Постанова

Іменем України

27 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 726/2204/15-ц

провадження № 61-33824св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Воробйової І. А. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Кривцової Г. В., Лідовця Р. А.,

учасники справи:

позивач -ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

треті особи: ОСОБА_4 , Товариство з обмеженою відповідальністю «Плафена» ЛТД, Державна податкова інспекція у м.Чернівці Головного управління Державної фіскальної служби в Чернівецькій області та відділ державної виконавчої служби Чернівецького міського управління юстиції,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Апеляційного суду Чернівецької області від 04 вересня 2017 року у складі колегії суддів: Кулянди М. І., Владичана А. І., Одинака О. О.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на рухоме майно.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 05 квітня 2004 року вона придбала у Товариства з обмеженою відповідальністю «Плафена» ЛТД (далі - ТОВ «Плафена» ЛТД) за договором купівлі-продажу металоконструкцію, збірно-розбірний склад, площею 1954,2 кв. м, вартістю 66 120 грн.

Їй було відомо, що це майно ТОВ «Плафена» ЛТД придбало у Товариство з обмеженою відповідальністю «СТ-Трейд» (далі - ТОВ «СТ-Трейд»), що підтверджується податковими накладними, договір був укладений 31 грудня 2003 року. Склад знаходився у смт Дружба Теребовлянського району Тернопільської області, його там демонтували та привезли на АДРЕСА_1 .

Зазначала, що для облаштування складу в 2005 році вона придбала у Приватному підприємстві «Вікторія-3» металопрофіль зеленого та білого кольорів у кількості 4000 кв. м та утеплювач базальтовий товщиною 100 мм. для утеплення стін та перекриття складу.

Монтаж листової сталі на облаштування стін та перекриття складу виконувало ПП «Бізнес-2000». Склад монтувався та облаштовувався на земельній ділянці по АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 . На цей час спірне майно реалізоване з прилюдних торгів та його набувачем є ОСОБА_3 .

Право власності на склад, який належить їй на підставі договору купівлі-продажу від 05 квітня 2004 року, як на рухоме майно, не визнає ОСОБА_2 .

Ураховуючи викладене, ОСОБА_1 просила визнати за нею право власності на рухоме майно, металоконструкцію, збірно-розбірний склад, площею 1954,2 кв.м, що знаходиться по АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , а також комплектуючі цього складу, а саме: утеплювач базальтовий товщиною 100 мм; металопрофіль зеленого та білого кольорів 4000 кв. м, загальною вартістю 288 000 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Садгірського районного суду м.Чернівці від 15 травня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що право ОСОБА_1 було порушено, разом з тим позивачем обрано неналежний спосіб захисту порушеного права.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням Апеляційного суду Чернівецької області від 04 вересня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено.

Рішення Садгірського районного суду м. Чернівці від 15 травня 2017 року скасовано. У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення апеляційного суду мотивовано тим, що позивач не набула у встановленому законом порядку права власності на металоконструкцію, збірно-розбірний склад, площею 1954,2 кв. м, що знаходиться по АДРЕСА_1 .

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ від 29 вересня 2017 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі.

Відповідно до пункту 6 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діяв у межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів»,

за якими судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIIІ «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку

за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

04 червня 2018 року справу передано до Верховного Суду.

У червні 2019 року згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа передана судді-доповідачеві.

Ухвалою Верховного Суду від 13 листопада 2019 року справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_4 , ТОВ «Плафена» ЛТД, Державна податкова інспекція у м.Чернівці ГУ ДФС в Чернівецькій області та відділ державної виконавчої служби Чернівецького міського управління юстиції про визнання права власності на рухоме майно призначено до судового розгляду в складі колегії з п`яти суддів.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_2 не мала прав на металоконструкцію, збірно-розбірний склад, площею 1954,20 кв. м, що знаходиться по АДРЕСА_1 , оскільки не підтвердила права власності на нього. Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту порушеного права.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

У жовтні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшли заперечення на касаційну скаргу від ОСОБА_2 , уяких вона просила залишити оскаржуване судове рішення без змін, оскільки воно прийнято при всебічному та повному з`ясуванні обставин справи, ґрунтується на правильному застосуванні норм чинного законодавства України.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Відповідно до договору купівлі-продажу від 20 квітня 2004 року № 01 ОСОБА_2 придбала у ОСОБА_6 розбірно-збірну металеву конструкцію складу площею 1 954,2 кв. м, за ціною 78 000 грн, що підтверджується товарним чеком від 23 квітня 2004 року, та встановила його на належній їй земельній ділянці по АДРЕСА_1 (т.1 а. с. 107, 108).

Земельну ділянку по АДРЕСА_1 , площею 1,0333 кв. м для обслуговування приміщень та виробництва будівельних матеріалів надано ОСОБА_2 на підставі рішення виконкому Чернівецької міської ради від 24 лютого 2005 року, що підтверджується державним актом на право постійного користування землею серії 1-ЧВ № 002304 (т. 1 а.с. 95).

25 квітня 2005 року між ОСОБА_2 та Чернівецькою міською радою укладено договір оренди землі № 1827 (т. 1 а.с. 79-81).

На підставі рішення Чернівецької міської ради від 24 лютого 2005 року №673 ОСОБА_2 06 червня 2005р року видано державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,1000 га, яка знаходиться по АДРЕСА_2 , для обслуговування житлового будинку та господарських будівель (т.1 а.с. 96).

22 лютого 2005 року ОСОБА_2 уклала договір на виконання монтажних робіт з ТОВ «Бізнес-2000», а саме встановлення та монтаж складського ангару по АДРЕСА_1 . Всі виконані товариством роботи оплачувались ОСОБА_2 у безготівковій формі, з її рахунку, платіжними дорученнями від 24 лютого та 17 червня 2005 року через «Укрексімбанк», що підтверджується актом приймання виконаних робіт № 21 за травень 2005 року та повідомленням ТзОВ «Бізнес-2000» (т.1 а.с. 111).

У жовтні 2004 року ОСОБА_2 придбала профнастил (білого та зеленого кольорів) у кількості 4246 кв. м на суму 152 856 грн для обшивки металоконструкції та утеплювач у кількості 200 куб. м. на суму 15 000 грн, що підтверджується накладними від 05 жовтня 2004 року № 88 та від 22 жовтня 2004 року № 92 (т.1 а. с. 109-110).

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до положень частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі статтею 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно зі статтею 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 20 квітня 2004 року № 01 ОСОБА_2 придбала у ОСОБА_6 розбірно-збірну металеву конструкцію складу, площею 1 954,2 кв. м, за ціною 78 000 грн, що підтверджується товарним чеком від 23 квітня 2004 року, та встановила його на належній їй земельній ділянці по АДРЕСА_1 (т.1 а. с. 107, 108).

У зв`язку з виникненням у ОСОБА_2 податкового боргу вказаний склад був переданий нею у податкову заставу та описаний. Надалі постановами Чернівецького окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2010 року, 29 квітня 2011 року та від 17 січня 2013 року стягнуто з ОСОБА_2 заборгованість з орендної плати за землю, при виконанні яких державним виконавцем Садгірського відділу державної виконавчої служби Чернівецького міського управління юстиції було описано та арештовано майно ОСОБА_2 - збірно-розбірний металевий склад, площею 1954,2 кв. м, що знаходиться по АДРЕСА_1 .

Зазначене майно було реалізоване з аукціону, за ціною 297 300 грн переможцю торгів ОСОБА_3 , яка стала власником спірного майна, згідно з актом державного виконавця про проведення аукціону з реалізації арештованого майна від 23 жовтня 2013 року, виданим відповідно до протоколу від 14 жовтня 2013 року № 18/191/13/А-1.

ОСОБА_1 зверталася до Чернівецького окружного адміністративного суду з позовом до Садгірського відділу державної виконавчої служби, в якому просила визнати акт державного виконавця про проведення аукціону з реалізації арештованого майна від 23 жовтня 2013 року недійсним.

Постановою Чернівецького окружного адміністративного суду від 06 лютого 2014 року, яка набрала чинності 12 червня 2014 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Також рішенням Господарського суду Чернівецької області від 25 вересня 2014 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на металоконструкцію, збірно-розбірний склад, площею 1954,20 кв. м, що знаходиться по АДРЕСА_1 .

Львівський апеляційний господарський суд у постанові від 16 грудня 2014 року зробив висновок про те, що суд вважає необґрунтованими та такими, що суперечать фактичним обставинам справи, доводи ОСОБА_1 про те, що вона є власником металоконструкції, збірно-розбірного складу, площею 1954,20 кв. м, що знаходиться по АДРЕСА_1 .

Зазначеними судовими рішеннями встановлено, що металоконструкція, збірно-розбірний склад, площею 1954,20 кв. м, належав ОСОБА_2 та був реалізований на аукціоні з метою погашення її заборгованості з орендної плати за землю.

Постановою Вищого господарського суду України від 05 березня 2015 року зазначені судові рішення залишено без змін.

Відповідно до частини четвертої статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній, або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Колегія суддів Верховного Суду погоджується з висновком апеляційного суду про те, що ОСОБА_1 не набула у встановленому законом порядку права власності на металоконструкцію, збірно-розбірний склад, площею 1954,20 кв. м, що знаходиться по АДРЕСА_1 .

Доводи касаційної скарги про те, що ОСОБА_2 не мала прав на металоконструкцію, збірно-розбірний склад, площею 1954,20 кв. м, що знаходиться по АДРЕСА_1 , оскільки не підтвердила права власності на нього, є безпідставними та спростовуються матеріалами справи.

Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Апеляційного суду Чернівецької області від 04 вересня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: І. А. Воробйова

Б. І. Гулько

Г. В. Кривцова

Р. А. Лідовець