Постанова

Іменем України

24 січня 2019 року

м. Київ

справа № 465/6434/13-ц

провадження № 61-222св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі:

Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Хопти С. Ф.,

учасники справи:

позивач - публічнеакціонернетовариство «Фольксбанк»,

відповідачі: ОСОБА_4, ОСОБА_5,

особа, яка подавала апеляційну та касаційнускарги, - ОСОБА_6,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргуОСОБА_6 на ухвалуАпеляційного суду Львівськоїобласті, у складіколегіїсуддів: Струс Л. Б., Левика Я. А., Шандри М. М., від 22 листопада 2017 року у справі за позовомпублічногоакціонерноготовариства «Фольксбанк» до ОСОБА_6, ОСОБА_5 про стягненнязаборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2013 року публічне акціонерне товариство «Фольксбанк» (далі -

ПАТ «Фольксбанк», банк) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_5,

ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що 08 жовтня 2007 року між ПАТ «Фольксбанк» таОСОБА_4 було укладено кредитний договір № KF45004, згідно якого позичальник отримала грошові кошти у розмірі 65 тис. доларів США з кінцевим строком повернення до 06 жовтня 2017 року, зі сплатою 11,5% річних за користування кредитом. Позивачемумови кредитного договору виконано та наданоОСОБА_6 грошовікошти на умовах та у строк, визначенікредитним договором. З метою забезпеченнявиконаннязобов'язань за кредитним договором у той же день між банком та

ОСОБА_5 булоукладенодоговір поруки.

Посилаючись на неналежневиконанняпозичальником умов кредитного договору, внаслідокчоговиниклазаборгованість, позивач просив суд стягнути з відповідачівсолідарно на йогокористьзаборгованість за кредитним договором у розмірі 65 437,56 доларів США, щозгідноофіційного курсу НБУ становить 523 042 грн 42 коп., а такожсудовийзбір.

ЗаочнимрішеннямФранківського районного суду м. Львова, у складі судді Лозинського Б. М.,від 15 червня 2015 року позовзадоволеночастково. Стягнутосолідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ПАТ «Фольксбанк» заборгованість за кредитним договором від 08 жовтня 2007 року у розмірі

65 437,56 доларів США, щозгідноофіційного курсу НБУ

становить 523 042,42 грн. У задоволеннііншоїчастинипозовнихвимогвідмовлено. Вирішенопитання про розподілсудовихвитрат.

Рішення суду першоїінстанціїмотивованотим, щопозичальникненалежним чином виконуваласвоїзобов'язання за кредитним договором, а тому наявніпідстави для задоволення позову та стягнення з відповідачів на користьпозивачазаборгованості за кредитним договором.

Не погоджуючисьізрішенням суду першоїінстанції, ОСОБА_6, який не брав участі у справі, звернувсядо суду з апеляційноюскаргою, посилаючись на те, щосудовимрішеннямвирішенопитання про його права та обов'язки, оскількивін є співвласникомквартири, переданої в іпотеку для забезпеченнявиконання умов спірного кредитного договору. В апеляційній скарзі

ОСОБА_6 просив скасувати рішення суду першої інстанції у частині вирішення позовних вимог до ОСОБА_5

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 22 листопада 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишено без задоволення, рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що ОСОБА_6 не надавдоказів, щовін є співвласникомквартири, яка передана в іпотеку з метою забезпеченнявиконання умов спірного кредитного договору. Крім того, предметом спору у справі є стягненнязаборгованості за кредитним договором, а не зверненнястягнення на предмет іпотеки.Інші доводи апеляційноїскаргивизнані такими, щобули предметом розглядуапеляційним судом за апеляційноюскаргою ОСОБА_4, ОСОБА_5 та буливідхиленіапеляційним судом.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати ухвалуапеляційного суду та направити справу на новийрозгляд до суду апеляційноїінстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що заявника не булоповідомленоапеляційним судом про розглядсправи, чим порушено його право на судовийзахист. Апеляційний суд не дослідив доводи апеляційноїскарги, не звернувувагу на особливістьспірнихправовідносин, до якихзастосовуєтьсяпрезумпціяспільності майна, не встановивфактичніобставинисправи, відякихзалежитьправильневирішення спору.

Відзиву на касаційну скаргу не надходило.

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиноюпершоюстатті 400 ЦПК Українипід час розглядусправи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційноїскаргиправильністьзастосування судом першоїабоапеляційноїінстанції норм матеріальногочипроцесуального права і не можевстановлюватиабо (та) вважатидоведенимиобставини, що не буливстановлені в рішеннічивідкинуті ним, вирішуватипитання про достовірністьабонедостовірність того чиіншогодоказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Під час розглядусправи суди встановили, що08 жовтня 2007 року між

ПАТ «Фольксбанк» та ОСОБА_4 був укладений кредитний договір

№ KF45004, згідно умов якого позивач надав позичальнику грошові кошти

у розмірі 65 тис. доларів США з кінцевим строком погашення 06 жовтня

2017 року, зі сплатою 11,5% річних за користування кредитом.

З метою забезпечення виконання зобов`язань за зазначеним кредитним договором у той же день між банком та ОСОБА_5 було укладено договір поруки № РО 91186.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 23 лютого 2017 рокуапеляційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_5відхилено, а заочне рішення Франківського районного суду м.Львова від 15 червня 2015 року залишено без змін, доповнено абзац другий резолютивної частини наступними словами: «61 952, 82 доларів США, що еквівалентно 495 188,89 грн, - заборгованість по кредиту; 3 385,84 доларів США, що еквівалентно

27 063,02 грн, - заборгованість по відсотках; 98,90 доларів США, що еквівалентно 790,51 грн, - пеня за несвоєчасне повернення кредиту та процентів».

За змістом частини першої статті 292 ЦПК України, 2004 року, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції у оскарженій частині, апеляційний суд, на підставі доказів, які належним чином оцінені, дійшов обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_6 не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що оскарженим рішенням суду першої інстанції вирішено питання про його права та обов'язки. Посилання заявника на те, що він є співвласником предмета іпотеки, переданого на забезпечення виконання умов спірного кредитного договору, є необґрунтованими, оскільки ним не надано доказів на підтвердження права спільної власності на квартиру. Крім того, предметом спору у цій справі було стягнення заборгованості за кредитним договором, питання про звернення стягнення на предмет іпотеки судом не вирішувалося.

Інші доводи апеляційної скарги ОСОБА_6 є аналогічними доводам апеляційної скарги ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на заочне рішення Франківського районного суду м. Львова від 15 червня 2015 року, які були предметом розгляду апеляційного суду та відхилені апеляційним судом. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09 червня 2017 року касаційну скаргу ОСОБА_5, ОСОБА_4 на заочне рішення Франківського районного суду м. Львова

від 15 червня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області

від 23 лютого 2017 року визнано неподаною та повернуто заявникам. Відповідачі не позбавлені права на повторне касаційне оскарження зазначених судових рішень.

Доводикасаційноїскаргищодонеповідомленнязаявника про дату та час судового засідання та розглядсправиапеляційним судом без йогоучасті єбезпідставними, оскільки на адресу заявникаапеляційним судом було направлено повістку про виклик до суду, яка була повернута до суду у зв'язкуіззакінченнямвстановленого строку зберігання (т. 2, а. с. 145-146), Крім того, до початку розглядусправи 22 листопада 2017 року ОСОБА_6 подав до апеляційного суду заявупро розглядсправи за йоговідсутності

(т. 2, а. с. 151). Право заявника на доступ до правосуддяобмежено не було.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскарженесудове рішення - без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першоїсудової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_6залишити без задоволення.

Ухвалу Апеляційного суду Львівської областівід 22 листопада 2017 рокузалишити без змін.

Поновити виконання заочного рішення Франківського районного суду

м. Львова від 15 червня 2015 року.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Синельников

О. В. Білоконь

С. Ф. Хопта