Ухвала

11 грудня 2019 року

м. Київ

справа № 461/11308/15-ц

провадження № 61-11775св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Бурлакова С. Ю. (суддя-доповідач), Коротуна В. М., Червинської М. Є.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство «Ідея Банк,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 06 жовтня 2016 року у складі судді Алфьорової А. М. та постанову Сумського апеляційного суду від 13 червня 2019 року у складі колегії суддів Криворотенко В. І., Кононенко О. Ю., Хвостик С. Г.,

ВСТАНОВИВ:

Заочним рішенням Ковпаківського районного суду міста Суми від 06 жовтня 2016 року позовну заяву ПАТ «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави задоволено частково.

Звернуто стягнення на майно ОСОБА_1 , яким забезпечене виконання зобов`язань за кредитним договором від 02 листопада 2012 року № 910.19281 перед ПАТ «Ідея Банк», а саме автомобіль марки Peugeot 4008, 2012 року випуску, білого кольору, шасі № НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_1 на праві приватної власності відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 02 листопада 2012 року № 910.19281 у сумі 211 300,01 грн.

В іншій частині позову відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Ідея Банк» витрати із сплати судового збору у розмірі 2 113,01 грн.

Заочне рішення районного суду мотивовано тим, що через неналежне виконання відповідачем зобов`язання за кредитним договором банк скористався, передбаченим статтями 19, 20 Закону України «Про заставу», правом задовольнити свої вимоги шляхом звернення стягнення на предмет застави у рахунок погашення заборгованості у розмірі 211 300,01 грн.

Постановою Сумського апеляційного суду від 13 червня 2019 року заочне рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 06 жовтня 2016 року змінено.

Викладено абзац другий та четвертий резолютивної частини рішення в наступній редакції: «Звернути стягнення на автомобіль PEUGEOT 4008, 2012 року випуску, білого кольору, номер шасі № НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_1 на праві приватної власності відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, як на заставне майно, яким забезпечене виконання її зобов`язання за кредитним договором № 910.19281 від 02 листопада 2012 року перед ПАТ «Ідея Банк», в рахунок погашення заборгованості у сумі 102 883,48 грн, яка виникла станом на 02 листопада 2014 року, в тому числі прострочений борг - 51 273,85 грн; прострочені проценти - 18 281,69 грн; пеня за несвоєчасне виконання зобов`язання - 29 230,60 грн, штраф - 3646,83 грн, дебіторська заборгованість - 450,51 грн, шляхом надання ПАТ «Ідея Банк» права продажу цього транспортного засобу будь-якій третій особі - покупцю від імені власника з наданням ПАТ «Ідея Банк» повноваження вчиняти дії, необхідні для здійснення продажу автомобіля (зняття з обліку в органах Національної поліції України, отримання дублікатів документів на транспортний засіб, отримання-виготовлення ключів, їх дублікатів, отримання відомостей про транспортний засіб, особу власника).

Оскільки суд першої інстанції не зазначив порядку звернення стягнення на предмет застави про який просив банк, чим не дотримався норми частини першої статті 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» дійшов висновку про зміну рішення суду першої інстанції у цій частин.

У червні 2019 року ОСОБА_1 подала касаційну скаргу до Верховного Суду, у якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та порушення судом норм процесуального права, просила скасувати оскаржені судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Касаційна скарга мотивована тим, що мате апеляційний суд не перевірив розрахунок банку відносно стягнення пені та штрафу, не визначився із тим, чи не є це застосуванням подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

У липні 2019 року АТ «Ідея Банк» подало до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, у якому просило касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення апеляційного суду - без змін. Указувало, що доводи касаційної скарги вже були предметом розгляду Верховним Судом.

Статтею 388 ЦПК України передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Частиною другої статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що справа підлягає призначенню до судового розгляду, оскільки доводи касаційної скарги викликають необхідність перевірки матеріалів справи.

Підстави для виклику сторін відсутні.

За таких обставин розгляд справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання.

З урахуванням категорії та складності справи, з огляду на положення частини одинадцятої статті 34 ЦПК України, справа підлягає розгляду в складі п`яти суддів.

Керуючись статтею 401 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Справу за позовом публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 06 жовтня 2016 року та постанову Сумського апеляційного суду від 13 червня 2019 року, призначити до судового розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С. Ю. Бурлаков

В. М. Коротун

М. Є. Червинська