Провадження № 2/201/3892/2019
УХВАЛА

09 грудня 2019 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Демидової С.О.,

за участі секретаря судового засідання Сисо А.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі заяву ОСОБА_1 про відвід судді у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про відшкодування моральної шкоди, зобов`язання надати інформацію за заявою від 09 серпня 2019 року, -

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшла зазначена позовна заява, яка у встановленому законом порядку відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справи між суддям від 02 вересня 2019 року була розподілена і передана для розгляду судді Демидовій С.О.

03 вересня 2019 року позовна заява залишена без руху та позивачу надано строк для усунення недоліків.

Ухвалою судді від 11 вересня 2019 року позовна заява ОСОБА_1 до ПАТ «Державний ощадний банк України» про відшкодування моральної шкоди, зобов`язання надати інформацію за заявою від 09 серпня 2019 року була повернута позивачу через невиконання вимог ухвали від 03 вересня 2019 року про залишення без руху позовної заяви.

14 листопада 2019 року Дніпровським апеляційним судом постановлена постанова про скасування ухвали Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 вересня 2019 року, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Згідно з протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 06 грудня 2019 року справу розподілено і передано для розгляду судді Демидовій С.О.

В заяві ОСОБА_1 від 09 вересня 2019 року ним, окрім іншого, заявлено відвід судді Демидовій С.О., в обґрунтування якого посилається на упередженість судді при розгляду даної позовної заяви, оскільки в ухвалі про залишення справи без руху зазначено про декількох позивачів, декількох відповідачів і про третю особу, тоді як цей позов подано одним позивачем до одного відповідача і відсутня третя особа. Також вказує на те, що ухвала суду про залишення позову без руху перешкоджає позивачу в доступі до правосуддя.

Порядок вирішення заяви про відвід унормовано ст. 36-41 ЦПК України.

Так, ст. 36 Кодексу передбачено, що суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

З підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість (ст. 40 ЦПК України).

Так, відповідно до ч. 4 ст. 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Підстави, на які посилається позивач у своїй заяві про відвід судді не містять в собі будь-яких відомостей щодо можливої упередженості судді під час розгляду справи, не ставлять під сумнів його об`єктивність, а також не вказують на будь-які інші підстави передбачені законом для його відводу. Зазначені позивачем відомості не містять у собі підстав, які б дали підстави ставити під сумнів неупередженість судді. Окрім того, зі змісту заяви ОСОБА_1 про відвід судді вбачається незгода з процесуальним рішенням судді про залишення без руху його позовної заяви.

Статтею 40 ЦПК України визначено, що питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У такому випадку вирішення питання про відвід судді здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Зважаючи на указане заявлений відвід слід визнати необґрунтованим.

На підставі викладеного та керуючись ст. 36-41ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати необґрунтованим заявлений позивачем ОСОБА_1 відвід судді у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про відшкодування моральної шкоди, зобов`язання надати інформацію за заявою від 09 серпня 2019 року.

Цивільну справу № 201/10069/19 (провадження № 2/201/3892/2019) за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про відшкодування моральної шкоди, зобов`язання надати інформацію за заявою від 09 серпня 2019 року передати до канцелярії суду для вирішення питання про відвід судді у порядку ст. 40 ЦПК України.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Суддя С.О. Демидова