Справа № 452/3451/19
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

"09" грудня 2019 р. м.Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області

у складі: головуючого судді Казана І.С.,

секретаря Кафтан О.Ю.,

із участю: представника позивача адвоката Стецяк В.М.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду в місті Самборі Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, -

в с т а н о в и в:

Адвокат Стецяк В.М. в інтересах своєї довірительки ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про визнання його таким, що втратив право на користування квартирою АДРЕСА_1 . У підтвердження заявлених позовних вимог посилається на те, що позивач є власником даної житлової квартири згідно Договору дарування серії АЕК №642833 від 03.06.2002 року. Відповідач ОСОБА_2 є її сином, хоча він зареєстрований за вищезгаданою адресою, проте із 2014 року там не проживає. У зв`язку з тим, що відповідач лише формально зареєстрований у вищезгаданому будинку, а дійсно не проживає, позивач несе суттєві витрати з оплати за комунальні послуги; тому просить у судовому порядку визнати відповідача таким, що втратив право на користування цим житловим приміщенням шляхом зняття його із реєстраційного обліку вказаного місця проживання.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 в обґрунтування позовних вимог посилалася на викладені обставини у зверненні до суду, наполягала на задоволенні позову.

Відповідач на виклик в суд не з`явився, хоча повідомлялися у встановленому законом порядку про час і місце розгляду справи, із відзивом на позов не звертався, - тому суд вважав за можливе розглядати справу в його відсутності у заочному провадженні, проти чого не заперечила представник позивача.

Свідок ОСОБА_4 показав суду, що він наглядає за квартирою позивача коли вона за кордоном і дійсно відповідач за цією адресою не проживає більше року.

З`ясувавши обставини справи, заслухавши пояснення представника позивача, свідка, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити виходячи з наступного:

Главою 5 Цивільного процесуального Закону регламентовано поняття доказів, їх належність та допустимість; обов`язок доказування і подання доказів. Тому, при задоволенні позову суд виходить із засад змагальності щодо подання таких, їх дослідження та доведеності перед судом їх переконливості, диспозитивності цивільного судочинства; з аналізу представлених і наявних у цивільній справі документів.

Судом установлено, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належить житлова квартира АДРЕСА_1 згідно Договору дарування серії АЕК №642833 від 03.06.2002 року, що також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №186000284.

Відповідно до наданої відповіді відділом обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУДМС України у Львівській області відповідач зареєстрований у АДРЕСА_2 .

Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Однакове є регламентованим у п. 26 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №207 від 02.03.2016р.

У судовому засіданні як із пояснення свідка та представлених стороною позивача письмових доказів установлено, що відповідач фактично не проживає за місцем реєстрації більше одного року і лише формально залишається зареєстрованим у квартирі, що порушує право позивача вільного користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до Цивільного Закону України позивач є суб`єктом права приватної власності, де в тому числі регламентовано право використовувати належне майно; власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння, і відшкодування завданих цим збитків; захист права власності здійснюється судом.

Вслід цьому, гарантуючи захист права власності, закон надає ОСОБА_1 як власнику право вимагати усунення порушення її права. А право власника квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї та розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном; тому, враховуючи все вище наведене, суд дійшов висновку про підставність позову ОСОБА_1 про визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням та зняття його з реєстраційного обліку.

Керуючись ст. ст. 7, 10, 12, 13, 258, 263-265, 268, 280 ЦПК України, ст. 405 ЦК України, суд

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право на користування квартирою АДРЕСА_1 та зняти його з реєстраційного обліку вказаного місця проживання.

Рішення суду може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів із дня складення 12 грудня 2019 року повного судового рішення. Заочне рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідача у передбачений ст. 284 ЦПК України порядок і строк.

Суддя