Постанова

Іменем України

27 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 447/2451/17

провадження № 61-47195св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Кузнєцова В. О. (суддя-доповідач),

суддів: Жданової В. С., Ігнатенка В. М., Стрільчука В. А., Тітова М. Ю.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 , правонаступником якої є ОСОБА_2 ,

відповідач - Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Виробничо-комерційної фірми «Мрія» на ухвалу Львівського апеляційного суду від 09 листопада 2018 року у складі судді Савуляк Р. В.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (далі - ФОП ОСОБА_3 ) про визнання недійсним договору про сумісну діяльність, укладеного 29 березня 2003 року між Виробничо-комерційною фірмою «Мрія» (далі - ВКФ «Мрія») та ФОП ОСОБА_3 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області від 06 листопада 2017 року у складі судді Карбовнік І. М. відкрито провадження у справі.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Ухвалу суду першої інстанції в апеляційному порядку оскаржила ВКФ «Мрія», яка не є учасником справи.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 09 листопада 2018 року ВКФ «Мрія» відмовлено у прийнятті апеляційної скарги.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що суд першої інстанції не вирішував питання про права, свободи, інтереси та обов`язки ВКФ «Мрія» - особи, яка не є учасником справи, що є підставою для відмови у прийнятті апеляційної скарги.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнення її доводів

У листопаді 2018 року ВКФ «Мрія» подала до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просила скасувати ухвалу апеляційного суду, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд дійшов помилкового висновку про те, що питання про права і обов`язки ВКФ «Мрія» судом першої інстанції при винесенні оскаржуваної ухвали не вирішувалося, не врахувавши при цьому, що позивачем оскаржується дійсність договору, який укладено саме з ВКФ «Мрія». Крім того, поза увагою суду апеляційної інстанції залишилося те, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції постановлена з грубим порушенням правил територіальної підсудності, оскільки оспорюваний договір стосується нерухомого майна, яке розташовано у місті Турка Львівської області. За вказаних обставин, висновок апеляційного суду про відмову у прийнятті її апеляційної скарги є помилковим, що позбавляє її права на захист порушених прав, свобод та інтересів.

Ухвалою Верховного Суду від 30 листопада 2018 року відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано її матеріали із суду першої інстанції.

Узагальнений виклад позиції інших учасників справи

У поданому 27 грудня 2018 року відзиві, ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_4 просить касаційну скаргу ВКФ «Мрія» залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду апеляційної інстанції, яка постановлена з дотриманням норм процесуального права, без змін.

Крім того, у відзиві міститься клопотання про залучення до участі у справі ОСОБА_2 , як правонаступника позивача ОСОБА_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Колегія суддів вважає, що вказане клопотання не підлягає розгляду, оскільки ухвалою Львівського апеляційного суду від 11 лютого 2019 року ОСОБА_2 було залучено до участі у справі, як правонаступника позивача ОСОБА_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Верховного Суду від 30 жовтня 2019 року справу № 447/2451/17 за позовом ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_3 про визнання недійсним договору про сумісну діяльність призначено до судового розгляду.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду.

Частинами першою та другою статті 400 ЦПК Українивизначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК Українипідставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (частина перша статті 263 ЦПК України).

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судами встановлено, що у листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ФОП ОСОБА_3 про визнання договору недійсним.

Ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області від 06 листопада 2017 року у складі судді Карбовнік І. М. відкрито провадження у справі.

Вказану ухвалу суду першої інстанції в апеляційному порядку оскаржила ВКФ «Мрія», яка не є учасником справи.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 09 листопада 2018 року ВКФ «Мрія» відмовлено у прийнятті апеляційної скарги.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція), кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Разом із тим не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення Європейського суд з прав людини у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року).

У справі «Беллет проти Франції» Європейський суд з прав людини зазначив, що «стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».

Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до статті 6 Конвенції таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Звертаючись із апеляційною скаргою, ВКФ «Мрія» посилалась на те, що оскаржуваною ухвалою суду першої інстанції відкрито провадження у справі за позовом про визнання недійсним договору, стороною якого є саме ВКФ «Мрія», а відтак при розгляді даної справи буде вирішено питання про права і обов`язки фірми.

Пунктом 8 частини першої статті 353 ЦПК України передбачено, що окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції, зокрема, щодо відкриття провадження у справі з порушенням правил підсудності.

Відповідно до пункту 1 частини п`ятої статті 357 ЦПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції якщо вона подана особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписана, або підписана особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не зазначено.

Відмовляючи у прийнятті апеляційної скарги та повертаючи її ВКФ «Мрія», апеляційний суд не врахував, що заявник звернувся до суду як особа, яка не брала участі у справі, вважаючи, що суд вирішив питання про її права та інтереси (частина перша статті 352 ЦПК України), а також того, що заявник є стороною договору, який є предметом цього спору.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Взаємний аналіз наведених процесуальних норм свідчить про те, що суд апеляційної інстанції лише в межах відкритого апеляційного провадження має процесуальну можливість зробити висновок щодо вирішення чи не вирішення судом першої інстанції питань про права та інтереси особи, яка не брала участі у розгляді справи судом першої інстанції. При цьому, якщо обставини про вирішення судом першої інстанції питання про права, інтереси та свободи особи, яка не була залучена до участі у справі, не підтвердились, апеляційне провадження підлягає закриттю.

Тобто апеляційному суду необхідно було відкрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою ВКФ «Мрія», а у разі з`ясування, що оскаржуваним рішенням суду питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки не вирішувалося, закрити апеляційне провадження відповідно до пункту 3 частини першої статті 362 ЦПК України.

Відмовляючи у прийнятті апеляційної скарги ВКФ «Мрія», апеляційний суд наведеного не врахував, неправильно застосував положення статті 352 ЦПК України, а тому оскаржувана ухвала не може вважатися законною та обґрунтованою.

При цьому, слід зазначити, що суд апеляційної інстанції, постановляючи оскаржувану ухвалу, керувався положеннями статей 352 ЦПК України, однак у мотивувальній частині зазначеної ухвали посилався на положення статей 292-295 ЦПК України 2004 року та не врахував, що відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції зробив передчасний висновок про те, що оскаржуваною ухвалою місцевого суду не порушено права ВКФ «Мрія», фактично надав оцінку доводам апеляційної скарги по суті, що можливо лише в межах відкритого апеляційного провадження, з дослідженням усіх обставин справи та оцінкою доказів на підтвердження чи спростування доводів заявника про порушення її прав оскаржуваним судовим рішенням.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає доводи касаційної скарги обґрунтованими та достатніми для скасування ухвали апеляційного суду, яка перешкоджає провадженню у справі.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 406 ЦПК України касаційні скарги на ухвали судів першої чи апеляційної інстанцій розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції.

Згідно із пунктом першим частини третьої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.

Частиною четвертою статті 411 ЦПК України передбачено, що справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу задовольнити, а справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями, 400, 406, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргуВиробничо-комерційної фірми «Мрія» задовольнити.

Ухвалу Львівського апеляційного суду від 09 листопада 2018 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. О . Кузнєцов
Судді:В. С. Жданова В. М. Ігнатенко
В. А. Стрільчук М. Ю. Тітов