Справа № 304/772/18
Провадження № 2/304/19/2019
У Х В А Л А

24 січня 2019 року м. Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Ганька І.І.,

за участі секретаря судового засідання Соханич Л.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу № 304/772/18 за позовом Акціонерного товариства «Міжнародний ОСОБА_1» до ОСОБА_2 про захист порушеного права, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, -

В С Т А Н О В И В:

АТ «ОСОБА_3 Аваль» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 29 листопада 2007 року між ВАТ «ОСОБА_3 Аваль» (правонаступником якого за всіма юридичними правами та обовязками є ПАТ «ОСОБА_3 Аваль») та відповідачем було укладено Кредитний договір № 014/4080/74/37106, згідно умов якого ОСОБА_3 зобовязався надати позичальнику кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії з лімітом 50 000 доларів США строком до 28 листопада 2017 року, а позичальник зобовязався належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відсотки за користування кредитними коштами у розмірі 13 % річних, комісії згідно умов договору та тарифів кредитора та виконати всі інші зобовязання в порядку та строки, визначені кредитним договором. З метою забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором, 30 листопада 2007 року між банком та відповідачем було укладено Договір іпотеки №014/4080/74/37106, за яким предметом іпотеки виступило наступне майно: житловий будинок, що знаходиться за адресою: м. Перечин, вул. Гагаріна, № 27. Однак 14 серпня 2009 року між банком та ОСОБА_2 було укладено договір про внесення змін до Договору іпотеки від 30 листопада 2007 року, згідно якого предметом іпотеки стала квартира № 2 (два), 4 (чотири), 5 (пять), 6 (шість), які знаходяться в місті Перечин, вул. Гагаріна, 27. Крім того, 25 березня 2011 року між сторонами було укладено договір про внесення змін до Договору іпотеки від 30 листопада 2007 року, відповідно до якого відповідач зобовязалася до 28 липня 2019 року повернути кредит у розмірі 50 750 доларів США, сплатити 13 % річних за користування ним, а також можливу неустойку у розмірі і у випадках, передбачених договорами. 22 серпня 2014 року за згодою іпотекодержателя квартира № 5 в місті Перечин, вул. Гагаріна, 27 була реалізована. У звязку із систематичним порушенням умов кредитного договору позивач звернувся за захистом своїх порушених прав до Перечинського районного суду із позовною заявою про солідарне стягнення заборгованості по кредиту. Рішенням Перечинського районного суду від 25 квітня 2014 року з відповідача на користь позивача стягнуто заборгованість за вказаним кредитним договором в розмірі 52 358,83 доларів США, що становить 418 504,13 грн., однак рішення суду до цього часу не виконане. Відтак, станом на 01 грудня 2017 року заборгованість позичальника перед банком склала 46 807,64 доларів США, що становить 1 271 102,02 грн. На підставі вищенаведеного позивач просить позов задовольнити.

Ухвалою судді Перечинського районного суду Закарпатської області від 20 серпня 2018 року позовну заяву акціонерного товариства «ОСОБА_3 Аваль» до ОСОБА_2 про захист порушеного права шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки прийнято до розгляду, відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Перечинського районного суду Закарпатської області від 26 листопада 2018 року до участі у даній цивільній справі в якості правонаступника Акціонерного товариства «ОСОБА_3 Аваль» залучено Акціонерне товариство «Міжнародний ОСОБА_1».

Ухвалою суду від 13 грудня 2018 року підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті на 13.30 год. 16 січня 2019 року.

Акціонерне товариство «Міжнародний ОСОБА_1» як позивач у судове засідання, призначене судом на 16 січня 2019 року не з`явилося, хоча про час і місце такого повідомлялося належним чином (а. с. 166).

На 24 січня 2019 року АТ «МІБ» у судове засідання повторно не з`явилося, про час і місце судового засідання також було повідомлене належним чином (а. с. 168), причини своєї неявки не повідомило, заяву про розгляд справи у його відсутності не подавало.

Таким чином, в силу ч. 3 ст. 131 ЦПК України суд визнає, що позивач повторно не з`явився до суду без поважних причин.

У судове засідання відповідач ОСОБА_2 не зявилася, однак подала до суду заяву, в якій у звязку з повторною неявкою позивача просила залишити позов без розгляду.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, необхідні для вирішення поданого клопотання, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов'язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Стаття 43 ЦПК України чітко визначає права та обовязки сторін по справі, а відповідно до ч. 1 ст. 44 цього Кодексу учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Згідно ч. 5 ст. 223, п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з'явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез'явлення не перешкоджає розгляду справи.

За змістом вказаних вимог процесуального закону правом на залишення заяви без розгляду суд наділений у випадку повторної неявки позивача в судове засідання за сукупності таких умов: - належного повідомлення позивача про час та місце судового засідання; - повторної неявки його в судове засідання, яка в такому разі визнається як друга поспіль; - ненадходження від позивача клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Згідно норм статті 17 Конвенції жодне з положень цієї Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції. Ратифікуючи зазначену Конвенцію, Україна взяла на себе зобов'язання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

Європейський суд у рішенні у справі «Калашников проти Росії» зазначив, що розумність тривалості провадження визначається залежно від конкретних обставин справи, враховуючи критерії, визначені у прецедентній практиці Суду, зокрема, складність справи, поведінка заявника та поведінка компетентних органів влади. У рішенні Європейського Суду від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьова проти України» вказано, що сторони вживають заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Внаслідок неналежного здійснення своїх процесуальних прав і виконання обовязків заявником не отримано судову повістку.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду вбачається, що питання про порушення статті 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції - принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом.

Суд повинен контролювати процесуальну поведінку осіб, які беруть участь у справі, так як на нього поширюється порядок цивільного судочинства, а значить обовязок добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обовязки, а також нести відповідальність за зловживання правом. У прямі обовязки осіб, що беруть участь у справі, входить дотримання процесуальної дисципліни на протязі всього провадження у справі

Рішеннями Європейського суду визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобовязана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обовязки. Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа ОСОБА_4 проти Іспанії» зазначив, що заявник зобовязаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосується безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які повязані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Право на доступ до правосуддя не є абсолютним на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях. Відтак в кожному випадку заявник при зверненні до суду повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

Вказане дисциплінує заявника, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо заявник не може взяти участь в судовому засіданні, він може подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.

Також, прецедентна практика Європейського Суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Правосуддя має бути швидким. Тривала невиправдана затримка процесу практично рівнозначна відмові в правосудді (Рішення Суду у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року).

З цього приводу прецедентними є також рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Креуз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаних рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про наявність достатніх підстав для залишення без розгляду позову Акціонерного товариства «Міжнародний ОСОБА_1» до ОСОБА_2 про захист порушеного права, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно ч. 2 ст. 257 ЦПК України особа, заяву якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

У звязку з наведеним, залишення позову без розгляду, як це передбачено законом, а саме п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, не є порушенням права на справедливий судовий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Керуючись ст. ст. 6, 17 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ч. 1 ст. 16 ЦК України, ст. ст. 2, 43, 44, 131 ч. 3, 223 ч. 5, 257, 258-261 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

клопотання задовольнити.

Позов Акціонерного товариства «Міжнародний ОСОБА_1» до ОСОБА_2 про захист порушеного права, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки залишити без розгляду.

Роз'яснити позивачу право на повторне звернення до суду після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в пятнадцятиденний строк з дня проголошення ухвали. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Головуючий: ОСОБА_5