Справа №173/1303/19
Провадження №2/173/840/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2019 р. Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області

В складі: головуючого - судді Петрюк Т.М.

При секретареві - Рудовій Л.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному провадженні в місті Верхньодніпровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Пушкарівської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог комунальне підприємство «Верхньодніпровське бюро технічної інвентаризації» про визнання права власності -

ВСТАНОВИВ:

16.05.2019 року до суду звернувся позивач ОСОБА_1 , з позовом про визнання права власності до відповідача Пушкарівської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області , третя особа, що не заявляє самостійних вимог комунальне підприємство «Верхньодніпровське бюро технічної інвентаризації».

Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 17 травня 2019 року відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду в спрощеному провадженні без виклику сторін на 05.08. 2019 року .

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксація судового засідання технічними засобами не проводилась

Згідно поданої позовної заяви позивач просить визнати за ним право власності на самочинно збудований садибний житловий будинок літера А-1 площею 162,6 кв.м., з господарчими будівлями та спорудами ( навіс Б-1, навіс В-1, навіс Г-1, навіс Д-1 паркан № 1, мощення І) що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог посилаючись на наступне: 12 грудня 2016 року він купив житловий будинок площею 25.2 кв.м. на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Верхньодніпровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Малашовою Г.В.

В 2017 році він зруйнував старий будинок та самочинно господарським способом провів будівництво нового житлового будинку без отримання будь-яких дозволів

В квітні 2019 року він звернувся до КП «Верхньодніпровське БТІ для виготовлення технічного паспорту на будинок.

23 квітня 2019 року він отримав витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрації права власності на земельну ділянку цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд ( присадибна ділянка). Форма власності приватна, розміром 0.1617 га.

Після закінчення будівництва він має на меті отримати документи про право власності на новий об`єкт. Але звернувшись до БТІ йому повідомили, що отримати право власності на нерухоме майно можливо лише після введення його в експлуатацію.

Ввести об`єкт в експлуатацію він не має можливості, так як відповідно до Порядку введення об`єктів в експлуатацію необхідно отримати рішення суду, що й стало підставою звернення до суду.

Справа розглядалась в спрощеному провадженні без виклику сторін.

Відповідачем Пушкарівською сільською радою Верхньодніпровського району Дніпропетровської області відзив (заперечення) на позовну заяву не наданий.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України.

За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором

При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача.

Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини

Між сторонами виникли правовідносини із права власності на нерухоме майно.

Судом встановлено, що позивач 09 грудня 2016 року і 12 грудня 2016 року купив житловий будинок (по Ѕ його частині) на підставі договорів купівлі-продажу, посвідчених 09.12.2016 року реєстровий № 479 і 12.12.2016 року, реєстровий номер № 481, посвідчених приватним нотаріусом Верхньодніпровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Малашовою Г.В.

За доводами позивача в 2017 році він зруйнував старий будинок і самочинно, господарським способом провів будівництво нового житлового будинку, без отримання будь-яких дозволів.

04.04.2019 року позивач звернувся до КП «Верхньодніпровське БТІ для виготовлення технічного паспорту та виготовив технічну документацію на будинок, що підтверджується копією технічного паспорту.

Відповідно до рішення Пушкарівської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області від 10 квітня 2019 року № 372-31/УІІ затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за адресою: АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) Пушкарівської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області і передано у власність позивачу ОСОБА_1 , земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_1 площею 0.1617 га., з зазначеним вище цільовим призначенням. На підставі даного рішення за позивачем зареєстроване право власності на земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_1 площею 0.1617 га, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно звіту про оцінку майна від 15 травня 2019 року, вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 станом на 15.05.2019 року складає 69329.00 грн.

На даний час у позивача виникла необхідність у реєстрації права власності на вищезазначений будинок, але позивач не має можливості це зробити, оскільки житловий будинок не введений в експлуатацію.

Ввести об`єкт нерухомості в експлуатацію позивач не має можливості, так як для цього необхідне рішення суду.

З наваленого вище судом встановлено, що позивачем збудований новий житловий будинок замість старого будинку, який ним був придбаний за договором купівлі продажу без отриманих дозволів, який не введений в експлуатацію.

Відповідно до ч. 2 ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України - право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК - право власності вважається набутим правомірним, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч.1 ст. 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом

Згідно з вимогами ч.ч. 1,2, 6 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь які дії, які не суперечать закону, а держава не втручається у здійснення власником права власності.

Відповідно до ч.1 ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Відповідно до ст. 34, 35 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності», виконання будівельних робіт без відповідного документу, передбаченого цією статтею вважається самочинним будівництвом. Після набуття права на земельну ділянку та відповідно до її цільового призначення замовник може виконувати підготовчі роботи, визначені будівельними об`єктів, що класом наслідків відповідальності належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1 проводиться шляхом подачі декларації відповідно до Порядку).

Відповідно до вимог ст. 39 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» - Кабінетом Міністрів України прийнята постанова про затвердження Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів № 461 від 13.04.2011 року.

Враховуючи, що позивач здійснив будівництво будинку та господарських споруд на земельній ділянці, яка перебуває у його власності і виділена саме для даної мети, без отримання будь-яких дозволів, таке будівництво вважається самочинним будівництвом.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року за № 6 „ Про практику застосування судами ст. 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва)" визначено, що відповідно до ст. 376 ЦК України суди розглядають справи щодо самочинного будівництва, зокрема, про визнання права власності на самочинно збудоване майно власником земельної ділянки.

Разом із цим власник земельної ділянки не набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно (частина друга статті 375 ЦК), тому на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудовано на ній, якщо це не порушує права інших осіб (частина п`ята статті 376 ЦК).

З матеріалів справи вбачається, що проведене позивачем самочинне будівництво на належній йому земельній ділянці, яка має призначення саме для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд (присадибна ділянка). Позивач є власником зазначеної земельної ділянки, що підтверджується рішенням органу місцевого самоврядування і витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно з «Тимчасовим положенням про порядок реєстрації права власності на нерухоме майно», затвердженого наказом Мінюсту України № 7/5 від 07.02.02р. визначено, що одним із документів, на підставі яких проводиться реєстрація прав власності на нерухоме майно, є рішення суду про визнання права власності.

Відповідно до п. 10 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 461 від 13.04.2011 року зазначено, що у разі коли на самочинно збудоване нерухоме майно визнано право власності за рішенням суду, воно приймається в експлуатацію згідно з цим Порядком.

Враховуючи, що самочинно збудований позивачем будинок та господарські споруди відповідає будівельно-технічним, санітарно - гігієнічним та пожежним вимогам і не порушує права інших осіб.

Суд відповідно до способу захисту невизнаних прав, обраного позивачем, який передбачений ст. 16 ЦК України, та з яким погоджується суд, суд вважає за можливе задовольнити позов, визнавши за позивачами право власності на самочинно збудовані: садибний житловий будинок літера А-1 площею 162,6 кв.м., з господарчими будівлями та спорудами ( навіс Б-1, навіс В-1, навіс Г-1, навіс Д-1 паркан № 1, мощення І) що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Суд вважає, що позивач не може в будь-який інший спосіб узаконити самочинне будівництво, оскільки згідно чинного законодавства такі повноваження діяли у органів державного архітектурно-будівельного контролю лише до 31.12.2015 р. відповідно до п.9 прикінцевих положень ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності», через, що в іншому порядку окрім судового позивач не має можливості захистити свої права.

Крім того на даний час для остаточного узаконення самочинного будівництва складовою частиною необхідного пакету документів для введення будинку в експлуатацію є рішення суду про визнання права власності на самочинне будівництво.

Понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в загальній сумі 770.00 грн., суд вважає за можливе покласти на позивача, так як судом не встановлено вини відповідача, щодо порушення прав позивача, а необхідність звернення до суду виникла в зв`язку з недотриманням порядку будівництва нового майна.

Керуючись ст. 12, 13, 89, 141, 259, 263, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ

Позовні вимоги за позовом ОСОБА_1 до Пушкарівської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог комунальне підприємство «Верхньодніпровське бюро технічної інвентаризації» про визнання права власності - задовольнити

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_2 , право власності на самочинно збудований садибний житловий будинок літера А-1 площею 162,6 кв.м., з господарчими будівлями та спорудами ( навіс Б-1, навіс В-1, навіс Г-1, навіс Д-1 паркан № 1, мощення І) що розташований за адресою: АДРЕСА_1 області

Витрати по сплаті судового збору в сумі 770.00 грн. покласти на позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_2 .

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту складання повного тексту рішення.

Відповідно до п. 15.5 розділу ХШ Перехідні положення ЦПК України апеляційна скарга подається через Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області до приведення Положення про автоматизовану систему документообігу суду у відповідність із редакцією Цього кодексу

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У випадку подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду .

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення.

Повний текст рішення виготовлений 02.08. 2019 року

Суддя Петрюк Т.М.

Зареєстроване: 02.08.2019 року

Оприлюднене : 06.08.2019 року

Дата набрання законної сили: 03.09.2019 року