Справа № 489/6450/16-ц
Номер провадження 2/489/13/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2019 року м. Миколаїв,

вул. Космонавтів,81/16 (81/17),

зал судових засідань №11

Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого - судді Тихонової Н.С.,

секретар судового засідання Мазницька Н.Ю.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2, ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

експерта - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_6 про встановлення порядку користування земельною ділянкою та поділ житлового будинку в натурі,

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2016 року ОСОБА_1 звернулась з позовом, яким просила про встановлення порядку користування земельною ділянкою та виділення частки житлового будинку, яка їй належить, в натурі. В подальшому позивач уточнила позовні вимоги, просила провести розділ житлового будинку та визначити порядок користування земельною ділянкою, виходячи з того, що сторонам належить по 1/2 частці житлового будинку.

Свої вимоги мотивувала тим, що:

-позивачу та відповідачу на праві спільної часткової власності належить житловий будинок № 2 по вулиці Тиха в м. Миколаєві (позивачу 1/2 частка, відповідачу 1/2 частка);

-у користуванні сторін знаходиться земельна ділянка за вказаною адресою загальною площею 820,42 кв.м.;

-на теперішній час сторони не можуть добровільно дійти згоди щодо поділу належного їм житлового будинку та визначення порядку користування належною їм земельною ділянкою, в звязку з чим виникла необхідність звернення до суду.

Згідно наданих відповідачем заперечень проти позову він вказував,що:

- частки сторін у праві власності на спірний житловий будинок становлять по Ѕ частці кожного;

- позивачем здійснено перебудову її частини будинку, згоди на що відповідач не надавав, та що відповідно не може змінювати частки співвласників у праві спільної часткової власності;

- поділ спільного будинку між сторонами в натурі можливий лише за порядком користування між сторонами, що склався та існує вже тривалий час.

29.12.2016 року судом відкрито провадження у справі.

Відповідно до Ухвали від 22.03.2017 року судом призначено будівельно-технічну експертизу, провадження у справі зупинено.

18.06.2018 року Ухвалою суду поновлено провадження у справі.

Відповідно до Ухвали від 06.09.2018 року у судове засідання викликано експерта для надання пояснень щодо висновку будівельно-технічної експертизи.

Ухвалою від 27.11.2018 року підготовче провадження у справі закрито та призначено її до розгляду по суті.

В судовому засіданні позивач та його представник заявлені вимоги підтримали, просили про їх задоволення відповідно до Висновку експерта та заявлених вимог, за 1-м варіантом поділу будинку та 2-м варіантом визначення порядку користування земельною ділянкою.

Відповідач та його представник у судовому засіданні вказували на те, що поділ за виготовленим експертом висновком неможливий, оскільки на території земельної ділянки, що знаходиться у користуванні позивача є самозабудови, а також існує самозахват земельної ділянки позивачем.

Дослідивши надані докази, встановивши фактичні обставини, суд при вирішенні справи виходить з такого.

ОСОБА_6 на праві спільної часткової власності належить 1/2 частина житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд, розташований по вул. Тиха, 2 у м. Миколаєві на підставі договору купівлі-продажу від 02 листопада 1987 року, посвідченого державним нотаріусом Другої Миколаївської державної нотаріальної контори ОСОБА_7, зареєстрованого в реєстрі за № І-4596.

ОСОБА_1 на праві спільної часткової власності належить 1/2 частина житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд, розташований по вул. Тиха, 2 у м. Миколаєві на підставі договору купівлі-продажу від 09 листопада 2001 року, зареєстрованого ТБ "Нерухомість-Миколаїв" за № 1-955 та ММБТІ за р.№ 15266 від 13.12.2001 року.

В той же час матеріали інвентарізаційної справи ММБТІ містять такі дані.

Рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 18.05.2009 року у цивільній справі № 2-5-6025/2009 рік за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_6 про визначення ідеальних часток, за яким визнано право власності за ОСОБА_1 на 83/100 частин, що складають 196,8 кв.м., у тому числі приміщення І-1-І-19 (індивідуального) житлового будинку № 2 по вул. Тиха в м. Миколаєві; визнано за ОСОБА_6 право власності на 17/100 частин (індивідуального) житлового будинку № 2 по вул. Тиха в м. Миколаєві.

Витяг про реєстрацію права власності нерухомого майна від 09.11.2009 року ОСОБА_1 на підставі спільної часткової власності належить 83/100 частин (індивідуального) житлового будинку № 2 по вул. Тиха в м. Миколаєві.

Витяг із Рішення Виконавчого комітету Миколаївської від 24.07.2009 року за № 1612 «Про зміну та надання адреси та внесення змін до рішень виконкому міської ради» 83/100 частинам житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по вул. Тиха, 2, які належать ОСОБА_1, надано нову адресу: вул. Тиха, 2/1.

Також матеріали інвентаризаційної справи містять лист судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 29.01.2010 року про те, що цивільна справа № 2-5-6025/2009 рік за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_6 про визначення ідеальних часток, судом не розглядалась, а запитуваний номер справи присвоєний іншій справі.

Отже, суд виходить з того, що сторонам належить на праві власності по 1/2 частці житлового будинку за адресою вул. Тиха,2 у м. Миколаєві, що підтвердили сторони у судовому засіданні, незважаючи на наявну реєстрацію права власності за ОСОБА_1 на 83/100 часток будинку , що не була оспорена та скасована.

Відповідно до Акту КП ММБТІ від 30.09.2016 року житловий будинок за адресою: м. Миколаїв, вул. Тиха, 2, знаходиться на земельній ділянці загальною площею 820,4 кв.м. на які розташовані: житловий будинок літ. «А-2», житловою площею 168,4 кв.м., загальною площею 260,7 кв.м, вбиральня літ. «Д», вбиральня літ. «И», сарай літ. «К», огорожа № 3,4,6,10,12,15, споруди № 2,5,10,12,15, І.

В користуванні ОСОБА_1 у житловому будинку літ. «А-2», знаходяться приміщення 1-1, 1-2, 1-4, 1-5, 1-6, 1-7, 1-8, 1-9,1-10,1-11,1-12,1-13, 1-16,1-17, 1-18,1-19,1-20, 1-21, 1-22, житловою площею 134,4 кв.м., загальною площею 199,6 кв.м., вбиральня літ. «И», сарай літ. «К», огорожа №3,6,13,14, споруда № 2,10,12,15, І.

В користуванні ОСОБА_6 у житловому будинку літ. «А-2» знаходяться такі приміщення: 2-1,2-2,2-4,2-5,2-6, житловою площею 34,0 кв.м., загальною площею 61,1 кв.м, вбиральня літ. «Д», огорожа № 4, споруди № 5.

Ухвалою суду від 22.03.2017 року у справі призначено судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручено експерту Регіональної торгівельно-промислової палати Миколаївської області ОСОБА_5

Згідно Висновку експерта №115-036, складеного 16.04.2018 року, було визначено один Варіант поділу житлового будинку №2 по вул. Тиха у м. Миколаєві.

Проте, під час виготовлення Висновку експертом встановлено, що будинок літ. «А-1» має самочинне перепланування, яке складає 16,7 кв.м. у звязку із збільшенням житлової площі за рахунок внутрішнього перепланування та переобладнання службового приміщення в житлове. При цьому експертом зазначено, що поділ можливий лише після отримання документів на підтвердження право власності на самозабудови.

На час розгляду справи позивачем не надано суду доказів на підтвердження правомірності перепланування житлового будинку, через що суд вбачає, що спірний житловий будинок, який позивач має намір поділити між співвласниками в натурі має самочинні перепланування, здійснені, однак не узаконені самим позивачем. Крім того, необхідно зазначити, що самовільно побудовані споруди розташовані на земельній ділянці, яка є самовільно зайнятою позивачем.

Інших варіантів поділу спірного житлового будинку між співвласниками експертом розроблено не було.

Згідно ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Відповідно до ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

Пленум Верховного Суду України у п. 7 Постанови від 4 жовтня 1991 р. «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» розяснив, що у спорах про поділ житлового будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності.

Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд з врахуванням конкретних обставин може зменшити або збільшити розмір частки, яка підлягає виділу за умови сплати грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилась.

Оскільки після виділу частки зі спільного нерухомого майна в порядку статті 364 ЦК України право спільної часткової власності припиняється, то при виділі частки зі спільного нерухомого майна власнику, що виділяється, та власнику (власникам), що залишаються, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий обєкт нерухомого майна в розумінні статті 181 цього Кодексу та пункту 10 Порядку присвоєння обєкту нерухомого майна реєстраційного номера, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 грудня 2010 року № 1117 «Про ідентифікацію обєктів нерухомого майна для державної реєстрації прав на них».

Порядок проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток жилих будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна при підготовці проектних документів щодо можливості проведення цих робіт визначається Інструкцією щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток обєктів нерухомого майна, затвердженої наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18 червня 2007 року № 55.

Згідно з пунктами 1.2, 2.1, 2.4 цієї Інструкції поділ обєкта нерухомого майна (виділ частки) на окремі самостійні обєкти нерухомого майна здійснюються відповідно до законодавства на підставі висновку щодо технічної можливості такого поділу (виділу) з дотриманням чинних будівельних норм та з наданням кожному обєкту поштової адреси.

Пунктом 2.3 глави 2 Інструкції передбачено, що не підлягають поділу обєкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) обєкти нерухомого майна. Питання щодо поділу обєктів нерухомого майна може розглядатись лише після визнання права власності на них відповідно до закону.

Зазначені положення узгоджуються з нормами статей 316, 317, частинами 1, 2 ст. 376 ЦК України.

Ураховуючи те, що за змістом статей 316, 317 ЦК України право власності це право особи володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на свій розсуд, але в межах, передбачених законом, здійснення особою самочинного будівництва відповідно до частини другої статті 376 цього Кодексу не породжує в неї права власності на таке майно, відтак виключає це майно із цивільного обороту.

Отже, самочинно збудоване нерухоме майно не є обєктом права власності, а тому не може бути предметом поділу (виділу) згідно з нормами статей 364, 367 ЦК України.

Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що не підлягають поділу (виділу) обєкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) обєкти нерухомого майна, через що будинок належний сторонам на праві спільної часткової власності, який має самовільні перепланування не може бути розподілений в натурі.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову в частині поділу житлового будинку між сторонами в натурі.

Стосовно позовних вимог в частині визначення порядку користування земельною ділянкою суд вважає за необхідне зазначити таке.

Згідно Рішення за №1514 від 15.08.1967 року Виконкомом Миколаївської міської ради депутатів трудящих за адресою: м. Миколаїв, вул. Тиха,2, виділено під індивідуальну забудову земельну ділянку площею 446,0 кв.м.

За змістом Виписки із Рішення №1161 від 28.12.1984 року Виконавчим комітетом Миколаївської міської ради народних депутатів по вулиці Тиха,2 у м. Миколаєві надано у користування 143,0 кв.м.

Тобто, з огляду на викладене, у законному користуванні співвласників житлового будинку за адресою: м. Миколаїв, вул. Тиха,2, повинна знаходитись земельна ділянка площею 589,0 кв.м., по 294,5 кв.м. у кожного.

За Висновком експерта №115-036, складеного 16.04.2018 року, було розроблено три варіанти визначення порядку користування земельної ділянки між співвласниками.

При цьому експертом зазначається, що фактично загальна площа земельної ділянки, яка знаходиться у користуванні за адресою вул. Тиха,2 складає 819,95 кв.м., з яких самовільно зайнято 230,95 кв.м.

Враховуючи положення ст. 120 ЗК України та ст. 377 ЦК України, із виникненням права власності на будівлю чи споруду до власника переходить право власності на частину земельної ділянки, на якій розташована належна йому на праві власності будівля чи споруда; на земельну ділянку, що перевищує ці розміри (зокрема ту, яка необхідна для їх обслуговування), право власності виникає на загальних підставах та у порядку, визначених чинним законодавством.

За правилами ст.ст. 88, 120 ЗК України землекористувач має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення. У володіння і користування виділяється земельна ділянка, яка відповідає належній частці землекористувача у житловому будинку на час виникнення спільної часткової власності.

Таким чином, у випадку спільної часткової власності на житловий будинок для зясування, яку саме відокремлену частину земельної ділянки можливо передати кожному співвласнику визначальним є виділення кожному власнику у власність або користування конкретних житлових та нежитлових приміщень або хоча б відсутність спору щодо цього питання.

До теперішнього часу житловий будинок № 2 по вул. Тиха в м. Миколаєві належить ОСОБА_1 та ОСОБА_6 на праві спільної часткової власності, поділу в натурі між співвласниками не було, між сторонами існує спір щодо визначення порядку користування житловим будинком та іншими спорудами, в тому числі через наявність самочинного будівництва.

З урахуванням наведених норм закону та обставин справи, суд вважає, що вирішення позову в частині визначення порядку користування земельної ділянки є передчасним, оскільки юридична доля самочинно зведених споруд є невизначеною.

Крім того, суд позбавлений можливості визначити порядок користування земельною ділянкою, оскільки частина її є самовільно зайнятою та відсутні докази правомірного перебування її у користуванні сторін.

Відповідно до ст. 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

З огляду на вищенаведене, позовні вимоги в частині визначення порядку користування земельною ділянкою не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 4, 19, 141-142, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_6 про встановлення порядку користування земельною ділянкою та поділ житлового будинку в натурі відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається через Ленінський районний суд м. Миколаєва або безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного тексту рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Позивач - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2;

Відповідач - ОСОБА_6, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2.

Повний текст рішення суду складено 30.01.2019 року.

Суддя Н.С. Тихонова