Справа № 541/626/19
Номер провадження 2/541/547/2019
Р І Ш Е Н Н Я
іменем України
29 липня 2019 року м. Миргород
Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:
головуючої судді - Куцин В.М.,
секретаря судових засідань Євдокимової Н.Ю.,
з участю представника відповідача, адвоката Пугача С. В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 про стягнення аліментів на період навчання
21 березня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на період його навчання в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку, до закінчення навчання 30 червня 2021 року.
Обґрунтовуючи позовні вимоги вказував, він є здобувачем вищої освіти 2-го курсу навчально-наукового інституту фінансів, економіки та менеджменту Полтавського національного технічного університету імені Ю. Кондратюка денної форми навчання за бюджетні кошти. Навчання закінчує 30 червня 2021 року. Стипендію отримує в розмірі 1355 грн., інших доходів не має. ОСОБА_4 не забезпечений.
Мати - третя особа по справі, має доходи близько 4000 гривень щомісяця, оскільки отримує заробітну плату в мінімальному розмірі.
У зв`язку з навчанням він потребує матеріальної допомоги на проживання, проїзд, харчування, винайм житла, придбання одягу, взуття, канцелярських засобів.
Разом з тим, обов`язок по його утриманню в період навчання не може бути покладений виключно на матір, тому просив стягувати аліменти на період його навчання в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку відповідача, до закінчення навчання 30 червня 2021 року.
Ухвалою суду від 11.04.2019 відкрито провадження по вищезазначеній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного провадження з викликом сторін.
Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити, суду пояснив, що він продовжує навчання і тому потребує матеріальної допомоги. Батько надає періодично грошові кошти. За липень місяць надав тільки на оплату за квартиру. Щотижня по 200 грн на проїзд відповідач надавав до травня місяця. Починаючи з травня місяця батько коштів не надає. Мама надає йому кошти на харчування. Він отримує стипендію в розмірі 1335 грн. Коштів йому не вистачає, тому просив стягнути аліменти в розмірі ј частини доходу відповідача.
Відповідач ОСОБА_2 просив відмовити в задоволенні позову, оскільки він щомісячно надає матеріальну допомогу дітям, в томі числі ОСОБА_1 1000 грн оплата за проживання в квартирі м. Полтава; кошти на харчування; на проїзд в м. Полтава та в м. Миргород; на придбання одягу та взуття. На його утриманні також знаходиться непрацездатна матір ОСОБА_6 , яка є інвалідом ІІ групи та потребує періодичного лікування. В липні 2019 року оплатив навчання на військовій кафедрі в розмірі 3500 грн. та придбав військову форму.
Представник відповідача, адвокат Пугач С.В., вважав, що відсутні підстави для задоволення позову ОСОБА_1 , у зв`язку з добровільним наданням відповідачем матеріальної допомоги на період навчання, та позивачем не обгрунтовані витрати, які він несе в зв`язку із навчанням.
Третя особа ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснила, що до травня 2019 року вона із синами та відповідачем ОСОБА_2 проживали разом та мали спільний бюджет. З травня місяця відповідач не надає матеріальну допомогу ОСОБА_1 . Просила задовольнити позовну заяву ОСОБА_1 .
Свідок ОСОБА_5 суду пояснив, що він з позивачем , який є його братом, навчаються в м. Полтава, проживають разом. Батько надає їм матеріальну допомогу, оплачує постійно їм проживання на квартирі в м. Полтава, надає щомісячно 2000 грн., оплатив ремонту телефону 2800 грн., та достовірно йому відомо, що він оплатив вартість їх навчання на військовій кафедрі в розмірі 7000 грн. Кожному щотижня надає по 200 грн.
Свідок ОСОБА_6 суду пояснила, що вона є бабусею позивача ОСОБА_1 . Відповідач надає матеріальну допомогу дітям. Крім того оплачує комунальні послуги, інколи на її прохання надає їй кошти на ліки. Вона є інвалідом ІІ групи, потребує періодичного лікування, проживає разом з ОСОБА_2 ОСОБА_5 проживає разом з батьком, ОСОБА_7 з мамою.
Заслухавши сторони, свідків, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі суд вважає, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.
ІНФОРМАЦІЯ_1 в м .Миргород Полтавської області народився ОСОБА_7 , батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 23.09.1999 року (а.с. 6).
Відповідно до довідки виданої директором навчально-наукового інституту фінансів, економіки та менеджменту Полтавського національного технічного університету імені Ю. Кондратюка ОСОБА_7 навчається на денному відділенні за бюджетні кошти. Навчання закінчує 30 червня 2021 року (а.с. 3).
ОСОБА_7 отримує стипендію в розмірі 1355 грн., відповідно до довідки про доходи від 06.03.2019 року (а.с. 4).
Третя особа, мати позивача, ОСОБА_3 працює молодшою медичною сестрою (санітарка, санітарка прибиральниця, санітарка) в КПП «Миргородська ЦРЛ» Миргородської районної ради та отримує в середньому заробітну плату в розмірі 4456,29 грн. (а.с. 5).
Крім позивача, відповідач та третя особа мають сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який відповідно до довідки в.о. директора навчально-наукового інституту нафти і газу Полтавського національного технічного університету імені Ю. Кондратюка навчається на денному відділенні. Навчання закінчує 30 червня 2020 року (а.с. 31). Відповідно до довідки про доходи від 02.04.2019 отримує стипендію в розмірі 1180 грн. (а.с. 32)
Відповідач ОСОБА_2 має на утриманні непрацездатну матір , яка є пенсіонеркою та інвалідом ІІ групи (а.с. 33-35).
Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до положень ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і в зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані їх утримувати до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
Відповідно до ч.1 ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку(доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.
При встановленні судом факту потреби в утриманні повнолітньої дитини, суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків по наданню відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.
Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 5) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 6) інші обставини, що мають істотне значення.
У пункті 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба в зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Суд погоджується з доводами позивача про те, що його навчання потребує значних матеріальних затрат, оскільки необхідно сплачувати кошти за проживання, харчування та проїзд в іншому місті, придбавати канцелярські прилади.
Матеріалами справи доведено, що відповідач ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_1 . Син є повнолітнім, проте продовжує навчання на денному відділенні, за бюджетні кошти, навчально-наукового інституту фінансів, економіки та менеджменту Полтавського національного технічного університету імені Ю. Кондратюка. Навчання закінчує 30 червня 2021 року. На час закінчення навчання ОСОБА_1 не досягне 23 річного віку.
Обов`язок по утриманню повнолітнього сина в період його навчання покладений на обох батьків.
Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є військовослужбовцем, отримує грошове забезпечення, має на утримані непрацездатну матір, інваліда ІІ групи, яка потребує періодичного лікування, та повнолітнього сина ОСОБА_5 , що продовжує навчання (а.с. 28,30,31,33,34).
Позивачем визнаний факт, що відповідач ОСОБА_1 надає добровільно матеріальну допомогу на оплату за проживання в розмірі 1000 грн., щомісячно.
Всупереч вимог ст. 81 ЦПК України сторонами не надано, на підтвердження вимог та заперечень, доказів, які підтверджують розмір щомісячних витрат, які несе позивач, та розмір матеріальної допомоги, яку надає відповідач.
Враховуючи вищевикладене, зважаючи, що прожитковий мінімум працездатної особи з 01.07.2019 становить 2007 грн., позивач є повнолітнім, має можливість працевлаштування та отримання додаткових доходів, обов`язок по утриманню покладено на обох батьків, тому позов ОСОБА_1 необхідно задовольнити частково, стягувати із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на період навчання в розмірі 1/10 (однієї десятої ) частини з усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2 , щомісячно, починаючи з 01 травня 2019 року і до закінчення навчання до 30 червня 2021 року.
З вищевикладених обгрунтувань суд відхиляє твердження відповідача.
Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Позивач на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору.
З урахуванням викладеного, оскільки відповідач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому судові витрати не підлягають стягненню з відповідача .
Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 259, 263-265, 273, 352, 354, 430 ЦПК України; ст.ст. 199, 200 СК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 , задовольнити частково .
Стягувати із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на період навчання в розмірі 1/10 (однієї десятої ) частини з усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2 , щомісячно, починаючи з 01 травня 2019 року і до закінчення навчання до 30 червня 2021 року.
Допустити до негайного виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць.
Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 ст.358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до п.п. 15 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду через Миргородський міськрайонний суд Полтавської області.

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець міста Миргород, Полтавської області, зареєстрований АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_4 .

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженець міста Миргород, Полтавської області, військовослужбовець В/Ч НОМЕР_1 , зареєстрований АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_5 .

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрована АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_6 .

Повне судове рішення складене 02 серпня 2019 року .

Суддя: В. М. Куцин