ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2019 року Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Ткаченко І.Ю.

суддів - Деркач Н.М., Каратаєвої Л.О.

за участю секретаря Лященко С.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за позовом Публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України про визнання договорів припиненими

за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України, правонаступником якого є Акціонерне товариство Державний ощадний банк України в особі філії "Запорізьке обласне управління АТ "Ощадбанк"

на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 березня 2019 року,-

В С Т А Н О В И В:

06 червня 2016 року ПАТ «Державний ощадний банк України» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому вказав, що 22.06.2007 року між Відкритим акціонерний товариством «Державний ощадний банк України» в особі філії Запорізьке обласне управління ВАТ «Ощадбанк» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №2104. На виконання кредитного договору відповідач отримала кредит у розмірі 36 840,00 дол. США строком на 84 місяця зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12% річних, які повинні сплачуватися щомісячно з остаточним терміном погашення 22.06.2014 року. Для забезпечення повного і своєчасного виконання боргових зобов`язань ОСОБА_1 за кредитним договором № 2104 від 22.06.2007 р., між позивачем та ОСОБА_1 був укладений договір застави майна, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Бургазли І.І. та зареєстрований у реєстрі за №3841. У зв`язку з невиконанням кредитних зобов`язань ОСОБА_1 за кредитним договором, станом на 29.04.2016 року існує заборгованість перед Банком, яка складає: 27 802,25 дол. США, яку і просив стягнути позивач з відповідача ( том 1 а.с.2-3).

21 січня 2019 року відповідач ОСОБА_1 заперечувала проти вказаного позову та надала суду зустрічний позов про визнання договорів припиненими, просила суд визнати припиненим кредитний договір №2104 від 22.06.2007 року у зв`язку з його виконанням, визнати припиненим укладений між ПАТ «Державний ощадний банк України» та нею договір застави майна від 22.06.2007 року та скасувати відповідний запис про заставу рухомого майна у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна (том 2 а.с.7-9).

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 березня 2019 року в задоволені позову Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмолено.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Запорізьке обласне управління ВАТ «Ощадбанк» про визнання договорів припиненими - задоволено.

Визнано припиненим з 21.03.2016 року кредитний договір №2104 від 22.06.2007 року, укладений між ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Запорізьке обласне управління ВАТ «Ощадбанк» та ОСОБА_1 .

Визнано припиненим з 21.03.2016 року договір застави майна від 22.06.2007 року, укладений між ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Запорізьке обласне управління ВАТ «Ощадбанк» та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Бургазли І.І. та зареєстрований в реєстрі за №3841.

Скасовано запис у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна №8760419 від 29.05.2009 року про заставу рухомого майна, автомобіля «TOYOTA RAV4», 2007 року випуску, VIN- НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 .

Також вирішено питання щодо судових витрат ( том 2 а.с.43-45).

Не погодившись з рішенням суду ПАТ Державний ощадний банк України в особі філії "Запорізьке обласне управління АТ "Ощадбанк" звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким первісні позовні вимоги задовольнити позовні вимоги в повному обсязі та відмовити у задоволенні зустрічних позовних вимог (том 2 а.с.66-67).

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - залишити без задоволення.

Судом 1 інстанції встановлено, що 22.06.2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», в особі філії Запорізьке обласне управління ВАТ «Ощадбанк», та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 2104, за умов якого остання отримала кредит в сумі 26 840,00 дол. США для здійснення оплати за автомобіль строком на 84 місяців, тобто строком погашення не пізніше 22.06.2014 року.

В якості забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором між ПАТ «Державний ощадний банк України» та відповідачем ОСОБА_1 22.06.2007 року було укладено договір застави майна, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Бургазли І.І. та зареєстрований в реєстрі за №3841

У зв`язку з невиконанням кредитних зобов`язань ОСОБА_1 , за кредитним договором №2104 від 22.06.2007 року, ПАТ «Державний ощадний банк України» було подано позовну заяву до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська про стягнення з неї достроково суми всієї заборгованості за договором у розмірі 216 216,60 грн., еквівалентних 27 116,90 дол. США - основного боргу і боргу з процентів, та 10 979,99 грн. - розмір пені, а всього 227 196,59 грн., яку було повністю задоволено відповідно до заочного рішення суду від 20.06.2011 року по справі №2-2425/11.

Постановою державного виконавця Бабушкінського ВДВС м. Дніпропетровська ГТУЮ у Дніпропетровській області від 28.03.2016 року, виконавче провадження за виконавчим листом 2-2425/11 від 02.11.2012 року, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ВАТ «Державний Ощадний Банк України» суми боргу у розмірі 216 216,60 грн., еквівалентних 27 116,90 дол. США, основного боргу і боргу з процентів, 10 979,99 грн. пені, всього 227 196,59 грн., було закінчено у зв`язку із його виконанням у повному обсязі, що також підтверджується платіжним дорученням від 21.03.2016 року.

Відмовляючи у задоволенні первісних позовних вимог та задовольняючи зустрічні позовні вимоги, суд 1 інстанції посилаючись на ст. 599 ЦК України, виходив з того, що матеріалами справи підтверджено повне виконання ОСОБА_1 зобов`язання перед ПАТ «Державний ощадний банк України» щодо сплати заборгованості за кредитним договором №2104 від 22.06.2007 року, у зв`язку з чим дане зобов`язання вважається припиненими з 21.03.2016 року.

Вказані висновки суду 1 інстанції відповідають обставинам справи, зроблені відповідно до вимог норм матеріального та процесуального права.

Так, згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ч.4 ст. 82 обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи, або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Також п.1 ч.1 ст.593 ЦК України та ст. 28 ЗУ «Про заставу» передбачено, що застава припиняється з припиненням забезпеченого заставою зобов`язання.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 червня 2011 року встановлено по цивільній справі №2-2425/11 за позовом Відкритого акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" до ОСОБА_1 про стягнення суми боргу, що А саме в рішенні по зазначеній справі встановлено: з урахуванням визнаних позивачем отриманих сум, залишок суми кредиту склав 27 976 доларів США 39 центів, на дострокове повернення якого позивач набув право відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України з нарахуванням процентів за кредит до дня кінцевого розрахунку, надіславши листом 04.09.2009 відповідачу відповідний лист-вимогу (а.с. 23). Після цього, відповідач добровільно сплачувала частинами належні з неї платежі, у зв`язку з чим залишається не повернутою частина кредиту в сумі 25 740 доларів США 31 цент, еквівалентних за офіційним курсом НБУ на день його розрахунку позивачем 205 240 гривень 36 коп. З цих підстав згідно ст. 611 цього Кодексу права позивача підлягають захисту з присудженням на його користь з відповідача суми в гривнях еквівалентної 27 116 доларам США 90 центам, з яких 1 376,59 доларів США складають проценти за користування кредитом, а інша частина залишкова сума кредиту, що повертається достроково, і основний борг. Так само, за весь час прострочення повернення кредиту і процентів позивач відповідно до ст. 550 ЦК України вправі вимагати сплати на його користь відповідачем 10 979 гривень 99 коп. пені. Цивільна справа №2-2425/11 була досліджена в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції. Вказане рішення набрало законної сили та сторонами по справі не оскаржувалось.

Тобто, ОСОБА_1 в повній мірі виконала зобов`язання перед ПАТ «Державний ощадний банк України» щодо сплати заборгованості за кредитним договором №2104 від 22.06.2007 року, у зв`язку з чим дане зобов`язання вважається припиненими з 21.03.2016 року.

З огляду на викладене, є припиненим з 21.03.2016 року і договір застави майна від 22.06.2007 року, укладеного між ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Запорізьке обласне управління ВАТ «Ощадбанк» та ОСОБА_1 посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Бургазли І.І. та зареєстрований в реєстрі за №3841, а тому відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог банку до ОСОБА_1 .

З урахуванням зазначеного, колегія погоджується з висновками суду 1 інстанції щодо наявності підстав для задоволення вимог ОСОБА_1 і, відповідно, відсутності підстав для задоволення вимог Банку.

Колегія суддів вважає, що справа розглянута всебічно, встановлені правовідносини, що склалися між сторонами, яким надана вірна правова оцінка, досліджені наявні докази, висновки суду першої інстанції обґрунтовані чинними нормами матеріального права.

Згідно з ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене та конкретні обставини справи, колегія суддів вважає, що судове рішення відповідає вимогам норм матеріального і процесуального права, правові підстави для його скасування відсутні.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що суд 1 інстанції безпідставно відмовив у задоволенні первісних позовних вимог та задовольнив вимоги зустрічного позову, оскільки на час звернення до суду із позовом у відповідача існувала заборгованість за кредитним договором, колегія суддів не приймає до уваги оскільки, такі доводи спростовуються матеріалами справи та зводяться до викладення обставин справи із наданням коментарів та тлумаченням норм чинного законодавства на власний розсуд, висвітлення цих обставин у спосіб, що є зручним для апелянта, що має за мету задоволення апеляційної скарги, а не спростування висновків суду першої інстанції.

Так, з даної справи та справи №2-2425/11 вбачається, що рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 червня 2011 року, яке набрало законної сили, стягнуто з ОСОБА_1 на користь Банку заборгованість за спірним кредитним договором, в тому числі й дострокову. Зазначене рішення виконано в повному обсязі 21.03.2016 року, у зв`язку з чим дане зобов`язання вважається припиненими з часу виконання.

Апелянт не скористалася наданими йому правами, не спростував висновків суду 1 інстанції, не обґрунтував доводи апеляційної скарги, не надав суду доказів на їх підтвердження, а згідно із ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках, а відповідно до ч.3 ст.12, ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана надати суду докази на підтвердження своїх вимог або заперечень.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Інші доводи, приведені в апеляційній скарзі зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду 1 інстанції, яким у досить повному обсязі з`ясовані права та обов`язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені і їм дана належна оцінка. Порушень норм матеріального та процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення не встановлено, тому апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду відповідає вимогам ст. 263, 264 ЦПК України, і його слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України, правонаступником якого є Акціонерне товариство Державний ощадний банк України в особі філії "Запорізьке обласне управління АТ "Ощадбанк" залишити без задоволення.

Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 березня 2019 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Судді: