Справа № 541/932/19
Провадження №2/541/668/2019
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

30 липня 2019 року м. Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючої судді: Куцин В.М.,

з участю секретаря Євдокимової Н.Ю.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в місті Миргороді в порядку загального провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання непрацездатного батька, третя особа ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , про стягнення на його користь з відповідача аліменти на своє утримання у розмірі 1500 грн. щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб, починаючи з дня звернення до суду та довічно.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що є батьком відповідача. На теперішній час досяг пенсійного віку, має похилий вік 68 років. Розмір його пенсії складає 1549,19 грн., що є недостатнім для задоволення його життєвих потреб, оскільки він проживає сам, переніс тяжке захворювання, в зв`язку з чим потребує сторонньої допомоги та значних витрат на придбання ліків. Відповідач добровільної допомоги на надає, хоча має таку можливість, оскільки працює неофіційно виконуючи роботи по ремонту нерухомості.

Позивач у судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити, зазначав, що в зв`язку з важким матеріальним становищем, через незначний розмір пенсії потребує матеріальної допомоги, зважаючи на свій похилий вік, перенесену тяжку хворобу судин, оскільки не має можливості придбати ліки, одяг, продукти харчування. Стверджував, що інших доходів не має. Відповідач ОСОБА_2 є його сином, працює не офіційно, має щомісячний дохід в межах 20000 гривень, тому має можливість і повинен сплачувати на його утримання аліменти в розмірі суми заявленої в позові.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні проти позову заперечував, просив в задоволенні позову відмовити. Суду пояснив, що він не має можливості сплачувати аліменти на утримання батька, зважаючи на свій матеріальний стан. Він на даний час неофіційно не працює, оскільки здійснює догляд за особою, яка досягла 80-річного віку та отримує соціальну допомогу в розмірі 30 гривень, щомісячно. Крім того, має на утриманні двох неповнолітніх дітей та дружину, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною. Крім пенсії, позивач має у власності транспортні засоби, житловий будинок площею до 100 кв.м., що дозволяє йому забезпечити свої матеріальні потреби.

Третя особа ОСОБА_3 підтримав позицію відповідача, вказував, що у випадку стягнення аліментів, батько буде їх витрачпти на спиртні напої .

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, встановив.

ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідно до свідоцтва про народження є сином ОСОБА_1 (а.с.8).

Відповідно до пенсійного посвідчення серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 являється пенсіонером за віком (а.с.6).

Згідно з довідкою, виданою Миргородським об`єднаним управлінням пенсійного фонду Полтавської області №2670 від 14.03.2019 року станом на 1 березня 2019 року пенсія ОСОБА_1 складає 2854 грн. 54 коп. (а.с.13).

Відповідно до довідки відділу реєстрації місця проживання громадян виконавчого комітету Миргородської міської ради №06-34/1363 від 08.02.2019 року та довідки голови вуличного комітету ОСОБА_1 проживає за адресою АДРЕСА_1 один.(а.с.11,12).

Згідно довідки Управління праці та соціального захисту населення Миргородської міської ради №332 від 19.03.2019 року ОСОБА_1 від міської ради не одержує допомогу та компенсаційні виплати(а.с.15).

Батько ОСОБА_1 страждає захворюванням серцево-судинної системи, що підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого, медичними заключеннями за наслідками обстеження (а.с.16,17,19).

Статтею 51 Конституції України передбачено, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків.

Відповідно до ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Аналіз даної норми свідчить про те, що необхідною умовою для виникнення обов`язку повнолітніх дітей утримувати своїх батьків є наявність двох обов`язкових підстав - непрацездатність батьків та потреба в матеріальній допомозі.

У п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року надано роз`яснення, що обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги не є абсолютним.

Якщо мати, батько були позбавлені батьківських прав і ці права не були поновлені, обов`язок утримувати матір, батька у дочки, сина, щодо яких вони були позбавлені батьківських прав, не виникає.

Як роз`яснено у п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК), не є абсолютним. У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них (ст.204 СК).

Таким чином, право на утримання від дочки, сина мати та батько матимуть за умови, якщо вони є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги.

Непрацездатними вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом I, II чи III групи.

При вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Звільнення від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків, що передбачено ч. 1 ст. 204 СК України.

Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу.

Обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (усиновлення); непрацездатність матері, батька; потреба батька, матері в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї з вказаних обставин.

Частиною 1 ст. 205 СК України передбачено суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін.

Згідно ч.2 ст. 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін, можливості одержання утримання від інших дітей, дружини, чоловіка та своїх батьків.

Отже, при вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків необхідно враховувати, що таке право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей, виникає за умови непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Майновий стан дітей впливає на розмір аліментів і не є підставою для звільнення від обов`язку утримувати матір, батька.

З матеріалів справи, не вбачається підстав передбачених ст.204 СК України для звільнення відповідача від сплати аліментів на утримання позивача.

Оскільки позивач є непрацездатним, досяг пенсійного віку, страждає захворюваннями серцево-судинної системи, в зв`язку з чим потребує додаткових втрат на придбання ліків, а отже він потребує матеріальної допомоги від свого повнолітнього сина.

Разом з тим, при визначенні розміру аліментів, суд враховує ту обставину, що позивач має іншого повнолітнього сина, який є третьою особою по справі, відповідач ОСОБА_2 не працює з 2000 року, здійснює догляд за особою, яка досягла 80-річного віку, в зв`язку з чим отримує соціальну допомогу в розмірі на квітень 2019 року 32 грн.71 коп., має на утриманні двох неповнолітніх дочок ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 , дружину ОСОБА_6 , яка отримує соціальну допомогу при народженні дитини в розмірі 860 грн.(а.с.33-40), та приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 500,00 грн. щомісячно.

Суд не приймає до уваги твердження позивача про наявність у відповідача щомісячного доходу в розмірі 20000 гривень та твердження відповідача про наявність у позивача нерухомості та транспортних засобів, оскільки в супереч вимог ст. 81 ЦПК України вказані обставини не підтверджені сторонами ніякими належними та допустимими доказами.

Відповідно до ст. 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позовної заяви.

Згідно вимог ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, суд присуджує стягнути з відповідача на користь держави судовий збір,пропорційно до задоволених позовних вимог в розмірі 256,13 грн.(768,40х33,3/100.)

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.79, 202, 204, 205 СК України, ст.ст. 12-13, 76, 141, 258-265, 280-283 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання непрацездатного батька - задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 аліменти на утримання ОСОБА_1 в сумі 500 (п`ятсот ) грн. щомісячно, починаючи з дати подання позову 02.05.2019 року довічно.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави в сумі 256 (двісті п`ятдесят шість) гривень13 копійок.

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню.

В задоволенні інших позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 ст.358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до п.п. 15 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду через Миргородський міськрайонний суд Полтавської області.

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживає АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_2 .

ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає АДРЕСА_2 рнокпп НОМЕР_3 .

ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_6 проживає АДРЕСА_3 рнокпп не встановлений.

Повне судове рішення складено 02 серпня 2019 року.

Суддя: В. М. Куцин