УХВАЛА

12 грудня 2019 року

м. Київ

справа № 522/18885/16-ц

провадження № 61-21998ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Жданової В. С. розглянув касаційну скаргу Державної казначейської служби України на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 21 листопада 2018 року та постанову Одеського апеляційного суду від 05 листопада 2019 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, Головного управління національної поліції в Одеській області (далі - ГУ НП в Одеській області), Київського відділу поліції в м. Одесі Головного управління національної поліції в Одеській області (далі - Київський відділ поліції в м. Одесі ГУ НП в Одеській області), Таїровського відділення поліції Київського відділу поліції в м. Одесі Головного управління національної поліції в Одеській області (далі - Таїровське відділення поліції Київського відділу поліції в м. Одесі ГУ НП в Одеській області) про відшкодування шкоди, завданої діями працівників органів досудового розслідування,

ВСТАНОВИВ :

У жовтні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним позовом до Державної казначейської служби України, ГУ НП в Одеській області, Київського відділу поліції в м. Одесі ГУ НП в Одеській області, Таїровського відділення поліції Київського відділу поліції в м. Одесі ГУ НП в Одеській області, в якому просив стягнути з відповідачів у рахунок відшкодування моральної шкоди 44 674 грн, витрати на оплату послуг адвоката під час досудового слідства у розмірі 4 281 грн 45 коп.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 21 листопада 2018 року, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного суду від 05 листопада 2019 року, позов ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто з Державного бюджету України шляхом списання з розрахункового рахунку Державної казначейської служби України, призначеного для відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду, на користь ОСОБА_1 у рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового слідства, 44 676 грн.

Стягнуто з Державного бюджету України шляхом списання з розрахункового рахунку Державної казначейської служби України, призначеного для відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду, на користь ОСОБА_1 суму витрат на правову допомогу в розмірі 4 281 грн коп.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Встановивши, що ОСОБА_1 має право на відшкодування моральної шкоди, завданої йому незаконними діями працівників органів досудового розслідування, і що він звернувся за таким відшкодуванням у порядку, передбаченому Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду», суди дійшли до висновку про те, що завдана позивачеві моральна шкода підлягає відшкодуванню на підставі пункту 2 частини першої статті 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду» за рахунок держави.

У грудні 2019 року до суду касаційної інстанції надійшла касаційна скарга Державної казначейської служби України на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 21 листопада 2018 року та постанову Одеського апеляційного суду від 05 листопада 2019 року, в якій заявник просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 .

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, містяться у статті 129 Конституції України, відповідно до якої основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України встановлено, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Пунктом першим частини шостої статті 19 ЦПК України передбачено, що для цілей цього Кодексу малозначними справами є, зокрема, справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом позову ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, ГУ НП в Одеській області, Київського відділу поліції в м. Одесі ГУ НП в Одеській області, Таїровського відділення поліції Київського відділу поліції в м. Одесі ГУ НП в Одеській області є відшкодування моральної шкоди, тобто ціна позову у загальному розмірі становить 44 674 грн, яка станом на 01 січня 2019 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 921 грн ? 100 = 192 100 грн), а тому справа № 522/18885/16-ц є малозначною згідно з наведеними приписами ЦПК України.

Касаційна скарга не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

При цьому Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Вказівка в резолютивній частині постанови Одеського апеляційного суду від 05 листопада 2019 року про можливість її оскарження до Верховного Суду, не є підставою для відкриття касаційного провадження судом касаційної інстанції, оскільки оскаржуване судове рішення ухвалене в малозначній справі.

Пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України встановлено, що суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» від 19 грудня 1997 року).

З огляду на викладене, у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Державної казначейської служби України на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 21 листопада 2018 року та постанову Одеського апеляційного суду від 05 листопада 2019 року слід відмовити з підстав, встановлених пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України.

Керуючись частиною шостою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Державної казначейської служби України на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 21 листопада 2018 року та постанову Одеського апеляційного суду від 05 листопада 2019 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, Головного управління національної поліції в Одеській області, Київського відділу поліції в м. Одесі Головного управління національної поліції в Одеській області, Таїровського відділення поліції Київського відділу поліції в м. Одесі Головного управління національної поліції в Одеській області про відшкодування шкоди, завданої діями працівників органів досудового розслідування, відмовити.

Суддя В. С. Жданова