Справа № 158/2538/19
Провадження № 2/0158/783/19
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 грудня 2019 року Ківерцівський районний суд Волинської області
в складі: головуючого - судді Костюкевича О.К.
секретаря - Хмілевської І.О.
за участю позивача ОСОБА_1
представника позивача ОСОБА_2
відповідача ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ківерці в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів на утримання малолітнього сина та стягнення додаткових витрат на дитину, -

в с т а н о в и в :
ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів на утримання малолітнього сина та стягнення додаткових витрат на дитину.
Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 03.12.2010 року з відповідача стягнуто аліменти на її користь на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів, щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення повноліття дитиною. У 2013 році відповідач звільнився з роботи, тому за її позовом рішенням суду від 02.10.2013 року було змінено розмір стягуваних на утримання сина аліментів на тверду грошову суму - 650 грн., але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 03.09.2013 року і до досягнення дитиною повноліття. У 2013 році вона вийшла заміж, після чого народила ще двох дітей, тому її матеріальний стан погіршився, сімейний стан змінився. З часу ухвалення рішення суду був збільшений мінімальний розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, крім того, зросли потреби сина, так як він на даний час навчається, відвідує малу комп`ютерну школу, що знаходиться у с. Зміїнець Луцького району, куди вона крім плати за навчання, забезпечує його доїзд, так як проживають вони у с. Прилуцьке Ківерцівського району Волинської області. Вважає, що відповідач має змогу сплачувати аліменти у більшому розмірі, так як заробляє на поїздках за кордон, будує новий будинок, що свідчить про те, що він матеріально забезпечений, хоча одружений, однак інших дітей на утриманні не має. Тільки на оплату навчання у малій комп`ютерній академії нею в період з 01.02.2018 року було витрачено 20 936 грн., половину з яких просить стягнути із відповідача на її користь як додаткові витрати на розвиток здібностей сина. А також нею було здійснено оздоровлення сина поїздка до Туреччини в період з 13.09.2019 по 20.09.2019 року, на сина витрачено в гривневому еквіваленті 7524 грн, половину з яких також просить стягнути з відповідача.
Тому просить змінити розмір аліментів і стягувати з ОСОБА_3 на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина на тверду грошову суму 2000 гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення ним повноліття, а також стягнути із ОСОБА_3 додаткові витрати на розвиток здібностей в сумі 10 468 грн. та на оздоровлення в сумі 3762 грн.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 просили задоволити позовні вимоги в повному обсязі, оскільки на даний час син підріс, потребує значно більших матеріальних витрат, зріс мінімальний прожитковий мінімум для дітей відповідного віку, неповнолітній син відвідує комп`ютерну школу, секцію футболу, їздив на відпочинок за кордон за рахунок виключно позивача, тому просять стягнути з відповідача додаткові витрати на комп`ютерні курси та оздоровлення та збільшити розмір стягуваних аліментів до 2000 гривень, але не менше 50 відсотків для дитини відповідного віку.
Відповідач в судовому засіданні щодо задоволення позовних вимог заперечував частково, оскільки він має нестабільний мінливий дохід, більшому розмірі, ніж визначено рішенням суду, несе додаткові витрати на сина у значно більшому розмірі, ніж заявлений позивачем.
Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши докази в справі, суд прийшов до наступного висновку.
Судом встановлено, що відповідно до рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 02.10.2013 року з відповідача стягнуто аліменти на її користь на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі в розмірі 650 гривень, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття.
В силу ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Згідно із ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» установлено у 2019 році прожитковий мінімум на одну особу для дітей віком від дітей віком до 6 років: з 1 січня 2019 року - 1626 гривень, з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня - 1779 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень.
Згідно з положеннями ст. 192 СК розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Тобто, зміна раніше встановленого розміру аліментів можлива за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених СК України.
Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Звернувшись до суду з вимогою про збільшення розміру аліментів, позивач послалась на положення ст. 182 СК України, відповідно до якої мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а тому вважає, що розмір аліментів, який раніше визначений рішенням суду на даний час не відповідає вимогам закону та недостатній для утримання сина.
Статтями 180, 181 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тобто, законодавцем чітко встановлена наявність конкретних підстав для зміни розміру аліментів.
Доводи позивача зводяться до того, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року був збільшений мінімальний розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 СК України) та збільшений сам розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Проте, нормами Сімейного кодексу України не передбачена можливість зміни розміру аліментів у зв`язку зі змінами в законодавстві та перегляду судом визначеного рішенням суду розміру аліментів, про що роз`яснено у п. 17 постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року.
Згідно з ч. 3 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Тому в задоволенні позовних вимог про збільшення розміру аліментів слід відмовити.
Частиною 2 ст. 150 СК України закріплено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Відповідно до ч.1, 2 ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.
Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Наведені норми закону повністю узгоджуються з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 13.09.2017 у справі № 6-1489цс17, де роз`яснено, що вказане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку.
При цьому, ВСУ звернув увагу, що, вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі.
Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.
З пояснень сторін у справі та з досліджених в судовому засіданні письмових доказів, судом встановлено, що понесені позивачем витрати на навчання неповнолітнього сина в комп`ютерній школі в період з 01.02.2018 року по даний час становлять 20 936 грн., тому половину з них слід стягнути із відповідача на користь позивача, тобто 10 468 грн. Не підлягає до задоволення позовна вимога про стягнення з відповідача на користь позивача 3762 грн. витрат на оздоровлення, оскільки з договору № 75120643 про туристичне обслуговування від 26.06.2019 року встановити точну вартість витрат на неповнолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , встановити неможливо, оскільки вартість путівки вказана на 2 дорослих та 3 дітей, тобто належними доказами витрати на оздоровлення не підтверджені, тому в задоволенні вказаної позовної вимоги слід відмовити.
Крім того, в силу ст. 141 ЦПК України із відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп.
Керуючись ст. ст. 19, 141, 274 ЦПК України, ст. ст. 150, 180-182, 185, 191, 192 Сімейного Кодексу України, суд, -
у х в а л и в :
Позов задовольнити частково.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до апеляційного суду Волинської області протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , ІНПП: НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , АДРЕСА_2 .

Суддя

Ківерцівського районного суду О.К. Костюкевич

Повний текст судового рішення складений 13.12.2019 року