Справа № 216/403/16-ц
Провадження № 2-п/216/41/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.12.2019 місто Кривий Ріг

Дніпропетровської області

Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі головуючого - судді Онопченка Ю.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Риженко А.О.,

представника відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 8 заяву представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Бражника Дениса Сергійовича про перегляд заочного рішення Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 жовтня 2016 року у цивільній справі № 216/403/16-ц за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «Правекс-банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Заочним рішенням Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 жовтня 2016 року позов публічного акціонерного товариства комерційного банку «Правекс-банк» (далі ПАТ КБ «Правекс-банк») було задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Правекс-банк» заборгованість за кредитним договором № 3716-005/07Р від 19.07.2007 року в розмірі 28 480,26 доларів США. Стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Правекс-банк» судовий збір у розмірі 9 461 грн 60 коп., тобто по 4 730 грн 80 коп. з кожного.

28 жовтня 2019 року представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Бражник Д.С. звернувся до суду з заявою про перегляд указаного заочного рішення, посилаючись на те, що відповідач не був належним чином повідомлений про розгляд справи, що позбавило його права на захист. Крім того, вважає заочне рішення суду незаконним, оскільки відповідач фактично був позбавлений можливості брати участь у змагальному процесі та довести безпідставність позову. Разом з тим просив поновити строк на подання заяви про перегляд заочного рішення, тому що його повний текст було отримано лише 22.10.2019 року.

Ухвалою суду від 29.10.2019 року прийнято заяву до розгляду та призначено до судового розгляду.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 заяву підтримав та просив її задовольнити.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце засідання повідомлялись належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомили, що відповідно до положень ч. 1 ст. 287 ЦПК України не перешкоджає розгляду заяви.

Заслухавши пояснення представника відповідача ОСОБА_1 , вивчивши заяву та оцінивши надані докази, а також дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява задоволенню не підлягає з таких підстав.

Згідно із ч. 1 ст. 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Пунктом 2 ч. 3 ст. 287 ЦПК України визначено, що у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзиву на позовну заяву з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, за змістом наведених положень закону скасування заочного рішення суду можливе лише за наявності двох умов, однією з яких є поважність причини неявки в судове засідання, про які відповідач не зміг завчасно повідомити.

При цьому поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов`язані з перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

Водночас саме по собі з`ясування причин неявки не може бути самостійною підставою для скасування заочного рішення. Для цього відповідач має навести реальні докази, які мають суттєве значення для повного та всебічного встановлення обставин справи в їх сукупності, не були досліджені в судовому засіданні та можуть призвести до ухвалення рішення, протилежного заочному повністю або частково, або до його зміни. Тобто, якщо б ці докази, які підтверджують істотні для справи обставини, були наявні в матеріалах справи під час її розгляду, то у справі було б ухвалено інше рішення.

З огляду на наведене лише наявність таких двох обставин в сукупності є підставою для скасування заочного рішення та призначення справи до нового розгляду за правилами загального чи спрощеного провадження, а за відсутності хоча б однієї з них - заочне рішення скасуванню не підлягає.

Разом з тим частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом встановлено, що з серпня 2007 року відповідач ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на що, зокрема, звертає увагу й представник відповідача в цій заяві.

Разом з тим в указаному кредитному договорі (станом на липень 2007 року) та позовній заяві місцем проживання відповідача ОСОБА_2 зазначено адресу: АДРЕСА_2 .

Як випливає з матеріалів справи направлені відповідачеві саме за останньою адресою повідомлення про призначення судового засідання на 11.05.2016 року, копії ухвали про відкриття провадження у справі та позовної заяви з додатками були отримані особисто ОСОБА_2 , що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а. с. 30).

За таких обставин суд вважає, що відповідач ОСОБА_2 був належним чином повідомлений про вказане судове засідання та обізнаний про розгляд судом справи за його участю.

При цьому всі наступні виклики до суду направлялись ОСОБА_2 за обома зазначеними вище адресами, однак повертались до суду з відміткою про закінчення терміну зберігання (хоча листоношею залишались відповідні повідомлення), що фактично свідчить про небажання відповідача їх отримувати (а. с. 44-45, 46-48, 56-57, 58-59).

Таким чином, доводи заяви про направлення судом повісток ОСОБА_2 не за місцем реєстрації останнього спростовуються вказаними матеріалами справи.

Згідно із ч. 5 ст. 74 ЦПК України (у редакції, чинній на час розгляду справи) у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.

Встановлена судом адреса місця проживання відповідача також підтверджується матеріалами заяви про перегляд заочного рішення, отже, останній був належним чином повідомлений про розгляд справи відповідно до вимог цивільного процесуального законодавства.

Крім того, відповідно до вимог ст. 77 ЦПК України (у редакції, чинній на час розгляду справи) сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов`язані повідомити суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місяця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Однак відповідач жодного разу за весь час розгляду справи не повідомив суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи та про причини неявки в судове засідання, тому вважається, що судові повістки доставлені, а відповідач не з`являвся без поважних причин.

Разом з тим наведені заявником обставин, що, на його думку, мають суттєве значення для справи та не були досліджені в судовому засіданні, зокрема відсутність належних доказів надання відповідачеві кредиту та не направлення банком вимоги про сплату боргу за кредитним договором поручителю, повністю спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, які були безпосередньої досліджені судом у судовому засіданні.

З огляду на наведне суд вважає, що підстави для скасування заочного рішення відсутні, оскільки ОСОБА_2 не з`являвся в судові засідання та не повідомляв про причини неявки, а також не подав відзиву на позовну заяву без поважних причин і докази, на які він посилається, не мають істотного значення для правильного вирішення справи, тобто не свідчать про можливість ухвалення іншого рішення, протилежного заочному, тому в задоволенні заяви слід відмовити.

При цьому суд бере до уваги, що ОСОБА_2 був обізнаний про наявність такого позову, про зміну свого місця проживання суд не повідомив, направлену йому копію заочного рішення суду від 07.10.2016 року також не отримав, у грудні 2017 року в примусовому порядку сплатив стягнутий з нього вказаним рішенням судовий збір, що в черговий раз підтверджує його обізнаність про існування такого заочного рішення, однак за правовою допомогою звернувся фактично лише через три роки після ухвалення рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 287, 288, 353 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Заяву представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Бражника Дениса Сергійовича про перегляд заочного рішення Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 жовтня 2016 року у цивільній справі № 216/403/16-ц за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «Правекс-банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості залишити без задоволення.

Роз`яснити відповідачу, що заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України, шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дати постановлення цієї ухвали.

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.В. Онопченко