КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 липня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Ігнатченко Н.В.,

суддів: Кулікової С.В., Олійника В.І.,

за участю секретаря судового засідання - Черниш С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 31 травня 2019 року у справі за заявою ОСОБА_1 про заміну стягувача у виконавчому листі, видачу дублікату виконавчого документа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання по цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Експобанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

У квітні 2019 року ОСОБА_3 через свого представника - адвоката Холода І.П. звернувся до суду з вказаною вище заявою, обґрунтовуючи її тим, що заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 9 серпня 2010 року з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Експобанк» (далі - ПАТ «КБ «Експобанк») стягнуто заборгованість в розмірі 230 956,09 грн, судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 700,00 грн та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120,00 грн, а всього загальною сумою 233 856,09 грн.

На виконання цього судового рішення 6 жовтня 2010 року було видано виконавчий лист № 2-10138/10, який пред`явлено до виконання у ВДВС Феодосійського МУЮ АР Крим.

Постановою старшого державного виконавця Бубнова П.В. від 25 жовтня 2010 року відкрито виконавче провадження № 22107767.

19 лютого 2019 року між ПАТ «КБ «Експобанк» та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Горизонт» (далі - ТОВ «ФК «Горизонт») було укладено договір № 54 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, за умовами якого банк відступив товариству права вимоги до позичальників, в тому числі до боржника.

У подальшому, а саме 4 березня 2019 року між ТОВ «ФК «Горизонт» та ОСОБА_4 укладено договір про відступлення прав вимоги № 13/19, за яким товариство відступило йому права вимоги до боржника за договором кредиту і забезпечення № 25/2008-USD від 30 січня 2008 року.

Заявник вказував, що на підставі цього правочину він набув статусу нового кредитора у зобов`язанні, проте здійснити дії щодо примусового стягнення заборгованості не може. Окрім того, ПАТ «КБ «Експобанк» фактично не пропустив строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання, однак з огляду на те, що ВДВС Феодосійського МУЮ АР Крим, в якому виконавчий лист перебуває на виконанні, перебуває на тимчасово окупованій території України, то заявник як новий стягувач позбавлений можливості виконати рішення суду.

У зв`язку з наведеним, заявник просив замінити стягувача у виконавчому листі № 2-10138/10, виданого на виконання рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 9 серпня 2010 року у справі № 2-10138/10 ПАТ «КБ «Експобанк» його правонаступником ОСОБА_4 ; поновити пропущений строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого на виконання рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 9 серпня 2010 року у справі № 2-10138/10, яким задоволено позов ПАТ «КБ «Експобанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості; видати дублікат виконавчого листа, виданого на виконання рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 9 серпня 2010 року у справі № 2-10138/10, яким задоволено позов ПАТ «КБ «Експобанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 31 травня 2019 року заяву задоволено частково.

Замінено стягувача ПАТ «КБ «Експобанк» на його правонаступника - ОСОБА_5 у виконавчому провадженні з виконання рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 17 листопада 2010 року у цивільній справі № 2-11276/10 за позовом ПАТ «КБ «Експобанк» до ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про стягнення заборгованості.

У задоволенні решти вимог заяви відмовлено.

Не погоджуючись з указаним судовим рішенням, представник заявника - адвокат Холод І.П. звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати в частині відмови у задоволенні вимог про видачу дублікату виконавчого документа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання, з мотивів неповного з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, неправильного застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права, та ухвалити в цій частині нове рішення, яким заяву задовольнити повністю.

Апеляційну скаргу заявника мотивовано тим, що окупація території України державою-агресором є цілком вагомою підставою вважати, що виконавчий лист втрачено, та для виконання рішення суду стягувачу потрібно отримати дублікат виконавчого листа. ВДВС Феодосійського МУЮ АР Крим знаходиться на тимчасово окупованій території та припинив свою діяльність з моменту окупації півострову, що прямо свідчить про неможливість виконання рішення суду, а як наслідок подвійного стягнення заборгованості. Заявник не мав можливості надати суду докази звернення до цього відділу з огляду на неможливість поштового відправлення на тимчасово окуповану територію. Виконавчий лист № 2-10138/10 перебуває на цій території, що фактично унеможливлює його виконання.

За правилом частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Отже, відповідно до наведеного положення ухвала суду першої інстанції підлягає перегляду в апеляційному порядку лише в частині незадоволених вимог заяви ОСОБА_5 про видачу дублікату виконавчого документа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання.

Відзиви інших учасників справи на апеляційну скаргу до суду не надходили.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід частково задовольнити з таких підстав.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 9 серпня 2010 року з ОСОБА_2 на користь ПАТ «КБ «Експобанк» стягнуто заборгованість в розмірі 230 956,09 грн, судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 700,00 грн та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120,00 грн, а всього загальною сумою 233 856,09 грн (а.с. 64-65).

На виконання цього судового рішення 6 жовтня 2010 року було видано виконавчий лист № 2-10138/10, який пред`явлено до виконання у ВДВС Феодосійського МУЮ АР Крим (а.с. 83).

Постановою старшого державного виконавця Бубнова П.В. від 25 жовтня 2010 року відкрито виконавче провадження № 22107767 (а.с. 84).

За результатом проведення електронного аукціону 19 лютого 2019 року між ПАТ «КБ «Експобанк» та ТОВ «ФК «Горизонт» було укладено договір № 54 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, за умовами якого банк відступив товариству права вимоги до позичальників, в тому числі до боржника (а.с. 87-94).

У подальшому, а саме 4 березня 2019 року між ТОВ «ФК «Горизонт» та ОСОБА_4 укладено договір про відступлення прав вимоги № 13/19, за яким товариство відступило заявнику права вимоги до боржника за договором кредиту і забезпечення № 25/2008-USD від 30 січня 2008 року (а.с. 95-106).

Постановляючи ухвалу в оскарженій заявником частині, суд першої інстанції виходив з того, що виконавче провадження № 22107767 є відкритим, тому первісний стягувач ПАТ «КБ «Експобанк» фактично не пропустив строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання. При цьому відсутні підстави вважати, що виконавчий лист втрачено, а саме по собі перебування виконавчого листа на виконанні ВДВС Феодосійського МУЮ АР Крим не свідчить про неможливість виконання рішення суду, натомість видача дублікату виконавчого листа може призвести до подвійного стягнення заборгованості з боржника.

Проте з таким висновком суду повністю погодитися не можна.

Відповідно до частини першої статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Виконання судового рішення відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2013 від 26 червня 2013 року по справі № 1-7/2013 є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20 липня 2004 року у справі «Шмалько проти України» (заява № 60750/00) зазначено, що для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина «судового розгляду».

У рішенні Європейського суду з прав людини від 17 травня 2005 року у справі «Чіжов проти України» (заява № 6962/02) суд зазначив, що позитивним обов`язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб переконатися, що неналежне зволікання відсутнє та що система ефективна і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантії, передбаченої параграфом 1 статті 6 Конвенції. Державі належить позитивне зобов`язання організувати систему виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною як в теорії, так і на практиці, а затримка у виконанні рішення не повинна бути такою, що порушує саму сутність права.

Частиною першою статті 431 ЦПК України визначено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Згідно з пунктом 17.4 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Таким чином, видача дубліката виконавчого листа передбачена законодавством лише у разі його втрати. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист. Стягувач має повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист втрачено, подавши відповідні докази.

За частиною першою статті 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Відповідно до пункту 1 статті 21 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV (у редакції, чинній на момент відкриття виконавчого провадження) виконавчі листи та інші судові документи можуть бути пред`явлені до виконання протягом трьох років.

А згідно із статтею 22 Закону № 606-XIV строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються пред`явленням виконавчого документа до виконання. Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

Із Інформації про виконавче провадження з Автоматизованої системи виконавчих проваджень Міністерства юстиції України вбачається, що 21 жовтня 2010 року ПАТ «КБ «Експобанк» звернулося до ВДВС Феодосійського МУЮ АР Крим із заявою про примусове стягнення за виконавчим листом № 2-10138/10 у строк передбачений для пред`явлення виконавчого документа до виконання і станом на 9 квітня 2018 року виконавче провадження № 22107767 є відкритим.

В матеріалах справи відсутні будь-які відомості і такі відомості не надані заявником, що виконавчий лист повертався державним виконавцем ВДВС Феодосійського МУЮ АР Крим стягувачу.

Встановивши зазначені вище обставини, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що посилання заявника на те, що строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання пропущений, є помилковими та такими, що не відповідають матеріалам справи.

Строк пред`явлення виконавчого документа до виконання було перервано пред`явленням первісним стягувачем виконавчого листа до виконання до ВДВС Феодосійського МУЮ АР Крим і повторно перебіг вказаного строку не розпочався з огляду на незавершення виконавчого провадження та перебування листа на виконанні у цьому відділі.

Разом з тим, колегія суддів не може погодитися із висновком суду щодо відсутності доказів про втратувиконавчого листа.

Загальновідомими обставинами є той факт, що з кінця лютого 2014 року АР Крим є окупованою територією, правовий зв`язок із якою відсутній, що у свою чергу дає переконливі підстави вважати, що даний документ, який знаходився на виконанні у ВДВС Феодосійського МУЮ АР Крим, втрачено і за яким судом першої інстанції було змінено стягувача у виконавчому провадженні.

Про втрату виконавчого документа свідчить й те, що територія Автономної Республіки Крим з 20 лютого 2014 року визначається тимчасово окупованою територією відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України».

Із настанням вказаної дати на тимчасово окупованій території АР Крим діяльність державних органів, утворених відповідно до Конституції і Законів України, є неможливою.

Згідно з частинами другою, третьою статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

З огляду на вказані норми закону, акти (рішення, документи), видані виконавчими органами Російської Федерації на тимчасово окупованій території АР Крим з виконання виконавчого документа суду, виданого на виконання рішення у даній справі, були б недійсними і не створювали б правових наслідків.

Колегія суддів зауважує, що ОСОБА_3 не мав можливості надати суду першої інстанції докази звернення стягувача до ВДВС Феодосійського МУЮ АР Крим з огляду на припинення діяльності відділу з моменту окупації півострову та неможливість поштового відправлення на тимчасово окуповану територію.

Отже, враховуючи встановлений факт втрати виконавчого листа у зв`язку з окупацією АР Крим і відсутністю зносин, а також відсутністю доказів повернення виконавчого листа стягувачу у встановленому законом порядку, з огляду на те, що строк пред`явлення його до виконання не сплив, колегія суддів приходить до висновку про наявність усіх підстав для задоволення заяви ОСОБА_5 про видачу дублікату цього виконавчого документа.

За таких обставин ухваласуду першої інстанції в частині відмови у задоволенні вимог заяви про видачу дублікату виконавчого документа не відповідає матеріалам справи та вимогам статтей 260, 263 ЦПК України, вона постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, тому відповідно до вимог статті 376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового судового рішення про задоволення заяви.

Згідно пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до вимог статтей 141, 382 ЦПК України питання розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції не вирішується, оскільки спір по суті не розглядався.

Керуючись статтями 367 - 369, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 31 травня 2019 року в частині відмови у задоволенні вимог заяви про видачу дублікату виконавчого документа скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Видати дублікат виконавчого листа № 2-10138/10, виданого 6 жовтня 2010 року на виконання заочного рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 9 серпня 2010 року, яким з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Експобанк» стягнуто заборгованість в розмірі 230 956,09 грн, судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 700,00 грн та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120,00 грн, а всього загальною сумою 233 856,09 грн.

В іншій частині ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 31 травня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду.

Головуючий Н.В. Ігнатченко

Судді: С.В. Кулікова

В.І. Олійник