Житомирський апеляційний суд
Справа №278/2640/18 Головуючий у 1-й інст. Грубіян Є. О.
Категорія 27 Доповідач Талько О. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2019 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої - судді Талько О.Б.,

суддів: Коломієць О.С., Шевчук А.М.,

за участю секретаря Кравчук Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу № 278/2640/18-ц за позовом Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" на заочне рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 16 жовтня 2018 року, постановлене під головуванням судді Грубіяна Є. О.,-

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2018 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що 16 грудня 2010 року між банком та ОСОБА_1 укладений кредитний договір, відповідно до якого останній наданий кредит в сумі 300 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% річних, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Позивач зазначає, що відповідач не виконує передбачені договором умови щодо своєчасного погашення кредиту та відсотків, у зв'язку з чим станом на 31 липня 2018 року виникла заборгованість в розмірі 76811 грн. 66 коп., яка складається із: основного боргу в сумі 4556 грн. 84 коп.; заборгованості за відсотками в сумі 64920 грн. 93 коп., 3200 грн. 40 коп. пені, а також штрафів: 500 грн. ( фіксована частина) та 3633 грн. 89 коп. - процентна складова.

Враховуючи вищезазначене, позивач просив стягнути із ОСОБА_1 76811 грн. 66 коп.

Заочним рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 16 жовтня 2018 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 5056 грн. 55 коп. та 1762 грн. судового збору.

В апеляційній скарзі АТ КБ "ПриватБанк", посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення в частині відмови у стягненні відсотків та постановити нове, яким задовольнити ці позовні вимоги.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 16 грудня 2010 року між сторонами укладений кредитний договір, відповідно до якого ОСОБА_1 наданий кредит в сумі 300 грн., зі сплатою 30,00 % річних, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Долучена до матеріалів справи довідка АТ КБ "ПриватБанк" містить інформацію про те, що за даною кредитною угодою ОСОБА_1 видавались кредитні картки: 18 січня 2013 року - НОМЕР_2, зі строком дії до квітня 2016 року; 16 липня 2013 року - НОМЕР_3, строком до липня 2017 року.

В подальшому кредитний ліміт неодноразово змінювався та станом на 11 листопада 2014 року був встановлений у розмірі 4560 грн.

Відповідно до ст.ст. 1054, 526 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного судочинства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною першою статті 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

За правилами ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною ( сторонами).

Відповідно до ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У ч.1 ст.638 ЦК України закріплена норма, згідно з якою договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Спірний договір укладений між сторонами шляхом підписання анкети-заяви, у якій зазначено, що вона разом із Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку становить договір про надання банківських послуг.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки ОСОБА_1 належним чином не виконувала передбачені договором умови щодо своєчасного погашення кредиту та сплати відсотків, утворилась заборгованість, розмір якої згідно з наданим позивачем розрахунком становить 76811 грн. 66 коп., та складається із: основного боргу в сумі 4556 грн. 84 коп.; заборгованості зі сплати відсотків у сумі 64920 грн. 93 коп., 3200 грн. пені, а також штрафів: 500 грн. ( фіксована частина) та 3633 грн. 89 коп. - процентна складова.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку про те, що на користь позивача підлягає стягненню заборгованість зі сплати тіла кредиту у розмірі 4556 грн. 84 коп.

Зміст апеляційної скарги свідчить про те, що позивач погодився з рішенням суду в частині стягнення пені у розмірі 500 грн.

Обгрунтованим також є висновок суду про те, що на користь позивача не підлягають стягненню штрафи.

Так, за правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Отже, пеня та штраф є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Зазначений правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року ( справа №6-2003цс15).

Таким чином, відсутні підстави для стягнення на користь позивача штрафів, оскільки боржник в даному випадку несе подвійну відповідальність, що не узгоджується з положеннями ст.61 Конституції України.

Разом з тим, відмовляючи у стягненні заборгованості зі сплати відсотків, суд першої інстанції залишив поза увагою ту обставину, що нарахування та сплата відсотків передбачена умовами договору. Строк дії картки за даним кредитним договором тривав до липня 2017 року. Таким чином, банк правомірно нараховував відсотки за користування кредитними коштами до 31 липня 2017 року. Нарахування відсотків після закінчення строку дії картки не відповідає положенням законодавства та суперечить умовам договору.

Долучений до матеріалів позовної заяви розрахунок свідчить про те, що відсотки нараховувались на тіло кредиту й прострочені відсотки, що суперечить вимогам законодавства.

Враховуючи розмір заборгованості, період користування кредитними коштами та погоджену сторонами відсоткову ставку, розмір заборгованості зі сплати відсотків становить 2028 грн.34 коп.

З огляду на вищезазначене, на користь позивача підлягає стягненню 7085 грн. 18 коп. заборгованості за кредитним договором, яка складається із: заборгованості зі сплати кредиту у розмірі 4556 грн. 84 коп.; заборгованості зі сплати відсотків у розмірі 2028 грн. 34 коп., а також 500 грн. пені.

Посилання представника ОСОБА_1 на те, що позивачем пропущений строк позовної давності, є безпідставними, з огляду на наступне.

Відповідно до положень ч.3 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Створення рівних можливостей учасникам процесу у доступі до суду та до реалізації і захисту їх прав є частиною гарантій справедливого правосуддя, зокрема принципів рівності та змагальності сторін.

Заперечуючи проти позову, відповідач має можливість захистити свої права шляхом звернення до суду із заявою про застосування строку позовної давності. Така заява має бути подана в суді першої інстанції до винесення судом рішення щодо спірних правовідносин. Передумовою для можливості реалізації такого права є належне повідомлення відповідача про час та місце судового засідання.

На стадії апеляційного розгляду єдиною підставою для вирішення питання щодо застосування строку позовної давності є той факт, що відповідач не був належним чином повідомлений судом першої інстанції про час та місце судового розгляду й не брав участь у розгляді справи.

Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_1 відповідно до вимог цивільного процесуального законодавства була повідомлена про судове засідання, що підтверджується її підписом на повідомленні про вручення судової повістки (а.с.49).

Отже, відповідач мала можливість звернутись до суду першої інстанції із заявою про застосування строку позовної давності, проте не скористалась цим правом. За таких обставин, апеляційний суд не бере до уваги таку заяву, подану після постановлення судом першої інстанції рішення.

Враховуючи вищезазначене, рішення слід скасувати та постановити нове судове рішення,- про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст.259,268,367,368,374,376,381-384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" задовольнити частково.

Заочне рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 22 травня 2018 року скасувати та постановити нове судове рішення.

Позовні вимоги Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) на користь Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" (м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50, , рахунок 3111, МФО 305299) заборгованість за кредитним договором від 16 грудня 2010 року в сумі 10127 грн. 07 коп. та 572 грн. 65 коп. судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Головуюча Судді: