ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/337/17
Провадження № 2/210/139/19
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"22" листопада 2019 р. м. Кривий Ріг

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого-судді Ступак С.В.,

за участі:

секретаря судового засідання Драгунової Я.М.,

позивача: ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кривому Розі цивільну справу за уточненим позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про витребування майна та відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області знаходиться цивільна справа за вказаним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 .

30.01.2017 року позивач звернулась до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_4 про витребування майна.

22.11.2017 року ОСОБА_1 уточнила позовну заяву до ОСОБА_4 додавши вимоги про витребування майна та відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до уточненої позовної заяви ОСОБА_1 просила суд визнати особистою власністю ОСОБА_1 , комп`ютер марки «САМСУНГ», процесор марки «БРАУН», сканер марки «БРАУЗЕР» загальною вартістю 5200 (п`ять тисяч двісті) гривень, витребувати вказане майно у ОСОБА_4 , у разі відсутності вказаного майна стягнути з ОСОБА_4 на її користь вартість у розмірі 5200 (п`ять тисяч двісті) гривень та стягнути з ОСОБА_4 , моральну шкоду у розмірі 5 000 гривень.

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначила, що у неї є рідна донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка в 2007 році закінчила навчання в середній школі та вступила на навчання на заочне відділення до відділення Криворізького металургійного інституту. Позивач зазначає, що в 2007 році для своїх потреб та для потреб доньки вона придбала комп`ютер марки «Самсунг», процесор «Браун» шляхом оформлення Кредитного договору № 3 від 31.10.2007 року в Ренесанс Банку на загальну суму 5200 грн., оплату по вказаному кредиту позивач здійснювала особисто.

З 2009 року донька позивачки - ОСОБА_6 почала зустрічатися та згодом проживати з відповідачем по справі ОСОБА_4 в його квартирі за адресою: АДРЕСА_1 . З жовтня 2012 року відповідач по справі зареєстрував її дочку за вищевказаною адресою. 15 березня 2013 року дочка позивачки ОСОБА_6 та ОСОБА_4 уклали шлюб, від шлюбних відносин у останніх є спільна дитина - ОСОБА_7 . Починаючи з липня 2016 року між дочкою позивачки ОСОБА_8 та відповідачем ОСОБА_4 фактично припинились сімейні відносини, а 12 вересня 2016 року між ОСОБА_9 та ОСОБА_4 було розірвано.

У період спільного проживання з відповідачем по справі, донька ОСОБА_1 ОСОБА_9 забрала з собою до квартири відповідача комп`ютер, процесор та ксерокс, після розлучення з відповідачем позивач та її донька намагались забрати належним їм майно з квартири, однак у добровільному порядку відповідач відмовився його надавати. У зв`язку з чим, у листопаді 2016 року позивач звернулась до відділення поліції.

На підставі вище викладено позивач просила суд позов задовольнити, окрім того в позові зазначила, що протиправними діями відповідача їй було спричинено моральну шкоду яку вона оцінює в 5000 грн., яку вона просила стягнути з відповідача на її користь.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримала повністю та просила його задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 також підтримав заявлені позовні вимоги та посилаючись на обґрунтування зазначені в уточненій позовній заяві просив її задовольнити у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_4 , будучи належним чином повідомленим про розгляд даної справи, у судове засідання не з`явився.

Представник відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_3 в судовому засіданні зазначив, що вважає заявлений позов безпідставним, оскільки позивачем не доведено належність йому заявленого майна на праві власності, не зазначено правову підставу володіння даним майном, не надано жодного доказу на підтримання заявленої позовної вимоги, зокрема того, що майно незаконно зберігається у ОСОБА_4 .

Допитана в судовому засіданні, свідок ОСОБА_10 показала, що з позивачем по справі ОСОБА_1 вони давно знайомі, з 2014 року спілкується з її донькою ОСОБА_11 та неодноразово перебувала у квартирі по вулиці АДРЕСА_2 де вона проживала разом з ОСОБА_12 . Останній раз у вказаній квартирі вона перебувала приблизно у липні 2016 року та дійсно бачила там комп`ютер, процесор та сканер точної їх марки вона не пам`ятає.

Допитана в судовому засіданні, свідок ОСОБА_13 показала, що позивач по справі ОСОБА_1 є її рідною сестрою та під час придбання комп`ютера, процесора та оформлення кредиту на придбання вказаної техніки вона була з нею разом. Крім того, свідок зазначила, що вона неодноразово перебувала в квартирі АДРЕСА_1 та бачила там вказану техніку, останній раз в 2015 році, де зараз перебуває техніка їй не відомо та підтвердити, що вказана техніка дійсно перебуває у відповідача їй не відомо.

Допитана в судовому засіданні, свідок ОСОБА_14 показала, що вона є колишньою дружиною ОСОБА_4 та що в 2007 році позивач по справі її мати придбала їй комп`ютер марки «Самсунг», процесор «Браун» шляхом оформлення Кредитного договору. З 2009 року вона почала зустрічатися та згодом проживати з відповідачем по справі ОСОБА_4 в його квартирі за адресою: АДРЕСА_1 . З жовтня 2012 року ОСОБА_5 була зареєстрована та у вказаний період вона забрала техніку з будинку матері, оскільки вона була їй необхідна для навчання. У березні 2013 року вона уклала шлюб з ОСОБА_4 , від шлюбних відносин у останніх є спільна дитина, донька ОСОБА_7 . У вересні 2019 року шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 було розірвано. Після розірвання шлюбу вона просила відповідача повернути належне їй майно, однак відповідач відмовився.

Допитаний в судовому засіданні, свідок ОСОБА_15 показав, що він є цивільним чоловіком дочки позивачки ОСОБА_16 , з якою на даний час проживає разом. Йому відомо з приводу спору між ОСОБА_1 та бувшим чоловіком її дочки щодо комп`ютерної техніки, яку остання залишила у ОСОБА_4 , коли виїжджала з його квартири. Так, на неодноразові прохання ОСОБА_1 до ОСОБА_4 повернути відповідну техніку, останній відмовляв. Крім того, був випадок, коли він разом з дочкою позивачки приїжджали до ОСОБА_4 додому, щоб забрати комп`ютерну техніку, яка є власністю ОСОБА_1 , однак двері ніхто не відчиняв.

Суд, вислухавши позивача та його представника, представника відповідача, свідків, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.49 ЦПК України, сторони користуються рівними процесуальними правами.

Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що 15 березня 2013 року між ОСОБА_12 та ОСОБА_5 укладено шлюб, який зареєстрований Дзержинським районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про що було складено відповідний актовий запис №82, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 . Після укладення шлюбу ОСОБА_5 змінила прізвище на ОСОБА_17 . (а.с.6)

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 вересня 2016 року шлюб між ОСОБА_9 та ОСОБА_12 було розірвано. (а.с.5)

Вказані обставини підтверджують перебування відповідача по справі та доньки позивача у шлюбних відносинах в період з 15.03.2013 року по 12.09.2016 року.

У якості доказів обґрунтування того, що ОСОБА_1 у 2007 році було отримано кредит у ПАТ «Перший український міжнародний банк» на придбання комп`ютерної техніки, останньою було надано копію Листа заступника керуючого відділення з контрольно-операційної діяльності Шумило Г.М. ПАТ «Перший український міжнародний банк» № KR1-50.4/75 від 21.11.2016 року, згідно якого встановлено, що станом на 21.11.2016 року ОСОБА_1 повністю виконала свої кредитні зобов`язання за Кредитним договором №3 від 31.10.2007 року, перед Публічним акціонерним товариством «ПУМБ». (а.с.7)

Однак, суд критично відноситься до такого доказу, оскільки, вказаний лист не містить інформації, що позивач ОСОБА_1 оформила вказаний кредитний договір саме для придбання комп`ютерної техніки, зокрема комп`ютер марки «САМСУНГ», процесору марки «БРАУН» та сканеру марки «БРАУЗЕР».

Відповідно до Листа Металургійного ВП КВП ГУ НП у Дніпропетровській області від 08.12.2016 року №22/3246 ЄО, встановлено, що за заявою ОСОБА_1 від 22.11.2016 року відносно ОСОБА_4 , який з серпня 2016 року не повертає комп`ютер «Samsung», проведено перевірку. За результатами якої, встановити місце знаходження комп`ютера не вдалось можливим та ознаку кримінального правопорушення не встановлено. (а.с.58)

За клопотанням позивача ОСОБА_1 судом витребувано оригінали матеріалів за заявою останньої ЖЄО №16991 від 24.11.2016 року, які досліджено під час судового розгляду.

Так, відповідно до матеріалів ЖЄО - 16991 встановлено, що ОСОБА_1 зверталася до Металургійного відділення поліції КВП ГУНП в Дніпропетровській області про те, що ОСОБА_4 відмовляється повернути її особисті речі, а саме комп`ютер, а саме монітор Samsung, процесор BRAUN, сканер BRAISER, клавіатуру, однак їй рекомендовано по даному факту звернутись до суду. Крім того, відповідно до пояснень ОСОБА_4 , останній повідомив, що дійсно в період з 2013 року по 2016 рік проживав у шлюбі із ОСОБА_9 а в подальшому, остання подала позовну заяву про розірвання шлюбу та зазначила, що будь-яких матеріальних претензій до нього не має. Однак, мати його бувшої дружини ОСОБА_1 звернулась із заявою відносно нього, з приводу того, що він не віддав своїй бувшій дружині стаціонарний комп`ютер Самсунг, який нібито придбала її мати у 2007 році та надала їм для користування. Однак, ніякого комп`ютера її мати не надавала, а з відповідною заявою звернулась з метою мати на нього вплив, щоб забрати його дитину.

Крім того, у якості обґрунтування позовних вимог, ОСОБА_1 долучено до матеріалів справи дві кольорові фотокартки із зображенням комп`ютера марки «Самсунг», процесора марки «Браун», сканера марки «Браузер» в квартирі відповідача ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с. 66, 67)

Суд критично ставиться до вказаного доказу, оскільки, на відповідних фотокартках не можливо ідентифікувати відповідну комп`ютерну техніку, зокрема, назву, марку, тощо.

Стаття 41 Конституції України передбачає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст.391 ЦК власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства дає підстави для висновку про те, що в разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Відповідно до ст.16 ЦК України встановлено, що одним з цивільно-правових способів захисту права власності є віндикація - витребування власником майна з чужого незаконного володіння.

Згідно ст.387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Для застосування ст.387 ЦК України необхідною умовою є доведеність позивачем того факту, що він є власником рухомого майна і таке право власності підтверджене правовстановлюючими документами; особа, яка звернулась до суду з вимогою про витребування майна з чужого незаконного володіння, повинна довести своє право власності на майно, що перебуває у володінні відповідача.

Отже, предметом доказування є наявність у позивача права власності на спірне майно та незаконність володіння цим майном з боку відповідача.

У пункті 19 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» зазначено, що застосовуючи положення статті 387 ЦК України, суди повинні виходити з того, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним і, в якої майно фактично знаходиться та є індивідуально визначеним. Позов про витребування майна, пред`явлений до особи, у незаконному володінні якої це майно знаходилось, але на момент розгляду справи в суді у неї відсутнє, не може бути задоволений.

Пунктом 23 цієї Постанови визначено, що відповідно до статті 387 ЦК та частини третьої статті 10 ЦПК особа, яка звернулася до суду з позовом про витребування майна із чужого незаконного володіння, повинна довести своє право власності на майно, що знаходиться у володінні відповідача. При цьому суди повинні мати на увазі, що право власності на рухоме майно доводиться за допомогою будь-яких передбачених процесуальним законодавством доказів, що підтверджують виникнення такого права у позивача.

Таким чином, позивачем ОСОБА_1 по справі не надано суду будь-яких належних та допустимих доказів, які б доводили її право власності на зазначене в позовній заяві майно, оскільки таке право власності не підтверджено жодними доказами, а також не підтверджено того, що вказаним майном незаконно заволодів відповідач. Крім того, позивачем не надано жодного доказу того, що станом на момент звернення до суду із позовною заявою, відповідне спірне майно перебуває у володінні саме відповідача по справі ОСОБА_4 .

Враховуючи вищевикладене, суд не знаходить правових підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 49, 81, 82, 89, 90 258, 259, 263-265, 273 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Уточнену позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про витребування майна та відшкодування моральної шкоди залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи до Дніпровського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду складено 02 грудня 2019 року.

Суддя: С. В. Ступак