Справа № 466/3020/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 січня 2019 року Залізничний районний м. Львова в складі:

головуючого судді: Бориславського Ю.Л.,

за участю секретаря: Каралюс Т.Р.,

позивача: ОСОБА_1,

представник позивача: ОСОБА_2,

відповідача: ОСОБА_3,

представник відповідача: ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3про розірвання шлюбу, суд

в с т а н о в и в :

Сторони зареєстрували шлюб 24 жовтня 2011 року у Міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 2760. Від даного шлюбу народився син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивач звернувся до суду із позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб між сторонами. Позовні вимоги обґрунтував тим, що подружнє життя не склалось, оскільки між сторонами виникають постійні конфлікти, сторони проживають окремо, шлюбних стосунків не підтримують, примирення між ними є неможливим.

У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у позові, просили позов задовольнити. Позивач категорично ствердив про неможливість примирення сторін та наполягав на розірванні шлюбу.

Відповідач та її представник у судовому засіданні позовні вимоги заперечили з тих підстав, що між сторонами не вирішено питання про поділ майна.

Заслухавши пояснення сторін та їх представників, вивчивши та перевіривши зібрані по справі докази, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд позов задовольняє з наступних підстав.

Згідно ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї.

У відповідності до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

Згідно ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення для справи.

Статтею 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України).

Суд не приймає до уваги заперечення відповідача про розірвання шлюбу з тих підстав, що між сторонами не вирішено питання щодо поділу майна, оскільки частиною 1 ст. 69 СК України визначено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

У позовній заяві та у наданих поясненнях у судовому засіданні позивач ствердив про стійкий розлад у сім'ї, внаслідок чого збереження подружнього життя між сторонами є неможливе. Категорично наполягав на розірванні шлюбу.

Оскільки судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї суперечить інтересам позивача, який категорично наполягає на розірванні шлюбу, сторони не підтримують сімейних відносин, проживають окремо, не ведуть спільного господарства, конфлікт носить стійкий характер, шлюб існує формально, враховуючи недопустимість примушування до шлюбу, суд приходить до переконання, що його слід розірвати.

Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат, суд виходив з наступного.

Представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 звернулася до суду із заявою про звільнення відповідача від сплати судового збору через скрутне матеріальне становище.

Відповідно до ч.3 ст. 136 ЦПК України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов'язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Згідно із ст.8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати.

Як вбачається із долучених до матеріалів справи копій документів, ОСОБА_3 за 2017- 2018 р. не отримувала доходів /довідка №700 від 02.01.2019 р/, дитина сторін - ОСОБА_5, який проживає з відповідачем, з 26.10.2016 р. перебуває на диспансерному обліку, а з 25.12.2018 р. дитина потребує домашнього догляду, довідка №283 дійсна до 24.06.2019 р.

Враховуючи наведене, суд приходить до переконання, що заява відповідача про звільнення її від сплати судового збору підлягає задоволенню.

Відтак, позов підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. 12, 13, 81, 82, 136, 264-265, 268, ЦПК України, ст. 24, 110-112 СК України, ст. 8 Закону України «Про судовий збір», суд

у х в а л и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3про розірвання шлюбу - задовольнити частково.

Розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, /який проживає на АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1/ та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, /яка проживає на АДРЕСА_2/, який був зареєстрований 24 вересня 2011 року у Львівському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, актовий запис № 2760.

Звільнити ОСОБА_3 від сплати судових витрат у даній справі.

Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у випадку відкладення складання повного рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Відповідно до розділу ХІІІ Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Повний текст судового рішення складено 29.01.2019 року.

Суддя: /підпис/

З оригіналом згідно.

Суддя: Бориславський Ю. Л.