Справа № 471/978/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.08.2019 року Суддя Арбузинського районного суду Миколаївської області Кірімова О.М. розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи: орган опіки та піклування в особі при Братській районній державній адміністрації, відділ державної реєстрації актів цивільного стану Братського районного управління юстиції у Миколаївській області про встановлення батьківства та стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи: орган опіки та піклування в особі при Братській РДА, ВДРАЦС Братського РУЮ у Миколаївській області про встановлення батьківства та стягнення аліментів.

Як вбачається із змісту позовної заяви, поданої позивачем ОСОБА_1 , останньою місцем свого проживання зазначено: АДРЕСА_1 . Відомості про зареєстроване місце проживання позивача також підтверджуються копією паспорта ОСОБА_1 , доданою до матеріалів справи.

06 червня 2019 року ухвалою Арбузинського районного суду вказану позовну заяву залишено без руху та надано час на усунення недоліків, оскільки така подана без додержання вимог ст. 175, 177 ЦПК України.

У відповідності до супровідних листів Арбузинського районного суду № 471/879/18/5631/2019 від 06.06.2019 року, № 471/879/18/6547/2019 від 29.06.2019 року та № 471/879/18/7568/2019 від 19.07.2019 року ухвала Арбузинського районного суду від 06.06.2019 року про залишення позовної заяви без руху направлялась ОСОБА_1 за адресою вказаною нею у позовній заяві.

Відповідно до довідок АТ «Укрпошта» поштові відправлення надіслані на адресу ОСОБА_1 повернулись до суду з зазначенням причини повернення: «інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення».

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлює, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод ратифікована Україною Законом України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції" N 475/97-ВР від 17 липня 1997 року і набрала чинності для України 11 вересня 1997 року.

Окрім цього, у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», частини 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що права особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження.

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України", суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.

Позивач має сприяти розгляду справи, оскільки він є найбільш зацікавленим в її розгляді.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

У своєму рішенні у справі «Пономарьов проти України» суд вказав, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

У своїх рішеннях Європейський суд наголошує, що позивач як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду вбачається, що питання про порушення статті 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції - принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом.

З урахуванням вищевикладеного, звертаю увагу, що позивач жодного разу не зверталась до суду, тобто не здійснювала жодних дій, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження, яке в свою чергу було ініційовано саме за її позовом, зазначивши адресу свого місця проживання, за якою не отримує поштові відправлення (ухвалу суду про залишення позовної заяви без руху).

Згідно ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватись процесуальними правами; зловживання правами не допускається.

Згідно з ч. 1 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Заяви про зміну місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження позивач суду не надав, тому поштові відправлення (ухвала Арбузинського районного суду про залишання позовної заяви без руху) надсилалися на адресу вказану позивачем в позовній заяві.

На підставі викладеного вважаю, що позивач ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленою про залишення позовної заяви без руху, у встановлений судом строк вказані в ухвалі суду недоліки позову не усунула.

Відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк не виконає вимоги, визначені ст. 175 і 177 ЦПК України, позовна заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Оскільки заявником не виконано ухвалу суду від 06.06.2019 року позовна заява вважається неподаною та підлягає поверненню.

У відповідності до ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі повернення заяви або скарги.

Згідно ст. 7 Закону України «Про судовий збір», п. 3 розділу IV Інструкції про порядок обчислення та справляння державного мита, затвердженої наказом Міністерства фінансів України 07.07.2012 року за № 811, повернення державного мита здійснюється на підставі заяви платника, поданої ним протягом року з дня зарахування державного мита до бюджету.

Керуючись ч. 3 ст. 185 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи: орган опіки та піклування в особі при Братській районній державній адміністрації, відділ державної реєстрації актів цивільного стану Братського районного управління юстиції у Миколаївській області про встановлення батьківства та стягнення аліментів вважати неподаною та повернути заявнику.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Зобов`язати Управління Державної казначейської служби України в Братському районі Миколаївської області повернути ОСОБА_1 сплачену суму судового збору, згідно квитанції АТ «ПриватБанк» № 0.0..1 від 14.11.2018 року в розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 83 коп.

Ухвалу суду може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду в порядку, передбаченому ст. 353 ЦПК України.

Суддя Арбузинського

районного суду О.М. Кірімова