Справа № 600/946/17
Справа № 2/600/99/2019
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2019 року смт. Козова

Козівський районний суд Тернопільської області

у складі: головуючої судді Гриновець О.Б.,

з участю: секретаря судового засідання Липної О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в смт. Козова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Будилівської сільської ради Козівського району Тернопільської області про зобов`язання Будилівської сільської ради вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

позивач звернувся в суду із зазначеним позовом до відповідача, з підстав викладених у позовній заяві та просив: «зобов`язати Будилівську сільську раду в установленому порядку здійснити справедливий обмір моєї присадибної ділянки, а також земельних ділянок моїх сусідів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 з урахуванням змісту наведених у даній позовній заяві картографічних матеріалів і правовстановлюючих документів, що стосуються цих ділянок».

При цьому, подаючи позовну заяву, позивач у такій керувалася нормами ЦПК України які регламентують подачу позовної заяви, її зміст і т.д. (в редакції, яка діяла на момент подачі позовної заяви).

Ухвалою судді від 27.10.2017 року відкрито провадження у справі та призначено таку до розгляду у попередньому судовому засіданні в порядку ЦПК України.

У поданому 20.08.2018 року відзиві представник відповідача вказав, що розгляд справи цієї категорії не відноситься до предметної юрисдикції Козівського районного суду Тернопільської області, як адміністративного суду та просив закрити провадження у справі.

У судовому засіданні позивач та її представник вказали, що «визнання дій відповідача неправомірними випливає із позовної вимоги».

Представник відповідача у судовому засіданні вказав, що спір не може розглядатися у порядку цивільного судочинства, оскільки є публічно-правовим про що він вказував у своєму відзиві.

Заслухавши пояснення учасників процесу, проаналізувавши матеріали справи суд приходить до висновку, що провадження у такій слід закрити з наступних підстав.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03.10.2017 року №2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», яким затверджено нову редакцію Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно пп.10 п.1 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Частиною 1 ст.19 ЦПК України встановлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Статтею 19 КАС України (зокрема частиною 1) визначено перелік справ у спорах, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів. Так п.1 ч.1 цієї статті закріплено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Як вбачається із змісту позовної вимоги предметом спору є зобов`язання відповідача здійснити дії, які останній здійснює, як суб`єкт владних повноважень.

При цьому, позивачем не заявлено жодних інших позовних вимог, які б свідчили про наявність приватно-правового спору, який повинен би був розглядатися зокрема у порядку цивільного судочинства.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини, який у справі «Zand v. Austria» від 12 жовтня 1978 року, суд вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…)». З огляду на це, не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Таким чином, зважаючи на вищевказане та те, що позивачем заявлено лише одну позовну вимогу про зобов`язання Будилівської сільської ради «в установленому порядку здійснити справедливий обмір…» її земельної ділянки, яка виникла щодо реалізації відповідачем своїх владних повноважень, враховуючи те, що ОСОБА_1 не заявлено жодних інших позовних вимог, які б могли свідчити, серед іншого, про наявність зокрема приватно-правового спору, суд дійшов до висновку, що провадження у справі слід закрити.

Керуючись ст.ст.19, 255 ЦПК України, ст.19 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Будилівської сільської ради Козівського району Тернопільської області про зобов`язання Будилівської сільської ради вчинити певні дії закрити.

Ухвала суду у відповідності до ст.261 ЦПК України набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її вручення безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду в порядку визначеному главою першою розділу п`ятого ЦПК України або в той самий строк через Козівський районний суд Тернопільської області в порядку передбаченому п. 15.5 розділу тринадцятого ЦПК України.

Суддя О.Б.Гриновець