У Х В А Л А

16 липня 2019 року Оболонський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Шевчука А.В.,

при секретарях: Когутко В.В., Мушкетик І.В.

за участі: заявника ОСОБА_1 , представника заявника ОСОБА_2 ,

стягувача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_3 , Головний державний виконавець Оболонського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Фещенко Ірина Ігорівна на бездіяльність та рішення державного виконавця,

в с т а н о в и в:

У березні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність та рішення Головного державного виконавця Оболонського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Фещенко І.І. щодо вручення скаржнику постанов від 23.02.2018 року, 04.01.2019 року про встановлення тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами у виконавчому провадженні №50030816, а також просив визнати протиправними і скасувати вказані постанови.

В обґрунтування своїх вимог скаржник посилається на те, що державним виконавцем Оболонського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Фещенко І.І. у виконавчому провадженні №50030816 винесено постанови про встановлення тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами, однак копії вказаних постанов не направлені боржнику. Про винесення оскаржуваних постанов скаржник довідався лише 20.02.2019 року, а отримав 28.03.2019 року після письмового звернення про отримання документів.

Крім того, ОСОБА_1 зазначає, що він працює і працював водієм, надає послуги з перевезення речей автомобільним транспортом та зареєстрований в установленому законом порядку як фізична особа-підприємець, а тому встановлення обмеження у праві керування транспортними засобами позбавляє не лише його основного законного джерела засобів існування, а відповідно можливості сплачувати аліменти та погашати існуючий борг. При цьому, вказує, що в даний час регулярно сплачує аліменти.

В судовому засіданні заявник та представник заявника підтримали подану скаргу, просили задовольнити вимоги.

ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечила проти скарги вказуючи про те, що ОСОБА_1 є злісним неплатником аліментів і лише постанови про тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами посприяли хоч якомусь зрушенню та мінімальним проплатам боржника за аліментними зобов`язаннями. ОСОБА_3 погоджується, що дані обмеження позбавлять можливості дитину отримувати аліменти з діяльності ОСОБА_1 пов`язаної із наданням послуг перевезення автомобільним транспортом, однак вважає їх дієвим способом спонукати неплатника аліментів до виконання зобов`язань.

Після оголошеної перерви сторони в судове засідання не з`явились, подали до суду заяви про завершення розгляду скарги за їх відсутності.

Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду (ч.ч.1, 2 ст. 450 ЦПК України).

За таких обставин, суд вважає можливим продовжити та завершити розгляд скарги за відсутності осіб, які не з`явилися в судове засідання на підставі наявних доказів у справі.

Вислухавши пояснення скаржника та його представника, стягувача, дослідивши матеріали скарги та матеріали у справі, суд встановив наступне.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає зокрема, обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби.

Судом встановлено, що на примусовому виконанні Оболонського РВ ДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві перебуває виконавчий лист №2/2605/6428 від 19.11.2012 року виданий Оболонським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ј частини з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16.10.2012 року до її повноліття.

Постановою Головного державного виконавця Оболонського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Фещенко І.І. від 23.02.2018 року встановлено тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі. В установлені законом строки постанова боржникові не направлялась.

Постановою від 04.01.2019 року Головного державного виконавця Оболонського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Фещенко І.І. встановлено тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі. В установлені законом строки постанова боржникові не направлялась.

Відповідно до відповіді від 06.06.20019 року №2364/125/31/5/02-2019 Управління інформаційно-аналітичної підтримки ГУ НП у м. Києві інформація про встановлення тимчасового обмеження ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами на підставі постанови від 23.02.2018 року ВН №50030816 перебуває на обліку ІПС «Інформаційний портал Національної поліції України» з 14.09.2018 року.

Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на час винесення оскаржуваної постанови), виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 2 ч. 9 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на час винесення оскаржуваної постанови від 23.02.2018 року), передбачено, що за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців (за чотири місяці - в редакції, чинній на час винесення оскаржуваної постанови від 04.01.2019 року), державний виконавець виносить вмотивовану постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Постанови, зазначені у пунктах 1-4 цієї частини, надсилаються сторонам для відома не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Постанови, зазначені у пунктах 1-4 цієї частини, направляються до виконання відповідними органами після закінчення строку, визначеного частиною п`ятою статті 74 цього Закону, для оскарження рішення, дії виконавця, якщо рішення, дії виконавця не були оскаржені.

У разі оскарження рішення, дії виконавця, постанови, зазначені у пунктах 1-4 цієї частини, якщо їх не скасовано, підлягають виконанню відповідними органами після розгляду справи відповідним судом.

При цьому, частиною 10 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на час винесення оскаржуваних постанов) передбачено, що тимчасове обмеження боржника у праві керувати транспортними засобами не може бути застосовано в разі: 1) якщо встановлення такого обмеження позбавляє боржника основного законного джерела засобів для існування; 2) використання боржником транспортного засобу у зв`язку з інвалідністю чи перебуванням на утриманні боржника особи з інвалідністю I, II групи, визнаної в установленому порядку, або дитини з інвалідністю; 3) проходження боржником строкової військової служби, військової служби за призовом осіб офіцерського складу, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період або якщо боржник проходить військову службу та виконує бойові завдання військової служби у бойовій обстановці чи в районі проведення антитерористичної операції; 4) розстрочення або відстрочення сплати заборгованості за аліментами у порядку, встановленому законом.

Так, відповідно до наявних в матеріалах справи договору про надання послуг №ХА64 від 01.04.2018 року, договору про надання послуг №МЮ-23 від 05.06.2018 року, довідки від 28.02.2019 року, № ХАР00000001 від 28.02.2019 року, довідки №МЮ00000003 від 28.02.2019 року, ОСОБА_1 в період з 01.03.2018 року по 31.08.2018 року надавав послуги з перевезення вантажів.

Відповідно до довідки від 29.03.2019 року, виданої ФОП ОСОБА_7 , ОСОБА_1 в період з 13.12.2018 року по 15.02.2019 року проходив стажування на вакансії водій-експедитор у ФОП ОСОБА_7 .

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, з березня 2019 року ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець та здійснює такі види діяльності: вантажний автомобільний транспорт (основний);надання послуг таксі;надання послуг перевезення речей (переїзду).

З наданих матеріалів вбачається, що ОСОБА_1 як фізична особа-підприємець не має найманих працівників та здійснює свою діяльність особисто. Для здійснення своєї діяльності ОСОБА_1 використовує автомобіль ГАЗ 2752 державний номерний знак НОМЕР_1 , спеціалізований фургон малотонажний-В, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_2 , виданого Центр 8041, 21 березня 2019 р. та довіреністю на експлуатацію автомобіля, виданою 19.06.2019 р. ОСОБА_7 .

Здійснення скаржником підприємницької діяльності з надання послуг перевезення підтверджується наданими копією книги обліку доходів і витрат ФОП ОСОБА_1 та квитанціями про сплату єдиного податку.

Зазначені обставини вказують на те, що керування транспортними засобами є основним законним джерелом засобів для існування скаржника та джерелом сплати аліментів.

Таким чином, у разі неможливості керування транспортними засобами він буде позбавлений свого основного законного джерела засобів для існування і не зможе сплачувати аліменти на дитину.

За таких обставин, на даний час, вбачається наявність підстав передбачених ч. 10 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» щодо неможливості застосування до скаржника ОСОБА_1 тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами.

При цьому суд враховує, що в матеріалах справи відсутні докази про своєчасне направлення чи вручення скаржнику ОСОБА_1 процесуальних рішень державного виконавця про встановлення боржнику обмежень, які оскаржуються.

Також суд приймає до уваги, що в матеріалах справи наявне підтвердження здійснення ОСОБА_1 щомісячних перерахувань на сплату аліментів починаючи із січня 2019 року, про що надав відповідні фіскальні чеки.

Крім того, у разі припинення ОСОБА_1 перерахувань на сплату аліментів або зміни виду діяльності і отримання джерела засобів для існування та сплати аліментів, державний виконавець не позбавлений можливості повторно винести постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами.

При цьому, згідно з роз`ясненнями, які містяться в п. 18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» за результатами розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд постановляє ухвалу, яка має відповідати вимогам ЦПК. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Статтею 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч. 1 ст. 451 ЦПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

Відповідно до ч. 2 ст. 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

З урахуванням зазначеного, керуючись ст. ст. 2, 13, 37, 71 Закону України "Про виконавче провадження", на підставі ст. ст. 260, 448, 450, 451ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_3 , Головний державний виконавець Оболонського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Фещенко Ірина Ігорівна на бездіяльність та рішення державного виконавця - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Головного державного виконавця Оболонського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Фещенко Ірини Ігорівни щодо невручення боржнику постанови від 23.02.2018 року про встановлення тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами та невручення боржнику постанови від 04.01.2019 року про встановлення тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами у виконавчому провадженні №50030816.

Визнати протиправною та скасувати постанову від 23.02.2018 року про встановлення тимчасового обмеження боржника ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами у виконавчому провадженні №50030816.

Визнати протиправною та скасувати постанову від 04.01.2019 року про встановлення тимчасового обмеження боржника ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами у виконавчому провадженні №50030816.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя А.В. Шевчук