КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2019 року м. Київ

Унікальний номер справи 531/471/18

Апеляційне провадження 22-ц/824/2104/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Махлай Л.Д.,

суддів Кравець В.А, Мазурик О.Ф.

при секретарі Борисенко Д.В.

сторони

позивач ОСОБА_2

відповідач ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 19 листопада 2018 року, ухвалене під головуванням судді Луценка О.М., у справі за позовом позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів, зміни способу їх стягнення та стягнення додаткових витрат на утримання дитини,

в с т а н о в и в :

у квітні 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, у якому просила змінити розмір аліментів на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 з 650 грн, на ј частину від всіх видів заробітку (доходу) відповідача, посилаючись на те, що збільшився прожитковий мінімум для дитини від 6 до 18 років до 1 860 грн, дитина підростає та розвивається, що потребує збільшення витрат на її утримання. Також просила стягнути додаткові витрати на дитину у розмірі по 500 грн посилаючись на те, що син постійно хворіє. У період з 29.07.2016 по 10.08.2016 вона з сином знаходилися на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні Полтавської обласної дитячої клінічної лікарні. З того часу син знаходиться на постійному лікуванні, яке передбачає послідовність ряду діагностичних, лікувально - профілактичних і реабілітаційних закладів з безперервним прийомом лікарських засобів. Усі періоди лікування потребували додаткових витрат на лікування, придбання ліків і медичних предметів. Крім стаціонарного лікування дитина систематично лікується амбулаторно, здає різні аналізи, в тому числі і платні, регулярно відвідує лікарів, приймає різні медичні препарати.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 19.11.2018 позов задоволено. Змінено розмір аліментів, який було встановлено рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 25.09.2014 на утримання неповнолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 з твердої грошовою суми в розмірі 650 грн до 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02.04.2018, і до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з відповідача на користь ОСОБА_2 додаткові витрати на лікування та обстеження дитини в розмірі 500 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Вирішено питання про стягнення судового збору.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ОСОБА_3подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду в частині стягнення додаткових витрат на дитину посилаючись на те, що позивачем не надано будь - яких доказів понесення таких витрат та позивач ніколи не зверталася до нього з питання надання коштів на додаткові витрати. Він регулярно сплачує аліменти у розмірі 650 грн, які визначено рішенням суду, додатково добровільно сплачує 1 000 грн та бере активну участь у розвитку дитини, а тому просив зменшити розмір аліментів, встановлених судом до 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відзиву на апеляційну скаргу не подано.

У судовому засіданні відповідач підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, при цьому посилався на те, що позивач чинить йому перешкоди у спілкуванні з дитиною.

Позивач просила апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, посилаючись на його законність та обгрунтованість.

Вислухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Карлівського районного суду Полтавської області від 01.08.2014, яке змінено рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 25.09.2014 стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання їх сина у сумі 650 грн щомісячно.

У період з 29.07.2016 по 10.08.2016 позивач з неповнолітнім сином знаходилися на стаціонарному лікуванні у неврологічному відділенні Полтавської обласної дитячої клінічної лікарні. Надалі син знаходиться на постійному амбулаторному лікуванні, що потребує додаткових витрат на придбання ліків і медичних предметів, обстеження тощо. Крім того, навчання неповнолітнього ОСОБА_4 у школі також потребує додаткових витрат на необхідну літературу та інші шкільні потреби та дитина додатково займається англійською мовою.

Задовольняючи позовні вимоги суд виходив з того, що визначений судом розмір аліментів не є достатнім для повноцінного розвитку дитини та дитина потребує додаткових витрат у зв`язку з хворобою та навчанням.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо збільшення розміру аліментів виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Враховуючи зростання прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років та стан здоров'я дитини суд першої інстанції дійшов обгрунтованих висновків про те, що розмір аліментів у сумі 650 грн не є достатнім для забезпечення потреб дитини. Дану обставину фактично визнає і відповідач, вказуючи у апеляційній скарзі про те, що він додатково надає на утримання дитини ще 1 000 грн.

Вирішуючи питання про зміну розміру аліментів суд першої інстанції виходив з інтересів дитини та врахував, що відповідач є працездатною особою та має можливість сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі.

Відтак у частині зміни розміру аліментів апеляційна скарга не підлягає задоволенню. Доводи відповідача про те, що позивач чинить йому перешкоди у спілкуванні з дитиною не впливають на правильність висновків суду, оскільки дане питання може бути вирішено сторонами у визначений законом спосіб, у тому числі і шляхом звернення до суду з позовом про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з хворобою дитини. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України у справі № 6-1489цс17 вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобовязаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Враховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати.

Позивач у додаткові витрати включила витрати на лікування дитини, проте будь - яких обгрунтувань щодо розміру додаткових витрат, доказів понесення таких витрат або необхідності у подальшому нести такі витрати не надала.

При розгляді апеляційної скарги позивач вказала, що хвороба дитини не є хронічною та не потребує лікування до повноліття дитини, проте обґрунтувань щодо періоду необхідного для лікування дитини не навела.

Відповідно до ч. 1 т. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Задовольняючи позов в частині стягнення додаткових витрат на дитину суд не звернув уваги на те, що позивач не надала будь - яких доказів понесення нею таких витрат або необхідності понесення нею таких витрат на майбутнє, не з`ясував періоду, на який позивач просила стягнути такі витрати, та крім того, суд відніс до додаткових витрат витрати на навчання дитини, які не пов`язані з особливими здібностями дитини.

Сам по собі виписний епікриз медичної картки, у якому вказано, що дитина перебувала на стаціонарному лікуванні у період 29 липня по 10 серпня 2016 року не вказує на те, які медичні обстеження були платними, які суми витрачено на такі обстеження або на медичні препарати тощо.

Оскільки позивач не надала належних доказів понесення додаткових витрат на дитину, рішення суду в частині стягнення таких витрат підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення в цій частині про відмову в позові.

При наступних витратах, пов`язаних із захворюванням дитини позивач не позбавлена права звернення до суду із позовом про стягнення таких витрат з відповідача, надавши відповідні докази понесення таких витрат.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-383 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу ОСОБА_3задовольнити частково.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 19 листопада 2018 року в частині стягнення додаткових витрат на дитину скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Повний текст постанови виготовлений 30.01.2019.

Головуючий

Судді