Справа №2-525/2011
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2019 року м. Кременчук

Суддя Кременчуцького районного суду Полтавської області Колотієвський Олександр Олександрович, розглянувши в місті Кременчуці заяву представника Державної судової адміністрації України по довіреності Западня Ірини Василівни про поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання,-

ВСТАНОВИВ:

16 січня 2019 року на адресу Кременчуцького районного суду Полтавської області від представника ДСА України Западня Ірини Василівни надійшла заява про поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, виданого Кременчуцьким районним судом Полтавської області по справі № 2-525/2011, відповідно до якого з ОСОБА_1 присуджено до стягнення 7 гривень 50 копійок судового збору.

Відповідно до частини четвертої статті 15 Закону України "Про виконавче провадження" за рішеннями про стягнення судового збору, про накладення штрафу (як засобу процесуального примусу) стягувачем є Державна судова адміністрація України.

Частиною першою статті 12 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Постановою Кременчуцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області від 25.01.2018 року, виконавчий документ повернуто, та визначено строку повторного пред`явлення до 25.04.2018 року.

Проте вказана постанова надійшла до ДСА України 25.05.2018 року, тобто вже після закінчення строку визначеного у постанові.

Суд, дослідивши матеріали заяви, вважає що вона підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст.1 ЗУ «Про виконавче провадження» - виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень .

Відповідно до чіткої й усталеної практики Європейського Суду з прав людини (надалі - ЄСПЛ) право на суд, захищене ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі - Конвенція), було б ілюзорним, якби національні правові системи Договірних держав допускали, щоб остаточні та обов`язкові судові рішення залишалися без виконання на шкоду одній зі сторін (див. рішення від 19 березня 1997 року у справі "Горнсбі проти Греції", п. 40). Ефективний доступ до суду включає в себе право на виконання судового рішення без зайвих затримок (див. рішення у справі "Immobiliare Saffi" проти Італії", заява N 22774/93, п. 66, ECHR 1999-V).

У п. 53 цього рішення ЄСПЛ зауважив, що держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади (див. рішення у справі "Сокур проти України" (Sokur v. Ukraine), N 29439/02, від 26 квітня 2005 року, і у справі "Крищук проти України" (Kryshchuk v. Ukraine), N 1811/06, від 19 лютого 2009 року).

Крім того, враховуючи принцип судочинства, зазначений в практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суддя вважає за необхідне поновити пропущений строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання, оскільки не виконання рішення суду з підстав не зазначення частини відомостей боржника, нівелює принципи ЗУ «Про судовий збір», оскільки однією зі статей формування доходів спеціального фонду Державного бюджету країни є судовий збір

Постановою Кременчуцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області від 25.01.2018 року, виконавчий документ повернуто, та визначено строку повторного пред`явлення до 25.04.2018 року.

Проте вказана постанова надійшла до ДСА України 25.05.2018 року, тобто вже після закінчення строку визначеного у постанові.

Таким чином, строк визначений державним виконавцем для повторного пред`явлення виконавчого документу до виконання, стягувачем пропущено з підстав, які від нього не залежали, оскільки він самостійно не мав можливості отримати необхідні дані для пред`явлення виконавчого листа, тому у суду є законні підстави для поновлення пропущенного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

На підставі викладеного, керуючись ст. 433 ЦПК України, суддя,-

УХВАЛИВ:

Заяву представника Державної судової адміністрації України по довіреності Западня Ірині Василівні про поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання задовольнити.

Поновити пропущений строк на три місяці з дня отримання даної ухвали для пред`явлення до примусового виконання виконавчого документа у справі № 2-525/2011 про стягнення з ОСОБА_1 7 гривень 50 копійок витрат на ІТЗ розгляду справи.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СуддяО. О. Колотієвський