Єдиний унікальний номер 243/7992/16-ц Номер провадження 22-ц/804/1677/19

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 липня 2019 року м. Бахмут

Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого судді Канурної О.Д.,

суддів: Агєєва О.В., Мальованого Ю.М.,

за участю секретаря судового засідання: Розпутько Я.О.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в місті Бахмуті Донецької області цивільну справу № 243/7992/16-ц за позовом ОСОБА_1 , правонаступником якого є ОСОБА_2 до Держави Україна, Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», Кабінету Міністрів України, Державної казначейської служби України, за участю прокурора Слов`янської місцевої прокуратури про відновлення порушених, не визнаних конституційних прав на майно за апеляційною скаргою ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 на рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 22 квітня 2019 року (суддя Воронков Денис Володимирович), -

В С Т А Н О В И В:

29 вересня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області суду з позовною заявою до Держави Україна про відновлення порушених, не визнаних конституційних прав на майно.

В обгрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що ним були зроблені внески до Ощадбанку СРСР 13.10.1984 року у розмірі 3335 рублів з нарахуванням 3% річних; 02.10.1986 року у розмірі 3000 рублів з нарахуванням 3% річних та до Ощадбанку України 31.12.1992 року в розмірі 50000 карбованців з нарахуванням 9 % річних; 08.05.1993 року 30000 карбованців з нарахуванням 9 % річних. З посиланням на вимоги Конституції України, Цивільного кодексу України, Закону України «Про державні гарантії відновлення заощаджень громадян України» просив визнати незаконними діяльність та бездіяльність Держави України щодо не встановлення його конституційних прав у відповідності до Конституції та Законів України; зобов`язати Державу Україна поновити його порушені права на власність - внески в державну установу «Ощадбанк» у відповідності до Конституції та Законів України; відшкодувати збитки не сплачені внески на умовах, передбачених Конституцією та Законами України; зобов`язати державу Україна відшкодувати моральну шкоду в розмірі 100000 грн.

07 липня 2017 року ОСОБА_1 було надано до суду клопотання про приєднання до матеріалів справи розрахунку ціни позову, яке суд розцінив як уточнення позовних вимог, в якому останній, з посиланням на вимоги ч. 2 ст. 524 ЦК України, визначає суму позовних вимог у розмірі 444294,5 грн. з урахуванням курсу долару США на момент здійснення внеску та з урахуванням відсотків (том № 2, а.с. 1).

Ухвалою Слов`янського міськрайонного суду від 18 січня 2017 року по вказаній вище справі залучено у якості співвідповідача - Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» (том № 1, а.с. 59).

Ухвалою Слов`янського міськрайонного суду від 03 лютого 2017 року по вказаній справі залучено у якості співвідповідачів - Кабінет Міністрів України та Державну Казначейську службу України в особі Управління Державної казначейської служби України у м. Слов`янську Донецької області (том №1, а.с. 83).

Ухвалою Слов`янського міськрайонного суду від 21 березня 2017 року залучено прокурора Слов`янської місцевої прокуратури Донецької області до участі у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Держави Україна, ПАТ «Державний ощадний банк України», Кабінету Міністрів України, Державної Казначейської служби України про відновлення порушених, не визнаних конституційних прав на майно (том № 1, а.с. 127).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 помер.

Ухвалою Слов`янського міськрайонного суду від 19 листопада 2018 року провадження по справі зупинено до 11 січня 2019 року до залучення до участі по справі правонаступника позивача. Закрито провадження по справі в частині позовних вимог про відшкодування моральної шкоди в сумі 100000,00 грн.

Ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 11 січня 2019 року провадження по справі поновлено.

Ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 14 березня 2019 року до участі по справі у якості позивача залучено ОСОБА_2 , як правонаступника ОСОБА_1 .

Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 22 квітня 2019 року в задоволенні позову ОСОБА_1 , правонаступником якого є ОСОБА_2 до Держави Україна, Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», Кабінету Міністрів України, Державної казначейської служби України, за участю прокурора Слов`янської місцевої прокуратури про відновлення порушених, не визнаних конституційних прав на майно, відмовлено у повному обсязі.

Із вказаним рішенням суду не погодилася ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , та подала апеляційну скаргу, яка разом з матеріалами справи надійшла до Донецького апеляційного суду.

В обґрунтуванні скарги ОСОБА_3 яка діє в інтересах ОСОБА_2 , зазначила, що суд допустив невідповідність висновків обставинам справи, не повністю з`ясував всі обставини справи, неправильно застосував норми матеріального права та розглянув справу з порушенням норм процесуального права.

Представник позивача зазначає, що суд не вимагав від представників відповідачів відзивів на позовну заяву, та не правильно визначив коло відповідачів по справі.

На думку представника позивача, суд першої інстанції неправильно встановив предмет спору, що призвело до неправильного застосування матеріального права. Суд першої інстанції не розглянув справу у межах заявлених вимог, не встановив повноваження представників держави, не повідомив їх про розгляд справи.

ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 в апеляційній скарзі зазначає, що суд протягом розгляду позову не застосував норми Конституції України, Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, які мав би застосувати. Також суд не прийняв до уваги всі надані позивачем докази.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 03 червня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якого діє ОСОБА_3 було залишено без руху у зв`язку з тим, що апеляційна скарга не відповідала вимогам передбачених ст. 356 ЦПК України.

14 червня 2019 року на адресу Донецького апеляційного суду надійшла заява від ОСОБА_2 , в інтересах якого діє ОСОБА_3 про усунення недоліків.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 18 червня 2019 року відкрито апеляційне провадження у даній цивільній справі та надано відповідачам по справі строк для надання відзиву на апеляційну скаргу в письмовій формі до 01 липня 2019 року.

Копії ухвал про відкриття апеляційного провадження учасниками справи отримані (том № 3, а.с. 104,105,106,107,108,109,114), копія апеляційної скарги позивача відповідачами по справі отримана (том № 3, а.с.105,106,107,108,109).

До Донецького апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від Слов`янської місцевої прокуратури (том № 3, а.с. 110-111), відзив на апеляційну скаргу від Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (том № 3, а.с. 115) та відзив на апеляційну скаргу від Кабінету Міністрів України (том №3, а.с. 135-142).

В своїх відзивах відповідачі зазначили, що суд першої інстанції розглянув позов з дотримання норм процесуального та матеріального законодавства та ухвалив законне рішення, а відтак просили залишити апеляційну скаргу ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 без задоволення, а рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 22 квітня 2019 року без змін.

В судове засідання апеляційного суду позивач ОСОБА_4 не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (том № 3, а.с. 144).

В судове засідання апеляційного суду представник Держави Україна не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (том № 3, а.с. 147).

В судове засідання апеляційного суду представник відповідача - ПАТ «Державний ощадний банк України» не з`явився, надіслав до суду письмову заяву про розгляд справи в його відсутність (том № 3, а.с. 148).

В судове засідання апеляційного суду представник відповідача Державної казначейської служби України не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (том № 3, а.с. 149).

Заслухавши суддю - доповідача, вислухавши пояснення представника позивача ОСОБА_3 , пояснення представника відповідача - Кабінету Міністрів України, представників відповідача - Прокуратури Донецької області, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно з частиною 1 статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до частини 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно частини 2 вказаної вище статті, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Судом першої інстанції під час розгляду справи встановлено, що копіями ощадних книжок, що долучені до матеріалів справи (том № 3, а.с. 59-61) підтверджується факт здійснення внесків ОСОБА_1 до Ощадбанку СРСР 13.10.1984 року у розмірі 3335 рублів з нарахуванням 3% річних, 02.10.1986 року у розмірі 3000 рублів з нарахуванням 3% річних; до Ощадбанку України 31.12.1992 року в розмірі 50000 карбованців з нарахуванням 9 % річних, 08.05.1993 року у розмірі 30000 карбованців.

Згідно відповіді № 25-9/69/99-бт від 19.01.2017 року філія Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк`на ім`я ОСОБА_1 станом на 19.01.2017 року відкрито компенсаційний рахунок № 91551/25408 у ТВБВ № 10004/0570 в сумі 4548,6 грн. (том № 1, а.с. 70).

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що суду не надано жодного доказу на підтвердження факту порушення права позивача щодо повернення вкладів, внесених ОСОБА_1 до Ощадбанку України 31.12.1992 року в розмірі 50000 карбованців та 08.05.1993 року в розмірі 30000 карбованців. З копії ощадних книжок вбачається, що зазначені внески були перераховані у 1993-1995 та 1996-1999 роках з урахуванням відсотків, що свідчить про можливість позивача розпоряджатися вказаними грошима.

Стосовно позовних вимог щодо внесків, зроблених позивачем за часів СРСР, то питання збереження, відновлення реальної вартості та компенсації знецінених грошових заощаджень громадян України, які зберігалися на рахунках Ощадного банку колишнього СРСР до 02.01.1992 регулюються Законом України «Про державні гарантії відновлення заощаджень громадян України» № 537/96-ВР.

Відповідно до ст. 1 вказаного вище Закону, на підставі цього Закону встановлюються зобов`язання держави перед громадянами України, які внаслідок знецінення втратили грошові заощадження, поміщені в період до 2 січня 1992 року в установи Ощадного банку СРСР та державного страхування СРСР, що діяли на території України.

Згідно зі ст. 2 вказаного вище Закону, держава зобов`язується забезпечити збереження та відновлення реальної вартості заощаджень громадян гарантує їх компенсацію у встановленому порядку.

Як вбачається із статті 5 вказаного вище Закону, установи Ощадного банку України на підставі цього Закону протягом грудня 1996 року березня 1997 року проводять одноразову індексацію вкладів громадян. На проіндексовані суми, що знаходяться на позабалансовому рахунку Ощадного банку України, вкладнику видається ощадна книжка.

Статтею 6 вказаного вище Закону передбачено, що кошти для компенсації заощаджень громадян визначаються в Державному бюджеті України окремою статтею.

Порядок проведення компенсації, у тому числі перерахування коштів, передбачених у Державному бюджеті України, установам Ощадного банку України та колишнього Укрдержстраху, визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 7 зазначеного вище Закону, заощадження повертаються поетапно, залежно від суми вкладу в межах коштів, передбачених для цього Державним бюджетом України на поточний рік.

Кабінет Міністрів України відповідно до Закону України «Про державні гарантії відновлення заощаджень громадян України» № 537/96-ВР приймав постанови про виплату частинами заощаджень громадян, а саме: постанови № 825 від 08 червня 1998 року, № 817 від 17 травня 2000 року, № 275 від 26 березня 2001 року, № 471 від 05 квітня 2002 року, №382 від 26 березня 2003 року, № 306 від 11 березня 2004 року, № 409 від 30 травня 2005 року, №1091 від 03 серпня 2006 року, № 366 від 01 березня 2007 року, № 1 від 09 січня 2008 року, № 481 від 20 травня 2009 року, № 346 від 23.04.2012, якими встановлюється черговість і обсяги виплат громадянам проіндексованих грошових заощаджень.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Діючим законодавством прямо не передбачений обов`язок Кабінету Міністрів України виділяти кошти в межах Державного бюджету для покриття витрат, пов`язаних із компенсацією заощаджень громадян України відповідно до Закону України «Про державні гарантії відновлення заощаджень громадян України».

Рішенням Конституційного Суду України від 10 жовтня 2001 року №13-рп/2001 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України окремих положень Закону України «Про державні гарантії відновлення заощаджень громадян України» установлено, що виплата громадянам України грошових заощаджень в обмежуваному розмірі та поетапно є правом держави, що не суперечить статтям 13, 41, 64 Конституції України.

Із роз`яснення Верховного Суду України від 15.03.1999 року № 1-5/117 «Про деякі питання застосування Закону України «Про державні гарантії відновлення заощаджень громадян України» вбачається, що кошти для компенсації заощаджень громадян визначаються в Державному бюджеті України окремою статтею.

Порядок перерахування коштів з Державного бюджету України установам Ощадного банку України та колишнього Укрдержстраху визначається Кабінетом Міністрів України.

Заощадження повертаються поетапно, залежно від віку вкладника, суми вкладу, інших обставин у межах коштів, передбачених для цього Державним бюджетом України на поточний рік.

Ощадний банк України провадить виплату проіндексованих заощаджень в межах передбачених для цього Державним бюджетом України і перерахованих з нього грошових сум, встановленої поетапності та черговості їх повернення, визначеного співвідношення між групами вкладників.

Те, що грошові кошти, які підлягають виплаті згідно Закону України «Про державні гарантії відновлення заощаджень громадян України» визнаються боргом та повертаються поетапно, залежно від віку вкладника, суми вкладу, інших обставин у межах коштів, передбачених для цього Державним бюджетом України на поточний рік, які надаються особам Державою через органи державного казначейства на певних умовах та в певних розмірах підтверджується практикою Європейського суду з прав людини, а саме Рішенням від 02.07.2002 року у справі «Гайдук та інші проти України».

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що аналізом вищенаведених норм законодавства суд вважає, що іншого порядку компенсації виплат на повернення вкладів Ощадбанку СРСР, ніж спеціальний порядок, передбачений Закону № 537/96-ВР, діючим законодавством України не передбачено.

Згідно постанови КМУ № 346 від 23 квітня 2012 року «Про виплату в 2012 році громадянам України компенсації втрат від знецінення грошових заощаджень, вкладених до 2 січня 1992 року в установи Ощадного банку СРСР, що діяли на території України, та в облігації Державної цільової безпроцентної позики 1990 року, державні казначейські зобов`язання СРСР і сертифікати Ощадного банку СРСР, придбані на території Української РСР» виплата компенсації в 2012 році передбачалась вкладникам, відомості про яких станом на 01 січня 2012 року внесені до інформаційно-аналітичної системи «Реєстр вкладників заощаджень громадян» та які не отримали протягом 2008 року компенсацію втрат від знецінення грошових заощаджень у межах залишку проіндексованого вкладу, але не більше ніж 1000,00 гривень на одного вкладника.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що у письмових клопотаннях та у судовому засіданні представником позивача неодноразово наголошувалося, що у порядку, передбаченому Закону № 537/96-ВР, позивач по спірних внесках до Ощадбанку не звертався, своїм правом на отримання компенсаційних виплат на повернення вкладів не скористався, а предметом спору є повернення внесків за їх ринковою вартістю, а не їх компенсація.

Доводи апеляційної скарги позивача про те, що суд першої інстанції порушив вимоги ст. ст. 213, 174, 178, 179, 180, 191, 198, 199 ЦПК України, є безпідставними, оскільки із матеріалів справи вбачається, що згідно з розпорядженням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 07 вересня 2018 року у зв`язку з тим, що 26 червня 2018 року у судді Слов`янського міськрайонного суду Донецької області Сидоренко Інни Олександрівни закінчився 5-річний термін повноважень, призначено повторний автоматизований розподіл цивільної справи № 2/243/1575/2018 (243/7992/16-ц) за позовною заявою ОСОБА_1 до Держави Україна, Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», Кабінету Міністрів України, Державної казначейської служби України, за участю прокурора Слов`янської місцевої прокуратури про відновлення порушених, не визнаних конституційних прав на майно (том № 2, а.с. 188).

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.09.2018 року по справі № 243/7992/16-ц, номер провадження: 2/243/1575/2018 суддею до розгляду вказаної вище справи призначено ОСОБА_5 (том № 2, а.с. 189).

Ухвалою судді Слов`янського міськрайонного суду Донецької області Воронкова Д.В. про прийняття позовної заяви до розгляду та призначення підготовчого судового засідання від 12 вересня 2018 року, учасникам справи роз`яснені вимоги ст. ст. 174, 179, 180, 182 ЦПК України, що свідчить про виконання суддею вимог вказаний вище статей ЦПК (том № 2, а.с. 190).

Доводи апеляційної скарги позивача про те, що суд першої інстанції проігнорував вимоги пункту 4 частини 2 статті 197 ЦПК України, не провів заміну неналежного відповідача, оскільки відповідно до вимог статті 173 ЦК України від імені держави за спеціальними дорученнями можуть виступати органи державної влади, суд першої інстанції не направив позовну заяву за адресою: м. Київ, вул. Банкова, 11, не повідомив про розгляд позовної заяви, тому немає спеціальних доручень від Держави з вказівкою органів, котрі будуть представляти відповідача Державу, що у представника КМУ була невідповідна довіреність, є безпідставними, оскільки частиною 4 статті 58 ЦПК України передбачено, що Держава, територіальна громада бере участь у справі через відповідний орган державної влади, орган місцевого самоврядування відповідно до його компетенції, від імені якого діє його керівник або представник.

Ухвалою Слов`янського міськрайонного суду від 03 лютого 2017 року по вказаній справі залучено у якості співвідповідача Кабінет Міністрів України.

Частиною 2 статті 37 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» передбачено, що інтереси Кабінету Міністрів України у судах представляє Міністерство юстиції України, якщо інше не передбачено законами України або актами Кабінету Міністрів України.

Відповідно до підпункту 4.60 пункту 4 Положення про Головні територіальні управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 23 червня 2011 року № 1707/5, Головне територіальне управління юстиції у Донецькій області представляє в судах загальної юрисдикції України інтереси Кабінету Міністрів України, Міністерства юстиції України, їх посадових осіб з усіма правами, що надані процесуальним законодавством України стороні.

Тобто, повноваження представника є правомочним.

Доводи апеляційної скарги позивача про те, що відповідно до частини 4 статті 56 ЦПК України, прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту; у справі прокурор не довів факт порушення інтересів Держави і не вказав орган, котрий буде представляти Державу, є безпідставними, оскільки прокурор Слов`янської міської прокуратури залучений до справи ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 21.03.2017 року на підставі листа Слов`янської міської прокуратури від 06.03.2017 року, оскільки даний позов стосується інтересів Держави.

Частиною 3 статті 56 ЦПК України передбачено, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Доводи апеляційної скарги позивача про те, що суд першої інстанції проігнорував вимоги статті 13 ЦПК України, оскільки не розглянув позов в межах заявлених вимог і на підставі доказів, наданих учасниками справі, є безпідставними, оскільки суд першої інстанції розглянув справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, як того вимагає стаття 13 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги позивача про те, що суд першої інстанції в порушення норм статті 3 ЦПК України не визнав її докази, аргументовані статтею 3 Конституції України, яка передбачає, що Держава відповідає перед людиною за свою діяльність, є безпідставними, оскільки частиною 1 статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Як вбачається із частини 2 вказаної вище статті, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Доводи апеляційної скарги позивача про те, що суд першої інстанції не залучив до участі у справі представника «Ощадбанку» та представника Адміністрації Президента України, є безпідставними, оскільки ухвалою Слов`янського міськрайонного суду від 18 січня 2017 року по вказаній вище справі залучено у якості співвідповідача - Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» (том № 1, а.с. 59).

Інші доводи апеляційної скарги позивача зводяться до переліку статей Конституції України, Цивільного Кодексу, ЦПК України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Конвенції про права інвалідів та інші, які як вважає позивач порушені Державою Україна та судом.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, правильно встановив обставини справи та відповідні їм правовідносини, наданим доказам дав правильну правову оцінку і обґрунтовано у відповідності з вимогами матеріального і процесуального права дійшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог позивача.

На підставі викладеного вище, апеляційний суд вважає, що підстав для скасування рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 22 квітня 2019 року і задоволення апеляційної скарги ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 немає.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 залишити без задоволення, рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 22 квітня 2019 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді:

Повний текст постанови складений 01 серпня 2019 року

Суддя: О.Д.Канурна