Провадження № 4-с/761/77/2019
У Х В А Л А

21 січня 2019 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Макаренко І.О., розглянувши матеріали цивільної справи за скаргою ОСОБА_1 на постанову виконавчого провадження №52348658 від 28.09.2016, на дії відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного ТУ юстиції у Київській області в особі заступника начальника відділу Перепелиці А.В., стосовно незаконного виклику від 19.11.2018 року без номеру і незаконної вимоги від 19.11.2018 року без номеру,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду із вищезазначеною скаргою, у якій просить скасувати постанову виконавчого провадження №52348658 від 28.09.2016, винесену відділом примусового виконання рішень управління ДВС Головного ТУ юстиції у Київській області в особі заступника начальника відділу Перепелиці А.В., а також скасувати та визнати незаконним виклик від 19.11.2018 року без номеру і незаконної вимоги від 19.11.2018 року без номеру, винесену відділом примусового виконання рішень управління ДВС Головного ТУ юстиції у Київській області в особі заступника начальника відділу Перепелиці А.В.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Як встановлено з матеріалів скарги, скаржник оскаржує рішення державної виконавчої служби щодо безпідставного виклику від 19.11.2018 року без номеру і незаконної вимоги від 19.11.2018 року без номеру, винесену відділом примусового виконання рішень управління ДВС Головного ТУ юстиції у Київській області в особі заступника начальника відділу Перепелиці А.В.

Згідно зі ст. 287 КАС України, учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Верховний суд по справі №921/16/14-г/15, постанова від 06.06.2018, дійшов висновку що «крім загального порядку оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби, визначеного наведеними нормами процесуального законодавства, відповідні спеціальні норми встановлені Законом України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження», згідно із частиною першою статті 74 якого рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.Водночас частиною другою статті 74 зазначеного Закону передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом. З наведених норм права вбачається, що Законом України «Про виконавче провадження» встановлено спеціальний порядок судового оскарження рішення, дії чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця щодо стягнення виконавчого збору та/або витрат на проведення виконавчих дій, згідно з яким відповідні спори відносяться до юрисдикції адміністративних судів та підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства».

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи зазначену позицію Верховного суду по справі №921/16/14-г/15, характер спірних правовідносин, суддя вважає, що вимоги скаржника та обґрунтування скарги виключають розгляд справи в порядку цивільного судочинства, тому провадження у справі не може бути відкрито, оскільки розгляд справи має здійснюватися в порядку адміністративного судочинства.

Керуючись ст.ст. 186, 260, 261, 353, 354 ЦПК України, суддя -

у х в а л и в:

У відкритті провадження за скаргою ОСОБА_1 на постанову виконавчого провадження №52348658 від 28.09.2016, на дії відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного ТУ юстиції у Київській області в особі заступника начальника відділу Перепелиці А.В., стосовно незаконного виклику від 19.11.2018 року без номеру і незаконної вимоги від 19.11.2018 року без номеру - відмовити.

Роз'яснити скаржнику, що розгляд даних вимог повинен відбуватися в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до п. 15.5 розділу 15 XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом п'ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: