 5,24 га, яка розташована на території Ганнівської сільської ради Новоархангельського району Кіровоградської області, строком на 5 років, що не заперечували сторони у справі.

Відповідно до вимог частини першої статті 60 ЦПК України (в редакції, чинній на час розгляду справи судами першої та апеляційної інстанцій) кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Водночас, зазначаючи, що відповідач не використовує земельну ділянку за цільовим призначенням після закінчення строку дії договору, останній не довів цих обставин належними та допустимими доказами.

Норми чинного законодавства вимагають, що після закінчення терміну договору оренди орендар зобов`язаний був повернути орендодавцю орендовані землі у стані, придатному для використання за цільовим призначенням.

Разом з тим, орендодавець помер ІНФОРМАЦІЯ_1 до закінчення строку дії договору оренди (серпень 2007 року).

Відповідно до вимог статті 17 Закону України «Про оренду землі» (в редакції, чинній на час укладення спірного договору оренди) термін договору оренди земельної ділянки (у тому числі й до настання певної умови) визначається за погодженням сторін, але не більш як на п`ятдесят років.

Матеріали справи не свідчать, що після закінчення договору оренди від 25 серпня 2002 року відповідач передав за актом прийому - передачі земельну ділянку до Ганнівської сільської ради Новоархангельського району Кіровоградської області або до спадкоємця майна ОСОБА_2 , як це передбачено чинним законодавством.

При цьому відповідно до частини другої статті 1283 ЦК України нотаріус або в сільських населених пунктах - уповноважена на це посадова особа відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини за заявою спадкоємців або за повідомленням підприємств, установ, організацій, громадян, або на підставі рішення суду про оголошення фізичної особи померлою чи за своєю власною ініціативою вживає заходів до охорони спадкового майна.

Таким чином, не встановлено достовірно належними та допустимими доказами, що відповідач після закінчення дії договору оренди припинив її використовувати та на виконання вимог статті 1283 ЦК України передав її відповідному органу місцевого самоврядування для вжиття заходів щодо охорони спадкового майна.

При цьому відповідачу було відомо про смерть орендодавця, оскільки після відкриття спадщини Агрофірма у формі ТОВ «Авангард ЛТД» сплачувала дружині спадкодавця орендну плату до закінчення дії договору оренди, що також підтверджується листом відповідача від 09 липня 2016 року.

Відповідачем також не надано доказів щодо невикористання земельної ділянки ОСОБА_1 , а суд не спростував доводи позивача, яка стверджувала, що Агрофірма у формі ТОВ «Авангард ЛТД» використовує земельну ділянку.

Також, не може бути взято до уваги довідку Ганнівської сільської ради Новоархангельського району Кіровоградської області про те, що спірна земельна ділянка з 2007 року до 2015 року не використовувалась, оскільки такі обставини не підтверджуються жодним офіційним документом, актом огляду земельної ділянки уповноваженої постійної земельної комісії виконавчого комітету, іншими доказами.

Відносини у справі за фактом користування земельною ділянкою без укладення договору оренди та неотримання її власником доходів у вигляді орендної плати за своїм правовим змістом є кондикційними.

Відповідач не довів факт відсутності неправомірного набуття (збереження) майна (земельної ділянки) Агрофірми у формі ТОВ «Авангард ЛТД» за рахунок ОСОБА_1 , оскільки такі обставини не можуть бути підтверджені лише довідкою Ганнівської сільської ради Новоархангельського району Кіровоградської області про невикористання земельної ділянки, без надання належних доказів на підтвердження цього. Зокрема, не надано акта передачі земельної ділянки спадкоємцям (дані про них підтверджено довідкою державного нотаріуса) чи сільській раді, висновок компетентної комісії про невикористання землі тощо.

Посилання Ганнівської сільської ради Новоархангельського району Кіровоградської області, що спірна земельна ділянка знаходиться за межами села, тому вона не уповноважена вчиняти дії, направлені на збереження спадкового майна спростовується державним актом на цю земельну ділянку, в якому зазначено, що ця ділянка знаходиться на території Ганнівської сільської ради Новоархангельського району Кіровоградської області, тому остання у разі невикористання земельної ділянки після закінчення договору оренди як орган місцевого самоврядування за відсутності звернення зацікавлених осіб за власною ініціативою повинна була вжити заходів до охорони спадкового майна.

Отже, ухвалюючи рішення, суд першої інстанції не встановив тих фактичних обставин справи, від яких залежить її правильне вирішення, та не надав їм належної правової оцінки, тому дійшов передчасного висновку про те, що вимоги позивача у цій справі є необґрунтованими. Тобто оскаржуване рішення суду першої інстанції постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що фактичним користувачем земельної ділянку був відповідач, який без достатньої правової підстави за рахунок законного власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які повинен був заплатити за користування, тому зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 ЦК України.

Відповідно до положень ч.1 ст. 417 ЦПК України вказівки, що містяться в постанові суду касаційної інстанції є обов`язковими для суду апеляційної інстанції під час нового розгляду справи.

При розрахунку не виплаченої орендної плати колегія суддів виходить з наступного.

Станом на 2007 рік нормативна грошова оцінка на земельну ділянку складала 51 690,00 грн.

Для розрахунку нормативно грошової оцінки за 2008 рік необхідно грошову оцінку за минулий рік 51 960,00 грн х 1,152 (коефіцієнт індексації нормативно грошової оцінки земель за 2008 рік відповідно до листа Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 04.01.2019 № 22-28-0.22-125/2-19) = 59 857,92 грн.

Згідно листа Державної службі України з питань геодезії, картографії та кадастру від 12.09.2016 К-48/0-47/19-16 визначена нормативна грошова оцінка на земельну ділянку площею 5,2386 га, кадастровий номер :02:000:0093 на 2009 - 2014 роки: 2009 рік становить 63 368,00 грн, 2010 рік становить 67 101,00 грн, 2011 рік становить 67 101,00 грн, 2012 рік становить 117 829,00 грн, 2013 рік становить 117 829,00 грн, 2014 рік становить 117 829,00 грн.

Згідно з Указом Президента України «Про додаткові заходи щодо соціального захисту селян-власників земельних ділянок та земельних часток (паїв)» від 13.02.2002 встановлено визнати одним із пріоритетних завдань пореформеного розвитку аграрного сектора економіки забезпечення підвищення рівня соціального захисту сільського населення, зокрема шляхом запровадження плати за оренду земельних ділянок сільськогосподарського призначення, земельних часток (паїв) у розмірі не менше 3 відсотків визначеної відповідно до законодавства вартості земельної ділянки, при цьому згідно договору оренди земельної ділянки від 27 травня 2015 року, укладеного між сторонами, розмір орендної плати визначено також в розмірі 3%. 288.4.

Крім того, згідно ч.1 ст. 8 ЦК України, за аналогією закону, зокрема, п. 288.4. Податкового кодексу України, розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем. 288.5. Розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу: 288.5.1. не може бути меншою за розмір земельного податку: для земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких проведено, - у розмірі не більше 3 відсотків їх нормативної грошової оцінки.

Тому, розмір орендної плати визначається виходячи з наступних розрахунків; 2007 рік 51 690,00 грн (оцінка землі) х 3% = 1550,7 грн, 2008 рік 59 857,92 грн (оцінка землі) х 3% = 1795,73 грн, 2009 рік 63 368,00 грн (оцінка землі) х 3% = 1901,04 грн, 2010 рік 67 101,00 грн (оцінка землі) х 3% = 2013,03 грн, 2011 рік 67 101,00 грн (оцінка землі) х 3% = 2013,03 грн, 2012 рік 117 829,00 грн (оцінка землі) х 3% = 3534,87 грн, 2013 рік - 117 829,00 грн (оцінка землі) х 3% = 3534,87 грн, 2014 рік 117 829,00 грн (оцінка землі) х 3% = 3534,87 грн, 2015 рік 147 235,00 грн (оцінка землі) х 3% = 4417,05 грн. За 2015 рік позивач отримала в рахунок орендної плати у сумі 5100 грн у серпні 2016.

Отже, всього розмір орендної плати в період з 2007-2014 рік, яка належить ОСОБА_3 складає 19 878,14 грн з розрахунку (1550,7 грн + 1795,73 грн + 1901,04 + 2013,03 + 2013,03 + 3534,87 + 3534,87 + 3534,87 г+ 4417,05 = 24978,14 - 5100 =19 878,14).

Статтею 625 частини другої ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Тобто стаття 625 ЦК України визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання та поширює свою дію на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань. При цьому важливим виявляється питання, які зобов`язання є грошовими.

Грошовим, за змістом статей 524, 533, 625 ЦК України, є виражене в грошових одиницях (національній валюті України чи в грошовому еквіваленті в іноземній валюті) зобов`язання сплатити гроші на користь іншої сторони, яка, відповідно, має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Значить грошовим слід вважати будь-яке зобов`язання, що складається в тому числі з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. Зокрема, грошовим зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона зобов`язана оплатити поставлену продукцію, виконану роботу чи надану послугу в грошах, а друга сторона вправі вимагати від першої відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору.

Аналіз положень статі 1212 ЦК України дозволяє дійти висновку про те, що кондикційні зобов`язання виключають одночасне застосування норм матеріального права, які передбачають відповідальність за порушення договірних зобов`язань, зокрема, статті 625 ЦК України.

Отже, обов`язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних не виникає у випадках повернення безпідставно отриманих коштів (стаття 1212 ЦК України), оскільки відповідні дії вчиняються сторонами не на виконання взятих на себе грошових зобов`язань, а з інших підстав.

Відтак, у задоволенні позивних вимог про стягнення трьох процентів та інфляційних втрат маю бути відмовлено.

Таким чином, всього за період користування АФ ТОВ «Авангард ЛТД» земельною ділянкою, яка належить ОСОБА_3 без достатньої правової підстави в період з 2007-2015 рік, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню грошова сума в розмірі 19 878,14 грн без урахування податків та інших обов`язкових платежів.

Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

За таких обставин, апеляційна скарга підлягає задоволенню з підстав передбачених ст. 376 ЦПК України, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

Про судові витрати

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Принцип розподілу судового збору закріплений у ч. 1 ст. 141 ЦПК України, а саме: судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що апеляційний суд ухвалює у справі нове рішення про задоволення позову, то понесені позивачем судові витрати покладаються на відповідача.

Матеріалами справи підтверджується, що за подання позовної заяви до суду позивач сплатив судовий збір в розмірі 551,21 грн, апеляційної скарги - 606,11 грн та касаційної скарги - 661,45 грн, всього у розмірі 1818,77 грн.

Зважаючи, що позов задоволено на 0,69%, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню підлягає компенсація в рахунок сплати судових витрат за рахунок відповідача 1225 грн з розрахунку (1818,77 х 0,69 = 1225).

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 21 грудня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з Агрофірми у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Авангард ЛТД» на користь ОСОБА_1 заборгованість з орендної плати 19 878,14 грн без урахування податків та інших обов`язкових платежів.

В задоволенні вимог про стягнення з Агрофірми у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Авангард ЛТД» на користь ОСОБА_1 трьох процентів річних та інфляційних втрат відмовити.

Стягнути з Агрофірми у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Авангард ЛТД» на користь ОСОБА_1 в рахунок компенсації судових витрат 1225 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови у випадку, передбаченому ст.389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено 12 грудня 2019 року.

Головуючий суддя А.М. Головань

Судді О.Л. Карпенко

С.І. Мурашко