Справа № 127/376/18
Провадження № 22-ц/801/15/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Борисюк І. Е.
Доповідач:Сало Т. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2019 рокуСправа № 127/376/18м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів: головуючого судді Сала Т.Б., суддів: Марчук В.С., Якименко М.М., секретар Богацька О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного Акціонерного товариства «Комерційний банк «Фінансова ініціатива» на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 23 липня 2018 року, ухваленого суддею Борисюк І.Е., повне рішення складено 31 липня 2018 року, в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного Акціонерного товариства «Комерційний банк «Фінансова ініціатива» про стягнення коштів за договором банківського вкладу,

встановив:

У січні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив стягнути з Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Фінансова ініціатива» (далі ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива») на його користь: - кошти в сумі 50 111 984 грн 69 коп., що станом на 04.01.2018 за курсом НБУ є еквівалентно розміру заборгованості відповідача перед позивачем в сумі 1 796 737 доларів США 70 центів; - нараховані проценти в сумі 2 575 199 грн 10 коп., що станом на 03.01.2018 за курсом НБУ є еквівалентно 92 332 доларів США 35 центів відповідно наведеного розрахунку, в т.ч. податки відповідно до діючого податкового законодавства України, що підлягають сплаті відповідачем, в даному випадку, як податковим агентом; - 3 % річних за весь час прострочення, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, в сумі 3 809 883 грн 77 коп.; кошти відповідно індексу інфляції за весь час прострочення, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, в сумі 15 163 886 грн 57 коп.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 16.01.2014 між ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива» в особі начальника відділення №20 ПАТ КБ «Фінансова ініціатива» ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено договори банківського вкладу (вклад «Лояльний») №274729, №274717, № 274724 на загальну суму 2 500 000, 00 доларів США. На виконання умов вказаних договорів ОСОБА_1 внесено зазначені кошти, що підтверджується квитанціями №2902, №2840, №2859 від 16.01.2014.

Відповідач взяв на себе зобов`язання повернути повністю вклади та нараховані проценти 21.04.2015 шляхом перерахування на власний поточний (з використанням СПЗ) рахунок позивача.

21.04.2015 у відповідності до умов вищезазначених договорів кошти в сумі 2 546 434, 50 доларів США були зараховані на власний поточний рахунок позивача, відкритий у ПАТ «Комерційний банк «Фінансова ініціатива», однак він не міг скористатися правом вільного розпорядження даними коштами в повному об`ємі, а саме повністю зняти їх з даного рахунку.

24.06.2015 позивачем отримана інформація про те, що на підставі постанови Правління НБУ від 23.06.2015 № 408 «Про віднесення ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 23.06.2015 № 121 «Про запровадження тимчасової адміністрації ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива», згідно якого з 24.06.2015 запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду на тимчасову адміністрацію в ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива».

На момент введення тимчасової адміністрації залишок невиконаних зобов`язань відповідача перед позивачем складав 1 796 737, 70 доларів США. Однак, постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 05.06.2016 у справі № 826/11415/16 визнано протиправною та скасовано вищезазначену постанову Правління НБУ від 23.06.2015 № 408, на підставі якої виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 23.06.2015 № 121.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 20.12.2016 скасовано вищевказану постанову Окружного адміністративного суду м. Києва по справі та прийнято нове рішення, яким відмовлено в задоволенні позову.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 13.04.2017 у справі №826/11415/16 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 20.12.2016 скасовано та залишено в силі постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 05.06.2016.

Ухвалою Верховного Суду України від 07.07.2017 відкрито провадження щодо перегляду ухвали Вищого адміністративного суду України від 13.04.2017 по справі №826/11415/16.

Таким чином, на кошти позивача, що знаходяться на його особовому рахунку в ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива», не розповсюджується дія Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та не існує ніяких правових обмежень щодо використання позивачем цих коштів.

Проценти на неповернутий вклад з вину банку нараховуються до дня, який передує його поверненню. Враховуючи прострочення відповідачем виконання грошового зобов`язання, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню інфляційні втрати та 3 % річних на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Позбавлення позивача права користування своїми грошовими коштами, які відповідач отримав від нього на умовах строковості та платності, стало підставою для звернення до суду із даним позовом.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 23 липня 2018 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива» на користь ОСОБА_1 :

- вклад за договорами банківського вкладу (вклад «Лояльний») №274729, №274717, №274724 від 16.01.2014 в сумі 1 796 737 доларів США 70 центів;

- проценти на банківський вклад в сумі 92 332 долари США 35 центів;

- 3 % річних в сумі 2 939 659 гривень 78 копійок.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива» в дохід держави судовий збір в сумі 6 839 грн 20 коп.

Не погодившись із вказаним рішенням, ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива» подало апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 05.10.2016, на якій базується рішення суду першої інстанції і на підставі якої запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду на тимчасову адміністрацію в ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива», скасовано; на момент прийняття оскаржуваного рішення діяла та продовжує діяти тимчасова адміністрація в ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива»; судом безпідставно не прийнято до уваги відзив відповідача; висновок суду про те, що з моменту набуття чинності постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 05.10.2016 уповноважена особа Фонду Кашута Д.Є. не є повноважною особою на вчинення будь-яких дій від імені банку не ґрунтуються на нормах чинного законодавства; судом безпідставно присуджено до стягнення з відповідача процентів на банківський вклад та 3% річних, оскільки в ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива» діє тимчасова адміністрація.

У поданому на апеляційну скаргу відзиві ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Апеляційний суд, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги дійшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

По справі встановлено та не заперечується сторонами, що 16.01.2014 між ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива» в особі начальника Київського відділення №20 ПАТ КБ «Фінансова ініціатива» ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено договори банківського вкладу: №274729 на суму 500000 доларів США, №274717 на суму 1 000 000 доларів США та №274724 на суму 1 000 000 доларів США, строком до 21.04.2015 під проценту ставку 12% річних з 16.01.2014 і 2 % річних з 21.01.2015 (а.с.7,10,13).

На виконання умов п.3.3.2 вищевказаних договорів ОСОБА_1 16.01.2014 внесено кошти в сумі 500 000 доларів США, що еквівалентно 3 996 500, 00 гривень, 1 000 000 доларів США, що еквівалентно 7 993 000, 00 гривень та 1 000 000 доларів США, що еквівалентно 7 993 000, 00 гривень на депозитний рахунок, що підтверджується квитанціями №2902, №2840 і №2859 відповідно (а.с. 9, 12, 15).

Відповідно до п. 2, п. 3.1.3 і п. 3.1.4 договорів банківського вкладу (вклад «Лояльний») № 274729, № 274717 і № 274724 від 16.01.2014 банк, зокрема, зобов`язався зберігати вклади, нарахувати та сплатити проценти, а також повністю повернути вклади 21.04.2015 шляхом перерахування на власний поточний (з використанням СПЗ) рахунок вкладника, відкритий у банку на підставі письмової заяви вкладника.

За договором №57-в/11/552 від 14.12.2012 ОСОБА_1 в ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива» відкрито поточний рахунок № НОМЕР_1 (а.с.16).

Станом на 22.04.2015 вхідний залишок на рахунку позивача становив 2 546 434, 50 доларів США, що підтверджується випискою по особовому рахунку позивача з 22.04.2015 по 23.04.2015 (а.с. 96).

Відповідно до довідки №57-в/09/44 від 22.06.2015, виданої Київським відділенням ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива», ОСОБА_1 є власником рахунку в ПАТ «Комерційний банк «Фінансова ініціатива» № НОМЕР_1 у дол. США, залишок коштів на рахунку складає 1 796 737,70 доларів США (а.с.97).

ОСОБА_1 до звернення до суду із вказаним позовом, а саме 27.04.2015, 29.05.2015, а також 02.04.2018 та 18.07.2018 під час розгляду справи звертався із заявами до ПАТ КБ «Фінансова ініціатива» із вимогами про повернення йому грошових коштів (а.с.98,99,199,200). Однак, відповідач належним чином не відреагував на вказані звернення позивача.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач взяте на себе зобов`язання виконав частково, грошові кошти та нараховані на них відсотки повернув частково із порушенням строку. Тому прийшов до висновку, що вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача вкладу за договорами банківського та в частині процентів на банківський вклад за договорами банківського вкладу підлягають задоволенню.

При цьому зазначено, що заборгованість за вкладом за договорами банківського вкладу від 16.01.2014 та по процентах на цей вклад підлягає стягненню з відповідача на користь позивача саме в іноземній валюті.

Інфляційні втрати відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України стягненню не підлягають, оскільки грошове зобов`язання визначено у договорах банківського вкладу в іноземній валюті. Крім того, судом здійснено перерахунок 3 % річних за період з 24.06.2015 по 04.01.2018, відповідно до якого з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення 2 939 659, 78 грн.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Згідно положень ст. 1060 ЦК України, договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Згідно із ч. 1 ст. 1061 ЦК України, банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Якщо договором не встановлений розмір процентів, банк зобов`язаний виплачувати проценти у розмірі облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до ч. 5 ст. 1061 ЦК України, проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав.

Згідно з положеннями ст. 1074 Цивільного кодексу України, обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов`язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом.

ПАТ КБ «Фінансова ініціатива» не заперечується укладення з ОСОБА_1 договорів банківського вкладу, розмір вкладу, та необхідність повернення вкладу і нарахованих процентів.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема окремі види зобов`язань.

Вказаний правовий висновок висловлений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18).

ПАТ КБ «Фінансова ініціатива» не заперечується розмір визначених та стягнених судом першої інстанції 3% річних.

Враховуючи, що скаржником рішення суду першої інстанції в частині стягнення розміру вкладу, процентів на банківський вклад та 3% річних не оскаржується, тому апеляційним судом в силу ч. 1 ст. 367 ЦПК не переглядається.

Колегія суддів вважає, що судом з дотриманням вимог ст.ст. 89, 263 ЦПК України дана належна оцінка доказам по справі, вірно встановлений характер спірних правовідносин і обґрунтовано зроблено висновок про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача вкладу за договором банківського вкладу, процентів на банківський вклад, 3% річних та про відсутність підстав для стягнення інфляційних втрат.

Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання (ч. 1 ст. 82 ЦПК України).

Заперечення проти позову та мотиви апеляційної скарги зводяться до того, що оскільки в банку діяла тимчасова адміністрація, то на правовідносини у вказаній справі розповсюджуються положення Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», відповідно до якого під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, а також нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), а також зобов`язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов`язань банку.

Постановою Правління НБУ від 23.06.2015 №408 «Про віднесення ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 23.06.2015 №121 «Про запровадження тимчасової адміністрації ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива», згідно якого з 24.06.2015 запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду на тимчасову адміністрацію в ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива».

На момент ухвалення рішення у справі була чинною постанова Окружного адміністративного суду м. Києва від 05.06.2016 у справі №826/11415/16, якою було визнано протиправною та скасовано вищезазначену постанову Правління НБУ від 23.06.2015 №408, на підставі якої виконавчою дирекцією Фону гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 23.06.2015 №121, згідно з яким з 24.06.2015 запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду на тимчасову адміністрацію в ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива».

Оскільки відповідач на момент ухвалення оскаржуваного рішення не відносився до категорії неплатоспроможних, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що положення Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не розповсюджуються на виниклі між сторонами правовідносини.

На час розгляду справи в суді апеляційної інстанції вказана позиція не змінилася, так як постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 17 квітня 2019 року у справі № 826/11416/16 залишено без змін рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 27 грудня 2018 року, яким визнано протиправною та скасовано постанову Правління Національного банку України від 23 червня 2015 року №408 «Про віднесення ПАТ «КБ «Фінансова Ініціатива» до категорії неплатоспроможних».

Отже, враховуючи викладене, в даних правовідносинах Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не може бути застосований.

За таких обставин, всі висновки суду першої інстанції повно та послідовно викладені у мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

Обставин, які б дали суду апеляційної інстанції підстави для спростування указаних висновків суду, апеляційна скарга не містить.

За правилами ст. 375 ЦПК України суд апеляційної залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуюи викладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не не дають підстав для скасування ухваленого рішення. Правильно встановивши фактичні обставини справи, суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу необхідно відхилити.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Публічного Акціонерного товариства «Комерційний банк «Фінансова ініціатива» залишити без задоволення.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 23 липня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постаови складено 02 серпня 2019 року.

Головуючий суддя Т.Б. Сало

Судді В.С. Марчук

М.М. Якименко