Провадження № 2/428/723/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2019 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області в складі:

головуючого судді Посохова І.С.,

за участю секретаря судового засідання Колядінцевої П.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сєвєродонецьку Луганської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання відмови від прийняття спадщини недійсною, встановлення факту постійного проживання на час смерті спадкодавця та визнання права власності в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовом до ОСОБА_3 про визнання відмови від прийняття спадщини недійсною, встановлення факту постійного проживання на час смерті спадкодавця та визнання права власності в порядку спадкування за законом.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати - ОСОБА_4 . Після смерті матері відкрилась спадщина на квартиру АДРЕСА_1 , яка належала на праві спільної сумісної власності ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Згідно із свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 16.05.2018 року 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 , яка належала на праві власності ОСОБА_4 , згідно з її заповітом від 30.09.1999 року, отримав син позивача - ОСОБА_3 .

Чоловік матері - ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Єдиною спадкоємицею за померлим першої черги за законом була його дружина - ОСОБА_4 , інших спадкоємців у ОСОБА_5 не було, заповіту вітчим не залишив.

Мати ОСОБА_4 та її чоловік ОСОБА_5 мешкали разом у квартирі АДРЕСА_1 . Мати позивача була зареєстрована у власній квартирі, вітчим, ОСОБА_5 , був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 . Оскільки ОСОБА_4 (спадкоємець) постійно проживала разом із спадкодавцем ( ОСОБА_5 ) на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, згідно з вимогами ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України.

Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 15.09.2016 року Кремінською державною нотаріальною конторою Луганської області була відкрита спадкова справа № 145/2016.

За життя бажанням матері було залишити свою власність онукам, ОСОБА_8 та ОСОБА_3 дітям позивача. Після смерті чоловіка у вересні 2016 року мати позивача подала заяву до Кремінської державної нотаріальної контори про відмову від прийняття спадщини ОСОБА_5 на користь онука - ОСОБА_8 , оскільки помилково вважала, що він має право на спадщину за законом. Вимог Цивільного кодексу України мати позивача - літня, дуже хвора, мало освічена людина не знала, тому написала заяву про відмову від спадщини чоловіка на користь свого онука, бо помилково вважала, що він є його спадкоємцем. Оскільки ОСОБА_8 рідний онук ОСОБА_4 та не є родичем спадкодавця, ОСОБА_5 , постановою від 14.02.2017 року № 34/02-31 виконуючий обов`язки державного нотаріуса Кремінської державної нотаріальної контори Меренков Ю.В. відмовив ОСОБА_8 у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_9 .

Стан здоров`я матері позивача, яка страждала на ішемічну хворобу серця, гіпертонію та діабет, після смерті вітчима, різко погіршився, вона потребувала стороннього догляду, оскільки не могла сама себе обслуговувати, практично не виходила з дому, бо їй важко було ходити. З червня 2016 року та на час смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 позивач постійно проживав разом із матір`ю за адресою: АДРЕСА_3 . Позивач вважає, що спадщину він прийняв, оскільки постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Позивач є єдиним спадкоємцем ОСОБА_4 першої черги спадкоємців за законом відповідно до статті 1261 Цивільного кодексу України.

Отримати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 , яка є єдиною спадкоємицею майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 чоловіка, позивач не може, оскільки не є спадкоємцем за ОСОБА_5 , після смерті матері спадкові справи знаходяться у приватного нотаріуса Сєвєродонецького міського нотаріального округу Глаговської О.В., після смерті вітчима у Кремінській державній нотаріальній конторі та постановою приватного нотаріуса Сєвєродонецького міського нотаріального округу Глаговською О.В. від 1.08.2018 року позивачу відмовлено у вчиненні нотаріальної дії.

Оскільки ОСОБА_4 була єдиною спадкоємицею за законом майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 та постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, то вона вважається такою, що прийняла спадщину. Право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 , яка належала померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 , перейшло до його спадкоємця - ОСОБА_4 . Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 право власності на спадкове майно, яке не охоплено заповітом, перейшло до позивача, ОСОБА_1 .

В своїй позовній заяві позивач просив суд: визнати відмову ОСОБА_4 від прийняття спадщини за померлим ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 на користь онука, ОСОБА_8 недійсною; встановити факт, що має юридичне значення, що ОСОБА_1 постійно проживав разом із ОСОБА_4 з червня 2016 року та на час смерті ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_3 ; визнати право власності ОСОБА_1 на спадкове майно - 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 , яке належало померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , спадкоємиці за померлим ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 .

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, доводи викладені у позові підтвердив, просив їх задовольнити.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 позовні вимоги визнала, проти задоволення позову не заперечувала.

На підставі клопотання позивача ОСОБА_1 , яке було задоволено судом, у судовому засіданні було допитано свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .

У судовому засіданні свідок ОСОБА_10 пояснила, що з представником відповідача ОСОБА_2 вона товаришує давно. З її слів, вона знає, що у неї у місті мешкає свекруха. Вона ходила до них у гості в однокімнатну квартиру за адресою АДРЕСА_3 . Там бачила бабусю - ОСОБА_4 , яка постійно мешкала за даною адресою. До цього вона мешкала з чоловіком, а потім після його смерті сама.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_11 пояснив, що мати позивача ОСОБА_4 раніше їздила у с. Боровеньки. 4-5 років тому вона перестала їздити. Мешкала ОСОБА_4 з дядьком ОСОБА_5. Дядько Лев помер 2-3 роки тому назад та позивач став їздити у місто Сєвєродонецьк до матері. Позивач казав, що матір мешкає у Сєвєродонецьку по вул . Донецькій , поруч з « Континентом» . А коли матір зовсім занедужала, позивач переїхав до неї мешкати. Проживала мати позивача разом із своїм чоловіком ОСОБА_5 до його смерті. У них у квартирі він жодного разу не був.

Вислухавши позивача, представника відповідача, допитавши свідків, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

У судовому засіданні встановлено, що згідно з копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 09.01.1976 Сєвєродонецьким відділом ЗАГС Ворошиловградської області, ОСОБА_1 (російською мовою) народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що зроблено відповідний актовий запис № 496. Батьком дитини записаний ОСОБА_12 (російською), матір`ю - ОСОБА_4 .

Згідно з копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 , виданого 06.11.1982 Боровенською сільською радою Кремінського району Ворошиловградської області, ОСОБА_5 (російською) та ОСОБА_4 (російською) уклали шлюб 06.11.1982 року, актовий запис № 15. Прізвища після укладення шлюбу: чоловіка - ОСОБА_5 , дружини - ОСОБА_4 .

Згідно з копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого 24.07.1990 Сєвєродонецьким міським ЗАГС Луганської області, ОСОБА_8 (російською) народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , актовий запис № 999. Батьком дитини записаний ОСОБА_1 (російською), матір`ю - ОСОБА_13 (російською).

Згідно з копією свідоцтва про право власності на житло від 22.02.1994, виданого Житлово-комунальною конторою концерну «Луганськбуд», квартира розташована за адресою: АДРЕСА_3 , належить на праві приватної спільної власності ОСОБА_4 (російською) та ОСОБА_5 (російською).

Згідно з копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Сєвєродонецького міського управління юстиції у Луганській області, ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , актовий запис № 476.

Згідно з копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 , виданого Сєвєродонецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області, ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис № 1067.

Згідно з копією постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 01.08.2018, приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу Глаговською О.В. відмовлено у здійсненні нотаріальної дії ОСОБА_1 про засвідчення справжності підпису на заяві про прийняття спадщини за законом після померлого ОСОБА_9 , у зв`язку з тим, що він пропустив шестимісячний строк для прийняття спадщини з дня смерті спадкодавця, передбачений ст. 1270 ЦК України.

Згідно з копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 16.05.2018, посвідченого приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу Глаговською О.В., спадкоємцем зазначеного у заповіті майна ОСОБА_4 , а саме 1/2 частки квартири АДРЕСА_1 , є її онук ОСОБА_3 .

Як вбачається з копії заяви ОСОБА_4 від 13.09.2016, підпис якої засвідчений приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу Малаховим С.О., ОСОБА_4 відмовилась від прийняття спадщини після померлого ОСОБА_5 на користь ОСОБА_8 .

Згідно з копією постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 34/02-31 від 14.02.2017, виконуючим обов`язки державного нотаріуса Кремінської державної нотаріальної контори державним нотаріусом Рубіжанської державної нотаріальної контори Меренковим Ю.В. ОСОБА_8 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_9 , у зв`язку з тим, що ОСОБА_8 не є спадкоємцем передбаченим ст. 1261-1266 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 2 ст. 1274 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги.

Відповідно до ч. 5 ст. 1274 ЦК України відмова від прийняття спадщини може бути визнана судом недійсною з підстав, встановлених статтями 225, 229-231 і 233 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 229 ЦК України якщо особа, яка вчинила правочин помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

З досліджених в судовому засіданні письмових матеріалів справи судом вбачається, що після смерті матері позивача ОСОБА_4 відкрилась спадщина у вигляді 1/2 частки квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 , яка на праві приватної спільної власності належала ОСОБА_4 та її чоловікові ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після смерті останнього вказана 1/2 частка квартири мала бути прийнята у спадщину його дружиною ОСОБА_4 як спадкоємцем за законом першої черги.

Однак ОСОБА_4 , помилково вважаючи, що її онук ОСОБА_8 є спадкоємцем померлого ОСОБА_5 , відмовилась від прийняття спадщини після померлого ОСОБА_9 на користь ОСОБА_8 .

Проте суд зазначає, що ОСОБА_4 , як спадкоємець за законом, мала право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом. Водночас, ОСОБА_4 відмовилась від прийняття спадщини після померлого ОСОБА_9 на користь ОСОБА_8 , який не є його спадкоємцем за законом і на нього не розповсюджуються норми ст. 1261-1266 ЦК України.

Отже, ОСОБА_4 , вчиняючи правочин у вигляді відмови від прийняття спадщини після померлого чоловіка, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, а саме відмовилася від прийняття спадщини на користь особи, яка не є його спадкоємцем за законом, а тому, на думку суду, цей правочин має бути визнаний недійсним з підстав, визначених ч. 1 ст. 229 ЦК України.

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Частиною 1 статті 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

З досліджених у судовому засіданні матеріалів справи та показань свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 судом встановлено, що позивач постійно проживав разом зі своєю матір`ю ОСОБА_4 з червня 2016 року та по день смерті останньої, тобто відповідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину.

Доказами, які свідчать про обставини прийняття спадщини ОСОБА_1 , тобто про проживання спадкодавця ОСОБА_4 на момент смерті зі спадкоємцем ОСОБА_1 , а саме ІНФОРМАЦІЯ_1 , у квартирі АДРЕСА_1 , є показання свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які допитані у судовому засіданні. Показання цих свідків суд вважає належними та допустимими доказами, оскільки вони стосуються предмету доказування та отримані безпосередньо судом. При цьому підстав, за яких суд повинен вважати показання свідків недостовірними, не вбачається, а тому суд вважає ці показання достатніми як докази, на підтвердження факту якого їх подано позивачем.

Отже, судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 фактично прийняв спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_4 , але вчасно не оформив у встановленому законом порядку своїх спадкових прав та позбавлений можливості захистити своє право власності у позасудовому порядку.

За таких обставин суд вважає, що факти, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування своїх позовних вимог є достовірними, підтверджені письмовими доказами та показаннями свідків, наданими в судовому засіданні, а тому вважає позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує, що даний спір виник виключно внаслідок дій позивача, яким судових витрат до відшкодування заявлено не було. Отже, стягнення судових витрат з відповідача на користь позивача в даному випадку буде несправедливим.

Керуючись ст. 12, 13, 81, 141, 206, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання відмови від прийняття спадщини недійсною, встановлення факту постійного проживання на час смерті спадкодавця та визнання права власності в порядку спадкування за законом задовольнити.

Визнати відмову ОСОБА_4 від прийняття спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 на користь її онука ОСОБА_8 недійсною.

Встановити факт проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з ОСОБА_4 з червня 2016 року по день смерті ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_1, за адресою: АДРЕСА_3 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності в порядку спадкування з законом на 1/2 частку квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , яка належала померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 як спадкоємиці ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення може бути оскаржено до Луганського апеляційного суду Луганської області через Сєвєродонецький міський суд шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

- позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 ;

- відповідач: ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 ;

- представник відповідача: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_8 .

Суддя І. С. Посохов