Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/3797/18
Провадження №: 2/332/114/19 Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 січня 2019 р. Заводський районний суд м. Запоріжжя в складі: головуючого судді Андрюшиної Л.А.,за участю секретаря судового засідання Ковтуна В.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №332/3797/18 (провадження №2/332/114/18) за позовомАкціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
Представник позивача ОСОБА_2, який діє на підставі нотаріально посвідченої довіреності, у судовому засіданні підтримав заявлені АТ КБ «ПриватБанк» вимоги у повному обсязі, та на обґрунтування позову надав пояснення, аналогічні тим, що викладені у позовній заяві. Разом з тим, зазначив, що рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 18.05.2015 р. про стягнення заборгованості за кредитним договором було виконано ОСОБА_1 лише у червні 2018р., але АТ КБ «ПриватБанк» продовжував нарахування відсотків за кредитним договором із відповідачем, оскільки дія самого кредитного договору не припинилась. Рішенням суду не передбачено припинення договору, отже він є чинним до теперішнього часу. На підставі викладеного та з урахуванням доводів позовної заяви, представник позивача просив суд стягнути з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 29.11.2012 р., яка утворилась станом на 30.09.2018 р. та складається із нарахованих процентів, суму яких за власним розсудом позивачем до стягнення визначено у розмірі 117000грн., незважаючи на те, що загальний розмір заборгованості по процентам є значно більшим, а також просив стягнути з відповідача судовий збір у сумі 1762 грн., сплачений при подачі позову до суду.
Відповідач ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» не визнав у повному обсязі та пояснив, щовстановлений кредитний ліміт на картковий рахунок від 29.11.2012 р. становив 5000 грн. Крім того, заборгованість за кредитним договором від 29.11.2012 р. була стягнута з нього на користь позивача рішеннямЗаводського районного суду м. Запоріжжя від 18.05.2015р.. Вказане судове рішення виконане ним у повному обсязі, що підтверджується постановою про закінчення виконавчого провадженні від 25.06.2018р..Вважає, що підстави для здійснення будь-яких нарахувань за кредитним договором після ухвалення рішення суду відсутні.
Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні по справі докази, у їх сукупності, вважає, що позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» не підлягають задоволенню у повному обсязі з таких підстав.
Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 18.05.2015р. з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» було стягнуто заборгованість за вказаним вище кредитним договором,яка утворилась станом на 28.02.2015р. у загальній сумі 22692,68 грн. і складалась з: заборгованості за основним кредитом - 10309,41 грн.; відсотків за користування кредитом - 9926,48 грн.; заборгованості за пенею та комісією - 900 грн.; штрафів: 500 грн. - фіксована частина і 1056,79 грн. - процентна складова. Вказане судове рішення набрало законної сили 29.05.2015р. (а.с. 44-46).

Також судом встановлено, що вказане судове рішення про стягнення на користь АТ КБ «ПриватБанк» боргу в розмірі 22936,28 грн. виконано відповідачем у повному обсязі, що підтверджується постановою державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя від 25.06.2018р. про закінчення виконавчого провадження (а.с. 84-85).

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно достатті 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України).

З урахуванням викладеного, банк скористався цим правом і в односторонньому порядку змінив строк виконання кредитного договору, звернувшись у 2015 році з вимогою до відповідача про повернення усієї суми кредиту, яка задоволена у повному обсязі рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 18.05.2015року.

Згідно з розрахунком, наданим банком, заборгованість відповідача за кредитним договором, нарахована станом на 30.09.2018р. становить 321007,40грн. та складається із заборгованості за процентами(а.с. 9-13).

Звертаючись до суду з цим позовом, АТ КБ «ПриватБанк», враховуючи розмір заборгованості, яка стягнута рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя, просить стягнути з відповідача на користь банку частину заборгованості за кредитним договором, яка утворилась станом на 30.09.2018 р. у розмірі 117000грн., тобто заборгованість, нараховану поза межами дії строку кредитного договору.Але суд не може погодитись із цими доводами позивача з таких підстав.

Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другоюстатті 1050 ЦК України. У спірних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другоюстатті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання.

Ці висновки узгоджуються з позицією ОСОБА_3 Верховного Суду, висловленою у постанові від 28 березня 2018р. у справі №444/9519/12 (провадження №14-10цс18).

У постанові від 04 липня 2018 р. у справі №310/11534/13-ц, провадження №14-154цс18, ОСОБА_3 Верховного Суду дійшла висновку про те, що наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник не виконав, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні, а отже, строк дії договору змінився.

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другоюстатті 625 ЦК України, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей526,599 ЦК України.

Після визначеного договором строку, кредитор має право на отримання сум, передбачених частиною другоюстатті 625 ЦК України, якщо зобов'язання залишається невиконаним, разом із тим, таких вимог в контексті цього позову не заявлено.

Нараховувати відсотки за кредитним договором, укладеним з відповідачем ОСОБА_1 АК КБ «ПриватБанк» продовжував як під час подачі первісного позову до суду, так і під час знаходження справи у провадженні суду, а також після ухвалення судового рішення, що було зазначено в судовому засіданні представником позивача та підтверджується наданим розрахунком заборгованості. Заборгованість по процентам за кредитним договором нарахована станом на 30.09.2018 року.

З урахуванням вище викладеного, суд приходить до переконання, що оскільки у 2015 році банк в односторонньому порядку змінив строк виконання кредитного договору, що підтверджується рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 18.05.2015р. про дострокове задоволення його вимог, вимоги АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення відсотків поза межами дії строку кредитного договору є безпідставними.

За таких обставин, суд дійшов висновку про необхідність відмовити у повному обсязі у задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення з відповідача ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором, нарахованої поза межами дії строку кредитного договору, яка складається із заборгованості за процентами за користування кредитом.

У звязку із тим, що позов АТ КБ «ПриватБанк» не підлягає задоволенню, сплачений ним при звернені до суду із цим позовом судовий збір відшкодуванню також не підлягає.

Керуючись ст.ст. 526, 530, 599, 1050ЦК України, ст. ст. 4,5,12, 81, 83, 89, 141, 259, 263-265, 268ЦПК України, суд ,-

В И Р І Ш И В :

Відмовити у повному обсязі у задоволені позовних вимог Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, б. 1Д, ідентифікаційний код юридичної особи в ) до ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його ухвалення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідкам апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 29.01.2019 року.

Суддя Л.А. Андрюшина