ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

29 січня 2019 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 750/8669/18

Головуючий у першій інстанції - ОСОБА_1

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/226/19

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої - судді Бобрової І.О.,

суддів - Висоцької Н.В., Шитченко Н.В.,

за участю секретаря - Шкарупи Ю.В.,

сторони:

позивач - ОСОБА_2,

відповідач - ОСОБА_3,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 22 листопада 2018 року та додаткове рішення цього ж суду від 10 грудня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів,

місце ухвалення судом першої інстанції судового рішення - м. Чернігів,

дата складання судом першої інстанції повного тексту рішення від 22.11.2018 - 27.11.2018,

дата складання судом першої інстанції повного тексту додаткового рішення - 10.12.2018,

У С Т А Н О В И В:

У серпні 2018 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до ОСОБА_3, в якому просив зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього згідно з рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 26.02.2018, на ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно до 1/7 частини всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з нього за рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 20.07.2012, що було змінено рішенням Апеляційного суду Чернігівської області від 23.08.2012, було стягнуто аліменти на дочку ОСОБА_4 на користь відповідача в сумі 500 грн на місяць. В подальшому рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 26.02.2018 було змінено розмір аліментів та спосіб їх стягнення. На користь ОСОБА_3 стягнуті аліменти на їх спільну дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частин всіх видів доходу щомісяця, але не менш 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.

29.07.2017 він уклав новий шлюб з ОСОБА_6, від якого має неповнолітнього сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2. На даний час його дружина перебуває у відпустці по догляду за дитиною, тимчасово не працює, за станом здоров'я потребує медичного лікування, що вимагає додаткових матеріальних витрат. Крім того, на його утриманні перебуває його мати, яка є пенсіонеркою, потребує матеріальної допомоги через вік та стан здоров'я. Позивач вважає, що у зв'язку із зміною сімейного стану, народження дитини, знаходження на його утриманні матері, змінився його матеріальний стан, що є підставою для зменшення розміру аліментів, які стягуються з нього на утримання доньки ОСОБА_4.

Під час розгляду справи позивач також послався на чинні судові рішення за якими з нього стягнуті аліменти на сина ОСОБА_8 та дружину по 1/4 частині всіх видів заробітку щомісяця, що є додатковою підставою для зменшення розміру аліментів на дочку ОСОБА_4.

Рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 22 листопада 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Додатковим рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 10 грудня 2018 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 3500 грн судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду від 22.11.2018 та додаткове рішення суду від 10.12.2018, ухвалити нове рішення, яким повністю задовольнити його позовні вимоги, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права. На думку скаржника, суд першої інстанції в порушення вимог ст.265 ЦПК України в мотивувальній частині оскаржуваного рішення не наводить мотивовану оцінку кожного аргументу, викладеного в позовній заяві та безпосередньо у судовому засіданні, не зазначає про наявність чи відсутність підстав для задоволення позову, вдаючись до оцінки справедливості. ОСОБА_2 зазначає, що висновок суду про те, що зменшення розміру аліментів поставить двох дітей в різне по рівню забезпеченості з боку батька становище, не заслуговує на увагу, оскільки законом чітко встановлена наявність конкретних підстав для зміни розміру аліментів.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 просить апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення суду від 22.11.2018 та додаткове рішення від 10.12.2018 залишити без змін, вважаючи, що доводи, викладені в апеляційній скарзі та вимоги позивача, є необґрунтованими, такими, що не відповідають фактичним обставинам справи. Відповідач зазначає, що докази утримання позивачем своєї матері, яка отримує пенсію в розмірі 1992,25 грн, не надано. Крім того, мати позивача отримує державу допомогу на дітей, над якими встановлено опуку чи піклування, тому може утримувати себе сама, без допомоги сина. Також відповідач посилається на те, що дохід позивача за період з 01.03.2018 по серпень 2018 року становить 75396,55 грн. Під час розгляду справи про стягнення аліментів на дружину позивач не повідомив суду, що він є платником аліментів на двох дітей, що свідчить про недобросовісну його поведінку. Погоджується відповідач із рішенням суду про стягнення на її користь понесених витрат на правову допомогу.

Вислухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам оскаржувані судові рішення суду першої інстанції відповідають.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що судовий наказ від 05.10.2018 та рішення суду від 12.11.2018, якими з ОСОБА_2 стягуються аліменти на сина та дружину, прийняті після звернення позивача з даним позовом. Крім того, ОСОБА_2 було визнано позов про стягнення з нього аліментів на дружину в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку щомісячно, що свідчило, на думку суду, про недобросовісну поведінку ОСОБА_2 з огляду на поданий ним позов про зменшення розміру аліментів на дочку ОСОБА_4. Також суд зазначив, що зменшення розміру аліментів буде несправедливим по відношенню до дочки ОСОБА_2 від шлюбу з ОСОБА_3, на утримання якої вони стягуються, враховуючи, що на іншу дитину - сина ОСОБА_8, аліменти стягуються в розмірі 1/4 частини доходу.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується колегія суддів апеляційного суду, враховуючи наступне.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2.

29.07.2017 ОСОБА_2 уклав шлюб з ОСОБА_9 (а.с.3).

Рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 26.02.2018 позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів та способу їх стягнення задоволено частково, змінено спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 20.07.2012, що змінене рішенням Апеляційного суду Чернігівської області від 23.08.2012, у частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_10 аліментів на неповнолітню дитину - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, у твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн. щомісяця, встановивши спосіб стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на неповнолітню дитину - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, шляхом їх визначення у вигляді 1/4 частини всіх видів заробітку щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.

На час ухвалення вказаного рішення обставини на які посилається позивач в даному позові - зміну сімейного стану через одруження 29.07.2017 з ОСОБА_6 - вже існували, тому їх врахування при розгляді даної справи є безґрунтовним. Доводи апеляційної скарги з цього приводу до уваги апеляційним судом не приймаються.

18.05.2018 народився ОСОБА_7. Батьками дитини є ОСОБА_2 та ОСОБА_6 (а.с.4). Остання перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (а.с.6), отримуючи державну допомогу.

05.10.2018 Борзнянським районним судом Чернігівської області видано судовий наказ, яким з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_7, в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 04.10.2018 і до досягнення дитиною повноліття (а.с.68). За даним наказом проводиться примусове стягнення (а.с.69), що свідчить про те, що боржник погодився з визначеною сумою аліментів та не оскаржив даний наказ в порядку ст.170 ЦПК України.

Рішенням Новозаводського районного суду м.Чернігова від 12.11.2018 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу ) щомісячно, починаючи з 03.10.2018 та до досягнення ОСОБА_7 трирічного віку, до 11.05.2021 (а.с.71). Зі змісту даного рішення вбачається, що позов ОСОБА_6 поданий 03.10.2018 і відповідачем даний позов визнаний.

Наведені вище судові рішення свідчать про те, що позовна заява та заява про видачу судового наказу ініційовані нинішньою дружиною відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_6 після подачі 21.08.2018 ОСОБА_2 позову про зменшення розміру аліментів на дитину від попереднього шлюбу. При цьому ОСОБА_2 погодився з вимогами ОСОБА_6 про стягнення з нього по 1/4 частині всіх видів доходів як на утримання дружини, так і на утримання малолітнього ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, що свідчить про певну штучність наданих ОСОБА_2 доказів. Судові рішення ОСОБА_2 не оскаржувалися. Незважаючи на стягнуті на утримання нинішньої дружини аліменти, позивач продовжує опікуватися станом її здоров'я, наявність медичних діагнозів та призначене ОСОБА_6 лікування є на думку позивача підставою для зменшення розміру аліментів на ОСОБА_4.

Окрім дружини та малолітнього сина позивач стверджував про перебування на його утриманні матері ОСОБА_11, яка має хронічні захворювання, невелику пенсію та потребує матеріальної допомоги.

В матеріалах справи відсутні докази родинних відносин ОСОБА_2 та ОСОБА_11, проте з відзиву ОСОБА_3 на позов слідує, що відповідач родинних відносин між цими особами не заперечує.

Суд першої інстанції обґрунтовано не прийняв до уваги посилання позивача на перебуванні на його утриманні матері ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_5. Відповідно до довідки №1221 від 14.08.2018 ОСОБА_11 отримує пенсію за віком в розмірі 1992,25 грн (а.с.8). Крім того, під її опікою (піклуванням) перебувають двоє дітей, на яких ОСОБА_11 отримує державну допомогу (а.с.34). Дані про те, що ОСОБА_11 потребує певного лікування і надання позивачем ОСОБА_2 фінансової допомоги на отримання цього лікування та на утримання матері матеріали справи не містять. Довідка про певні захворювання, що має матір позивача, її потребу у обстеженні та подальшому лікуванні не свідчать про те, що ОСОБА_11 перебуває на утриманні свого сина ОСОБА_2 Згідно з довідкою Шаповалівської сільської ради Борзнянського району від 13.09.2018 №304 (а.с.33), позивач ОСОБА_2 зареєстрований за адресою АДРЕСА_3 (де зареєстрована його матір - а.с.8), проте за даною адресою взагалі не проживає.

З довідок про доходи позивача ОСОБА_2 (а.с.36-37) вбачається, що матеріальне становище позивача в порівнянні з 2017 роком в 2018 році змінилося в бік покращення. Він має у власності квартиру (а.с.38), що придбана в 2015 році за договором купівлі-продажу та автомобіль, що придбаний в 2017 році.

ОСОБА_12 ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_7, проживає з матір'ю та страждає на ряд захворювань через які потребує постійного амбулаторного та стаціонарного лікування (а.с.40).

Відповідач ОСОБА_3 працює сестрою медичного процедурного кабінету неврологічного відділення КНП «Чернігівська міська лікарня №2» ЧМР, отримувала в 2018 році заробітну плату близько 4500 грн (а.с.39). Страждає на ряд хронічних захворювань (а.с.42).

Висловлена позивачем в апеляційній скарзі незгода з тим, що суд «вдався до оцінки справедливості», замість прямого застосування приписів ст.192 СК України не є підставою для скасування рішення суду.

До загальних засад цивільного законодавства, окрім іншого, відносяться справедливість, добросовісність та розумність. Аксіома «справедливість» в рішеннях Європейського суду з прав людини, що підтримана 04.07.2018 Великою Палатою Верховного Суду у справі 310/11534/13ц, розкривається так: «Placuit in omnibus rebus praecipuum esse iustitiae aequitatisque quam stricti iuris rationem», що означає: «У всіх юридичних справах правосуддя й справедливість мають перевагу перед строгим розумінням права».

Регулювання сімейних відносин, за приписами ст.1 СК України, здійснюється цим кодексом з метою (окрім іншого) утвердження почуття обов'язку перед батьками, дітьми та іншими членами сім'ї.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно із частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Приписи статті 180 СК України вказують на те, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до частин першої та другої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майн та майнових прав, утому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної власності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонічного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Статтею 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Ураховуючи наведене, а також правовий висновок, сформульований Верховним Судом України в постанові від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13, розмір аліментів, визначений рішенням суду, дійсно не вважається незмінним. Проте зміна раніше встановленого розміру аліментів можлива за наявності доведених в судовому порядку підстав, передбачених статтею 192 СК України, зокрема, зміни матеріального або сімейного стану, або стану здоров'я платника або одержувача аліментів, або за інших обставин, що мають істотне значення.

Підстави для зменшення розміру аліментів, що вказані позивачем, не можуть бути однозначною підставою для задоволення позову без детального вивчення всіх обставин справи. Аналіз обставин справи свідчить, що визнання ОСОБА_2, який мав об'єктивно оцінювати свої матеріальні можливості, вимог ОСОБА_6 про стягнення аліментів на сина ОСОБА_8 та на утримання дружини по 1/4 частини всіх доходів на кожного під час вирішення спору про зменшення розміру аліментів на доньку ОСОБА_4 з 1/4 до 1/7 частин всіх видів доходів, не може бути підставою для зменшення розміру аліментів, що стягнуті за судовим рішенням на користь ОСОБА_3

Наведений вище детальний аналіз всіх обставин, на які посилався позивач, свідчить про те, що позивач в законний спосіб не довів підстав для зменшення визначеного 26.02.2018 судом розміру аліментів.

З огляду на це, підстави для задоволення позову у суду першої інстанції були відсутні.

Посилання скаржника на недотримання судом першої інстанції вимог ст.265 ЦПК України є безґрунтовними. Рішення судом мотивовано і саме ці мотиви є предметом оскарження позивача.

Заперечень щодо висновків суду про стягнення з позивача на користь відповідача 3500 грн витрат на правову допомогу апеляційна скарга ОСОБА_2 не містить.

Сукупність досліджених обставин та наявних у справі доказів приводить апеляційний суд до переконання, що судом першої інстанції правильно встановлені фактичні обставини справи і їм надана вірна юридична оцінка.

Розглядаючи справу відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України, тобто в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що доводи викладені в апеляційній скарзі обґрунтованості судових висновків не спростовують, тому підстави для її задоволення відсутні.

Судові рішення постановлені з дотриманням норм матеріального і процесуального права. Підстави для їх скасування відсутні.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з позивача на користь відповідача належить стягнути витрати на правову допомогу в сумі 3000 грн, які підтверджені в належний спосіб договором про надання правової допомоги адвокатом, актом здачі - прийняття наданих послуг від 25.01.2019 та квитанцією до прибуткового касового ордеру №23 про оплату 3000 грн. Під час розгляду справи позивач дану суму не оспорював та не заявляв вимог про її зменшення.

Керуючись ст. 141, 367, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 22 листопада 2018 року та додаткове рішення цього ж суду від 10 грудня 2018 року залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_2 - без задоволення.

Стягнути з ОСОБА_2 (місце проживання - АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) на користь ОСОБА_3 (місце проживання - АДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_2) судові витрати понесені в суді апеляційної інстанції в сумі 3000 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення

Судді Чернігівського апеляційного суду

І.О.Боброва

Н.В.Висоцька

Н.В.Шитченко

Повний текст постанови складений 30.01.2019.