Постанова

Іменем України

23 січня 2019 року

м. Київ

справа № 707/761/14-ц

провадження № 61-19136св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О., Коротуна В. М., Крата В. І., Курило В. П. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство «Брокбізнесбанк»,

відповідач - ОСОБА_1,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення сторін касаційну скаргу ОСОБА_1, подану представником ОСОБА_2 на рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 20 жовтня 2016 року у складі судді Василенка В. В. та рішення апеляційного суду Черкаської області від 26 січня 2017 року у складі колегії суддів: Бондаренка С. І., Вініченка Б. Б., Новікова О. М.,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2014 року публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Брокбізнесбанк» (далі - ПАТ «Брокбізнесбанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Позов мотивовано тим, що 26 лютого 2007 року між банком та товариством з обмеженою відповідальністю «Газбуд 101» (далі - ТОВ «Газбуд 101») було укладено кредитний договір № 9-2007, за умовами якого позивач надав товариству кредит шляхом відкриття безвідкличної відновлювальної кредитної лінії з кредитним лімітом заборгованості 200 000,00 грн, з терміном користування по 25 лютого 2009 року, з процентною ставкою 22 % річних.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 26 лютого 2008 року між АТ «Брокбізнесбанк» та ОСОБА_1 було укладено іпотечний договір, згідно з яким в іпотеку банку було передано комплекс літ. «А-1», «а», загальною площею 679 кв. м, розташований за адресою: АДРЕСА_1. 10 серпня 2008 року та 19 липня 2012 року було укладено додаткові угоди до кредитного договору, якими збільшено відсоткову ставку до 26 % річних та викладено у новій редакції п. 4.1 кредитного договору про нарахування процентів. У зв'язку з невиконанням ТОВ «Газбуд 101» умов кредитного договору, у останнього утворилась заборгованість.

ПАТ «Брокбізнесбанк» просило суд звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом його продажу з прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», за ціною, встановленою суб'єктом оціночної діяльності при проведенні виконавчих дій, для погашення кредитної заборгованості ТОВ «Газбуд 101» перед ПАТ «Брокбізнесбанк» за кредитним договором від 26 лютого 2007 року в сумі 134 633,24 грн.

Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 16 вересня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 21 грудня 2015 року, в задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 травня 2016 року касаційну скаргу ПАТ «Брокбізнесбанк» задоволено частково. Рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 16 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного Черкаської області від 21 грудня 2015 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 20 жовтня 2016 року позов задоволено. Звернуто стягнення на комплекс літера «А-1», «а» - загальною площею 679 кв. м. розташований по АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_1 шляхом продажу вказаного предмету іпотеки на прилюдних торгах в межах процедури виконавчого провадження, передбаченої ЗУ «Про виконавче провадження», за ціною, встановленою суб'єктом оціночної діяльності при проведенні виконавчих дій, для погашення кредитної заборгованості ТОВ «Газбуд-101» перед ПАТ «Брокбізнесбанк» за кредитним договором № 9-2007 від 20 лютого 2007 року в сумі 134 633,24 грн.

Мотивовано тим, що зобов'язання забезпечено договором іпотеки не було виконане, а тому порушене право банку підлягає захисту.

Рішенням апеляційного суду Черкаської області від 26 січня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 20 жовтня 2016 року змінено, викладено другий абзац резолютивної частини в наступній редакції: В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 9-2007 від 26 лютого 2007 року станом на 19 лютого 2014 року в розмірі 134 633,24 грн, що складається з заборгованості по кредиту в сумі 100 000,00 грн, заборгованості по відсотках в сумі 33 861,99 грн, неустойки в сумі 771,25 грн, звернуто стягнення на предмет іпотеки: склад літера «А-1», «а» загальною площею 679 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та належать відповідачу ОСОБА_1 на праві власності шляхом проведення прилюдних торгів за початковою ціною 499 745,00 грн. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Змінюючи рішення суду першої інстанції в другому абзаці резолютивної частини, апеляційний суд вказав, що рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки дає право на примусовий продаж іпотечного майна, то, викладаючи резолютивну частину такого рішення, суд повинен встановити у грошовому вираженні початкову ціну предмета іпотеки для його подальшої реалізації, визначену за процедурою, передбаченою частиною шостою статті 38 Закону України «Про іпотеку».

У лютому 2017 року представник ОСОБА_1- ОСОБА_2 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 20 жовтня 2016 року та рішення апеляційного суду Черкаської області та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Представник відповідача мотивує касаційну скаргу тим, що додаткові угоди було укладено між основним позичальником і банком, а не іпотекодавцем. Тому не могли породжувати правових наслідків. Часткове повернення відсотків здійснювалося основним позичальником, а не іпотекодавцем. Таким чином, вчинення позичальником дій щодо часткового погашення кредиту у період з 2009 року по грудень 2012 року може лише свідчити про переривання позовної давності за основною вимогою - стягнення заборгованості за кредитним договором та не впливає на перебіг позовної давності за додатковою вимогою - звернення стягнення на предмет іпотеки. Позивач не скористався своїм правом на позов в межах строків позовної давності та не звернувся до суду до 26 лютого 2012 року.

22 березня 2017 року ПАТ «Брокбізнесбанк» подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ заперечення на касаційну скаргу, в якій просить рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 20 жовтня 2016 року та рішення апеляційного суду Черкаської області від 26 січня 2017 року залишити без змін, а касаційну скаргу без задоволення.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

19 квітня 2018 року справа передана до Верховного Суду.

Підпунктом 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла таких висновків.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин першої та другої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Однак зазначеним вимогам закону оскаржувані судові рішення першої та апеляційної інстанцій не відповідають.

Судами встановлено, що 26 лютого 2007 року між АБ «Брокбізнесбанк» (банк) та ТОВ «Газбуд 101» (позичальник) було укладено кредитний договір № 9-2007, за умовами якого банк надає позичальнику кредит у вигляді поновлювальної кредитної лінії з лімітом в сумі 200 000,00 грн строком з 26 лютого 2007 року до 25 лютого 2009 року, із сплатою 22 % річних для поповнення обігових коштів.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 26 лютого 2007 року між АБ «Брокбізнесбанк» та ОСОБА_1 було укладено іпотечний договір, згідно з яким в іпотеку банку було передано склад літ. «А-1», «а», загальною площею 679 кв. м., розташований за адресою: АДРЕСА_1.

10 жовтня 2008 року та 19 липня 2012 року було укладено додаткові угоди до кредитного договору, якими збільшено відсоткову ставку до 26 % річних та викладено у новій редакції п. 4.1 кредитного договору про нарахування процентів.

Позивач умови кредитного договору виконав та надав ТОВ «Газбуд 101» кредит. ТОВ «Газбуд 101» взяті за договором зобов'язання не виконувало, внаслідок чого станом на 19 лютого 2014 року утворилась заборгованість в розмірі 134 633,24 грн, що підтверджується розрахунком, поданим позивачем.

Встановлено, що основне зобов'язання не припинилось, що підтверджується рішенням господарського суду Черкаської області від 21 травня 2014 року залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 09 вересня 2014 року, яким вирішений спір між банком та ТОВ «Газ буд 101», стягнуто з останнього на користь ПАТ «Брокбізнесбанк» заборгованість за вказаним кредитним договором станом на 19 лютого 2014 року в розмірі 134 633,24 грн.

Згідно висновку суб'єкта оціночної діяльності ринкова вартість складу літера «А-1», «а» загальною площею 679 кв.м., що розташований за адресою АДРЕСА_1, станом на 16 січня 2017 року складає 499 745,00 грн без врахування ПДВ.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання.

За змістом частини першої статті 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що зобов'язання забезпечено договором іпотеки не було виконане, а тому порушене право банку підлягає захисту.

Змінюючи рішення суду першої інстанції в другому абзаці резолютивної частини, апеляційний суд вказав, що рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки дає право на примусовий продаж іпотечного майна, то, викладаючи резолютивну частину такого рішення, суд повинен встановити у грошовому вираженні початкову ціну предмета іпотеки для його подальшої реалізації, визначену за процедурою, передбаченою частиною шостою статті 38 Закону України «Про іпотеку».

Відповідно до частин першої, другої та п'ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду першої та апеляційної інстанцій не відповідають з огляду на таке.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з яким частково погодився суд апеляційної інстанції, посилалися на те, що оскільки зобов'язання не виконано, тому порушене право банку підлягає захисту. В період з 2009 року по грудень 2012 року боржником здійснювалось часткове повернення відсотків, що свідчить про визнання ним свого боргу та переривання строку позовної давності.

Проте суди попередніх інстанцій не врахували, що сторони за іпотечним договором досягли домовленості щодо кредитного договору від 26 лютого 2007 року. Додаткові угоди було укладено між основним позичальником і банком, а не іпотекодавцем. Часткове повернення відсотків здійснювалося основним позичальником, а не іпотекодавцем.

Суд не звернув увагу, що вчинення позичальником дій щодо часткового погашення кредиту відбулося у період з 2009 року по грудень 2012 року, що свідчить про переривання позовної давності за основною вимогою стягнення заборгованості за кредитним договором та не впливає на перебіг позовної давності за додатковою вимогою - звернення стягнення на предмет іпотеки.

Позовна давність на основі та додаткові вимоги обчислюється щодо кожної вимоги окремо.

Встановлено, що останній платіж по заборгованості за кредитним договором погашення, відповідно до розрахунку заборгованості за основним зобов'язанням відбулося 28 серпня 2008 року.

25 лютого 2009 року був останній день коли ТОВ «Газбуд 101» повинен був добровільно виконати свої зобов'язання в частині погашення всіх боргів по кредитному договору.

Тобто, з 26 лютого 2009 року у банку була можливість реалізувати своє право в примусовому порядку подати позов. Однак, позивач звернувся до суду з позовом у березні 2014 року, пропустивши передбачений статтею 257 ЦК України строк для звернення до суду.

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, не звернув уваги на те, що переривання перебігу позовної давності може мати місце лише в межах строку давності, а не після його спливу, не перевірив чи передбачені законом або договором підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки поза строками позовної давності, не надав встановленим обставинам відповідної оцінки.

Таким чином, судами попередніх інстанцій при розгляді позовних вимог неповно з'ясовані обставини справи, що мають значення для справи. Тому ухвалені у справі судові рішення не можуть вважатися законними та обґрунтованими та відповідно до положень статті 411 ЦПК України підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 400, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1, подану представником ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 20 жовтня 2016 року та рішення апеляційного суду Черкаської області від 26 січня 2017 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття.

З моменту прийняття постанови судом касаційної інстанції скасовані судові рішення втрачають законну силу та подальшому виконанню не підлягають.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська
Судді: Н. О. Антоненко
В. М. Коротун В. І. Крат
В. П. Курило