Постанова

Іменем України

09 грудня 2019 року

м. Київ

справа № 487/2809/16-ц

провадження № 61-15273св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Журавель В. І. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Русинчука М. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

за зустрічним позовом;

позивач - ОСОБА_2 ,

відповідачі: ОСОБА_1 , товариство з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк», публічне акціонерне товариство «Дельта Банк»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_2 на постанову апеляційного суду Миколаївської області від 23 січня 2018 року у складі колегії суддів: Базовкіної Т. М., Кушнірової Т. Б., Яворської Ж. М.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

На обґрунтування своїх вимог зазначала, що з 08 червня 2004 року вона перебуває у шлюбі з відповідачем, під час якого придбано нерухоме майно, а саме: житловий будинок АДРЕСА_1 та квартиру АДРЕСА_2 .

Посилаючись на те, що вказане майно є спільним сумісним майном подружжя та, виходячи з рівності часток подружжя, просила здійснити поділ спірного майна та визнати за нею право власності на Ѕ його частину.

10 червня 2016 року ОСОБА_2 подав зустрічний позов до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, у якому просив визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , а за ним - на квартиру АДРЕСА_2 , припинити договір іпотеки зазначеної квартири із застосуванням наслідків припинення іпотеки шляхом припинення заборон, які накладені та зареєстровані у зв`язку з його укладенням, посилаючись на положення статті 49 Закону України «Про іпотеку».

Ухвалами Заводського районного суду м. Миколаєва від 10 червня 2016 року та 02 серпня 2016 року до участі у справі в якості співвідповідачів залучено товариство з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» (далі - ТОВ «Український промисловий банк») та публічне окціонерне товариство «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк»).

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 15 серпня 2016 року у складі судді Щербини С. В. у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 .

Припинено іпотеку квартири АДРЕСА_2 за договором іпотеки, посвідченим приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Літвінчук А. А. та зареєстрованим 05 червня 2008 року у реєстрі № 3497.

Зобов`язано будь-яку державну нотаріальну контору м. Миколаєва або будь-якого приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу зняти заборони з належної на праві власності ОСОБА_2 квартири АДРЕСА_2 , які накладені та зареєстровані у зв`язку з укладенням договору іпотеки, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Літвінчук А.А. та зареєстрованого 05 червня 2008 року у реєстрі № 3497, заборона на відчуження зареєстрована 05 червня 2008 року за реєстровим № 97.

В частині вимог ОСОБА_2 про визнання за ним права власності відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 3 445 грн судового збору.

Додатковим рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 06 листопада 2017 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 3 445 грн.

Суд першої інстанції, задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_2 , виходив із того, що спірний будинок та квартира, придбані сторонами у період шлюбу, є їх спільною сумісною власністю і їх частки у ньому є рівними, а тому зазначене майно підлягає поділу шляхом визнання за ОСОБА_1 права власності на будинок, а у власності ОСОБА_2 залишається квартира.

Вирішуючи питання про припинення іпотеки на спірну квартиру та застосовуючи наслідки припинення іпотеки, суд першої інстанції виходив із того, що оскільки предмет іпотеки пройшов процедуру прилюдних торгів, які визнані такими, що не відбулися, результати торгів сторони не оспорювали, виконавчий документ щодо звернення стягнення на квартиру, яка є предметом іпотеки, повернуто стягувачу і банк у встановлений законом строк своїм правом залишити за собою предмет іпотеки не скористався, тому подальше утримання майна під забороною безпідставне.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою апеляційного суду Миколаївської області від 23 січня 2018 року заочне рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 15 серпня 2016 року скасовано в частині вирішення зустрічного позову щодо припинення іпотеки та застосування наслідків її припинення та ухвалено в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «дельта Банк» 7 579 грн судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвалюючи нове рішення про відмову в задоволенні зустрічних позовних вимог в частині припинення іпотеки та застосування наслідків її припинення, апеляційний суд виходив із того, що виконавчий напис щодо звернення стягнення на передане в іпотеку майно перебуває на повторному примусовому виконанні в органах державної виконавчої служби, договірні зобов`язання за кредитним договором ОСОБА_2 не виконані, заборгованість, розмір якої є значним, не погашена, а тому підстави для припинення іпотеки відсутні.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

Не погодившись із таким вирішенням спору, ОСОБА_2 подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального і порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення, справу передати на новий розгляд до апеляційного суду.

Касаційна скарга свідчить про те, що постанова апеляційного суду оскаржується лише в частині вирішення зустрічного позову, в іншій частині не оскаржується, тому в касаційному порядку не переглядається (частина перша статті 400 ЦПК України).

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга ОСОБА_2 аргументована тим, що суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції про задоволення його вимог в частині припинення іпотеки на спірну квартиру та застосування наслідків її припинення, й, відмовляючи в задоволенні вимог в цій частині, дійшов такого висновку з порушенням вимог частини третьої статті 49 та статті 17 Закону України «Про іпотеку», оскільки сторони в договорі мають діяти добросовісно і банк відповідно до договору обрав спосіб захисту своїх прав шляхом стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки, тому боржник має право очікувати погашення заборгованості за рахунок предмета іпотеки до спливу строку кредитного договору.

Відмова банку від погашення заборгованості за рахунок отримання іпотечного майна порушує принцип рівності прав та обов`язків кредитора і боржника та штучно призводить до збільшення заборгованості за кредитом.

Відзив/заперечення на касаційну скаргу

ПАТ «Дельта Банк» подало відзив, у якому просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін, яке ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 14 травня 2018 року відкрито касаційне провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ТОВ «Український промисловий банк», ПАТ «Дельта Банк» про поділ майна подружжя, визнання права власності на майно, припинення іпотеки та застосування наслідків припинення іпотеки.

Витребувано із Заводського районного суду м. Миколаєва зазначену справу.

Зупинено виконання постанови апеляційного суду Миколаївської області від 23 січня 2018 року.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що 05 червня 2008 року між ТОВ «Український промисловий банк» (банк) та ОСОБА_2 (позичальник) укладений кредитний договір №90-0041020/ФКВ-08, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 90 000,00 доларів США на строк 180 місяців за умови їх повернення частинами згідно графіку, оплати процентів за користування кредитними коштами та комісій.

На забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 05 червня 2008 року між ТОВ «Український промисловий банк» та ОСОБА_2 укладено договір іпотеки, відповідно до якого останній передав в іпотеку банку квартиру АДРЕСА_2 . Зазначений договір посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Літвінчук А. А. та зареєстрований в реєстрі за № 3497.

Згідно з договором про передачу активів та кредитних зобов`язань ТОВ «Український промисловий банк» на користь ПАТ «Дельта Банк», із внесеними змінами та доповненнями, укладеним між ПАТ «Дельта Банк», ТОВ «Український промисловий банк» та Національним банком України, права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами ТОВ «Український промисловий банк» перейшли (відступають) до ПАТ «Дельта Банк», у тому числі й права вимоги за кредитним та іпотечним договорами, укладеними з ОСОБА_2 .

У зв`язку з виникненням в ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором від 05 червня 2008 року №90-0041020/ФКВ-08 у розмірі 832 510,97 грн за період із 01 липня 2010 року до 15 листопада 2011 року, ПАТ «Дельта Банк» звернулося до приватного нотаріуса про видачу виконавчого напису про звернення стягнення на предмет іпотеки.

02 лютого 2012 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кондратюк В. С. вчинено виконавчий напис № 78, яким звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_2 .

Виконавчий напис передано до примусового виконання до Центрального ВДВС ММУЮ.

05 квітня 2013 року, 13 травня 2013 року та 03 липня 2013 року призначались прилюдні торги з реалізації квартири, яка є предметом іпотеки, та у зв`язку з відсутністю зареєстрованих покупців прилюдні торги не відбулися, при цьому стартова ціна на предмет іпотеки була двічі знижена, результати торгів сторони не оспорювали.

09 липня 2013 року старший державний виконавець Центрального ВДВС ММУЮ направив на адресу ПАТ «Дельта Банк» повідомлення про те, що торги арештованого майна - квартири АДРЕСА_2 не відбулися з пропозицією про залишення за собою нереалізованого майна в рахунок часткового погашення боргу за виконавчим написом № 78.

09 липня 2013 року ПАТ «Дельта Банк» направив лист на адресу Центрального ВДВС ММУЮ, в якому зазначив, що банківська установа не має можливості залишити за собою нереалізоване нерухоме майно.

Постановою від 17 липня 2013 року старший державний виконавець Центрального ВДВС повернув виконавчий напис № 78, виданий 02 лютого 2012 року про звернення стягнення на квартиру, стягувачеві.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги та скасування оскаржуваного судового рішення.

Суд перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Наведені в касаційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом апеляційної інстанціїнорм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Предметом касаційного оскарження є постанова апеляційного суду про відмову в задоволенні зустрічного позову в частині припинення іпотеки та застосування наслідків її припинення. Рішення суду першої інстанції в частині основного позову і зустрічного про поділ майна не оскаржувалось в апеляційному порядку і не перевірялось апеляційним судом, а тому в касаційному порядку також в цій частині не переглядається.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Підстави припинення іпотеки передбачені статтею 17 Закону України «Про іпотеку».

Згідно зі статтею 17 вищевказаного Закону іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її; з інших підстав, передбачених цим Законом.

За змістом частин першої та третьої статті 49 Закону України «Про іпотеку» (в редакції, чинній на час проведення прилюдних торгів) протягом десяти днів з дня оголошення прилюдних торгів такими, що не відбулися, іпотекодержателі та інші кредитори боржника відповідно до пріоритету їх зареєстрованих вимог мають право придбати предмет іпотеки за початковою ціною шляхом заліку своїх забезпечених вимог в рахунок ціни майна. Якщо іпотекодержатель не скористався правом, передбаченим частиною першою цієї статті, за результатами третіх прилюдних торгів, іпотека може бути припиненою за рішенням суду.

Апеляційний суд установив, щопісля повернення у липні 2013 року старшим державним виконавцем ПАТ «Дельта Банк» виконавчого напису № 78 про звернення стягнення на предмет іпотеки через відмову останнього від пропозиції залишити за собою нереалізоване нерухоме майно в рахунок часткового погашення заборгованості, що виникла за період із 01 липня 2010 року до 15 листопада 2011 року, і становить 832 510,97 грн завказаним виконавчим написом, стягувач неодноразово пред`являв виконавчий напис до виконання, оскільки заборгованість, розмір якої є значний, за кредитним договором боржником не сплачена.

Виходячи зі встановлених фактичних обставин та з підстав, передбачених вищевказаними нормами матеріального права, суд апеляційної інстанції правильно відмовив у задоволенні зустрічних позовних вимог про припинення іпотеки та застосування наслідків її припинення, оскільки підстави, передбачені законом для їх задоволення відсутні.

Доводи касаційної скарги про те, що відмова банку від погашення заборгованості за рахунок отримання іпотеки порушує принцип рівності прав та обов`язків кредитора і боржника та штучно призводить до збільшення заборгованості за кредитом, колегія суддів відхиляє, оскільки банк після повернення державною виконавчою службою виконавчого напису № 78, виданого 02 лютого 2012 року про звернення стягнення на предмет іпотеки, неодноразово пред`являв вказаний виконавчий напис до примусового виконання, та який на час розгляду справи перебуває в державній виконавчій службі на виконанні, ОСОБА_2 свої зобов'язання за кредитним договором не виконав, заборгованість не сплатив.

Інші доводи касаційної скарги не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та висновку апеляційної інстанції, обґрунтовано викладеного у мотивувальній частині судового рішення, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками суду.

Згідно з положеннями статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

За правилами статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшла висновку про залишення без задоволення касаційної скарги та залишення без змін постанови апеляційного суду Миколаївської області від 23 січня 2018 року, оскільки судове рішення є законним та обґрунтованим.

Ураховуючи, що ухвалою Верховного Суду від 14 травня 2018 року зупинено виконання постанови апеляційного суду Миколаївської області від 23 січня 2018 року до закінчення касаційного провадження у справі, тому виконання зазначеного рішення на підставі частини третьої статті 436 ЦПК України підлягає поновленню.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 416, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову апеляційного суду Миколаївської області від 23 січня 2018 року залишити без змін.

Поновити виконання постанови апеляційного суду Миколаївської області від 23 січня 2018 року.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Журавель

Н. О. Антоненко

М. М. Русинчук