РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.01.2019 року Провадження №2/425/55/19

Справа №425/3199/18

місто Рубіжне Луганської області

Рубіжанський міський суд Луганської області в складі:

головуючого судді Москаленко В.В.,

за участю секретаря судового засідання Окрошко О.О.,

позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Центр надання адміністративних послуг загального відділу Рубіжанської міської ради Луганської області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

встановив:

19 жовтня 2018 року ОСОБА_1 звернулася до Рубіжанського міського суду Луганської області з позовом до ОСОБА_2, третя особа: Центр надання адміністративних послуг загального відділу Рубіжанської міської ради Луганської області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, в якому вказала, що вона є власником квартири АДРЕСА_1, на підставі договору купівлі-продажу від 16.10.2001. У зазначеній квартирі зареєстрований за місцем проживання колишній чоловік позивача - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який з 2005 року у квартирі не проживає, комунальні послуги не сплачує, його особистих речей у квартирі немає, з заявою про визнання права власності не звертався і взагалі квартирою не цікавиться. Добровільно з реєстрації за місцем проживання відповідач не знімається.

Просить визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_1 (а.с. 4-6).

Ухвалою Рубіжанського міського суду Луганської області від 02.11.2018 прийнято дану позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у зазначеній цивільній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 21-23).

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі та надала пояснення, аналогічні викладеним в позові. Крім того пояснила суду, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем у період з 24.06.2000 по 2005 рік. Від шлюбу у них є спільний син ОСОБА_3, якому вже 18 років. 16.10.2001 позивачем була придбана квартира АДРЕСА_1, тобто у період шлюбу з відповідачем. Відповідач у даній квартирі не проживає з 2005 року, тобто більше 10 років, комунальні послуги не оплачує,а тому вона вважає,що він втратив своє право власності на частку квартири. Раніше до суду не зверталася, тому що відповідач обіцяв сплатити заборгованість по аліментам та комунальним послугам.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про день, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, причин неявки не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності та відзиву на позов не надав. Відповідачу були надіслані виклики в судове засідання за адресою, відповідно відомостей загального відділу Рубіжанської міської ради Луганської області, які повернулися до суду з відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання» (а.с. 34, 35, 36, 37, 46, 47).

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв'язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Представник третьої особи - Центру надання адміністративних послуг загального відділу Рубіжанської міської ради Луганської області у судове засідання не з'явився, надав заяву у якій проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 не заперечує та просить розглянути справу без участі представника (а.с. 30).

Враховуючи неявку в судове засідання належним чином повідомленого відповідача, відсутності заяви відповідача про розгляд справи без його участі, неповідомлення відповідача про причини неявки до суду, відсутність відзиву відповідача на позов та згоду позивача на ухвалення заочного рішення у справі, суд вважає за можливе розглядати цивільну справу у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення по даній справі в порядку ст. ст. 280, 281 ЦПК України.

Суд, заслухавши позивача, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, об'єктивно оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи дійшов наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 (прізвище змінено з «ОСОБА_1» на «ОСОБА_1» у зв'язку з реєстрацією шлюбу) та ОСОБА_2 з 24 червня 2000 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Рубіжанського міського суду Луганської області 18 серпня 2005 року (а.с. 42).

З копій договору купівлі-продажу квартири від 16.10.2001 та копії технічного паспорту вбачається, що позивач придбала у власність квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 12, 13-14).

Тобто, квартира за адресою: АДРЕСА_1, придбана у період шлюбу позивача з відповідачем.

Згідно довідки Центру надання адміністративних послуг загального відділу Рубіжанської міської ради Луганської області № 20320 від 11.10.2018 у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_1 - як власник, ОСОБА_2 - як колишній чоловік власника та ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_6 - як сини власника (а.с. 15).

З акту про встановлення фактичного місця проживання від 16.10.2018 вбачається, що у житловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_1, фактично проживають ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_6, а ОСОБА_2 з 2005 року за вказаною адресою не проживає (а.с. 16).

Статтею 22 КпШС України (в редакції, яка діяла на момент набуття спірної квартири у власність) передбачено, що майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

Відповідно ст. 23 КпШС України майном нажитим за час шлюбу, подружжя розпоряджається за спільною згодою. При укладенні угод одним з подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Для укладання угод по відчуженню спільного майна подружжя, що потребують обов'язкового нотаріального засвідчення, згода другого з подружжя повинна бути висловлена у письмовій формі.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, судом встановлено, що 16.10.2001, у період шлюбу з відповідачем, позивачем було придбано квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, яка в розумінні ст. 22 КпШС України має статус спільної сумісної власності подружжя.

У відповідності до ст. 1 Першого протоколу до Європейської Конвенції з прав людини та основних свобод, що згідно ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

За статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

Отже, посилання позивачки на те, що колишній чоловік ОСОБА_2 не проживає в спірній квартирі з 2005 року не свідчать про його відмову від права власності на нерухоме майно та не є

підставою для визнання останнього таким, що втратив право користування квартирою, яка була придбана сторонами під час перебування у зареєстрованому шлюбі і є їх сумісною власністю.

Аналогічну позицію висловив Верховний суд у своїй постанові від 28 лютого 2018 року у справі № 647/1683/15ц.

Оскільки позивач не надала суду доказів належності спірної квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, їй на праві приватної, а не спільної власності, а також не надала доказів припинення права власності відповідача на вказану квартиру, тому відсутні підстави для визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_1, у зв'язку з чим суд вважає за необхідне відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 11, 13, 81, 128, 131, 247, 280-284, 354 ЦПК України, суд -

ухвалив:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Центр надання адміністративних послуг загального відділу Рубіжанської міської ради Луганської області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - відмовити повністю.

Повний текст рішення складено 30 січня 2019 року.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення до Луганського апеляційного суду через Рубіжанський міський суд Луганської області відповідно до п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України, або безпосередньо до Луганського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 30.01.2019.

Позивач: ОСОБА_1, проживає за адресою: АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1.

Відповідач: ОСОБА_2, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_2.

Третя особа: Центр надання адміністративних послуг загального відділу Рубіжанської міської ради Луганської області, місцезнаходження за адресою: 93011, пл. Володимирська, 2, місто Рубіжне, Луганської області, .

Суддя В.В. Москаленко