П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2019 року м. Маріуполь

Єдиний унікальний номер 242/2904/16-ц

Номер провадження 22-ц/804/3337/19

Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Кочегарової Л.М., Попової С.А., Ткаченко Т.Б.,

секретар судового засідання Герасимова Г.Є.

сторони :

позивач - Публічне акціонерне товариство «ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ БАНК РОЗВИТКУ», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «ГЛОБАЛ СПЛІТ»

відповідач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2

розглянув у судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 на заочне рішення Селидівського міського суду Донецької області від 21 грудня 2016 року, у складі судді Пирогової Л.В.,

в с т а н о в и в:

У червні 2016 року Публічного акціонерного товариства «ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ БАНК РОЗВИТКУ» (далі ПАТ «ВБР»), правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «ГЛОБАЛ СПЛІТ», звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування заявленого позову зазначено, що 27 грудня 2013 року між ПАТ «ВБР» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №IKAPNABG.209657.001, відповідно до умов якого позивач надав кредит у розмірі 103 208,86 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі - 16,99%, з кінцевим терміном сплати 26 грудня 2018 року. У порушення умов договору, відповідач зобов`язання належним чином не виконав. Станом на 25 травня 2016 року за кредитним договором виникла заборгованість в сумі 112 338,41 грн., з яких: поточна заборгованість за кредитом - 59 284, 12 грн; прострочена заборгованість по тілу кредиту - 28178,07 грн, поточна заборгованість по відсотках - 679,49 грн, прострочена заборгованість за відсотками - 24196,73 грн. У забезпечення виконання зобов`язань між позивачем та ОСОБА_2 було укладено договір поруки №РХ029031.209671.001 від 27 грудня 2013 року. Позивач просив стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором №IKAPNABG.209657.001 від 27 грудня 2013 року в сумі 112 338,41 грн.

Заочним рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 21 грудня 2016 року позовні вимоги задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «ВБР» заборгованість за кредитним договором №IKAPNABG.209657.001 від 27 грудня 2013 року в сумі 112 338,41 грн, яка складається із поточної заборгованості за кредитом у розмірі 59284,12 грн; простроченої заборгованості за кредитом у розмірі 28178,07 грн, поточної заборгованості по відсотках у розмірі 679,49 грн, простроченої заборгованості по відсотках у розмірі 24196, 73 грн. Вирішено питання про судові витрати.

Заперечуючи проти рішення представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та направити справу на розгляд за встановленою законом підсудністю до Краматорського міського суду Донецької області, посилаючись на те, що справа розглянута у відсутності відповідач ОСОБА_1 , яка не була повідомлена у встановленому порядку про розгляд справи Селидівським міським судом Донецької області. Просив стягнути судові витрати у справі, пов`язані з наданням правничої допомоги, оплатою судового збору за подачу заяви про перегляд заочного рішення та апеляційної скарги.

Відзив на апеляційну скаргу, в порядку визначеному ст.360 ЦПК України, не подано.

Сторони в судове засідання апеляційного суду не з`явилися; про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належними чином; клопотання про відкладення розгляду справи не подали.

Відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Дотримуючись принципу диспозитивності, у разі подання апеляційної скарги на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції не має права робити висновків щодо неоскарженої частини рішення суду першої інстанції ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення (п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року №12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку»).

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказане судове рішення зазначеним вимогам не відповідає.

Відповідно до ч.3 ст.3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Стаття 376 ЦПК України визначає, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо, крім іншого, справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Так, не погоджуючись з рішенням суду, представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 в апеляційній скарзі посилався на те, що суд належним чином не повідомив відповідача про дату, час і місце розгляду справи; справа розглянута судом першої інстанції у відсутність ОСОБА_1 , що позбавило її можливості заперечувати проти позову та надати відповідні аргументи.

Апеляційний суд вважає, що вказані доводи скарги заслуговують на увагу і є підставою для скасування рішення.

Встановлено, що ПАТ «ВБР» звернулося до суду з позовом 21 червня 2016 року.

Відповідно ст.74 ЦПК України (в редакції 2004 року, яка діяла на час звернення особи до суду) судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик.

Стаття 169 ЦПК України (в редакції 2004 року) визначала, що суд відкладає розгляд справи в межах строків, встановлених статтею 157 цього Кодексу, у разі неявки в судове засідання однієї із сторін або будь-кого з інших осіб, які беруть участь у справі, про яких нема відомостей, що їм вручені судові повістки.

При цьому з матеріалів справи вбачається, що розгляд справи було призначено в суді першої інстанції на 01 серпня 2016 року та 13 вересня 2016 року. На аркушах справи 55,61 знаходяться конверти із судовою повісткою, на якому зазначено, що судова повістка повернута до суду «за закінченням терміну зберігання».

Вказане не є належним повідомлення про дату судового розгляду, що узгоджується, як з нормами ЦПК України, які врегульовують процедуру судових викликів, так і з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду та Верховного Суду, викладеною в постановах від 20 вересня 2018 року у справі № 751/3840/15-ц, провадження № 14-280 цс 18, від 12 грудня 2018 року у справі № 752/11896/17, провадження № 14-507 цс 18, від 26 червня 2019 року справа № 367/2073/14-ц провадження № 61-24050 св 18.

У подальшому судове засідання було проведено 21 грудня 2016 року, в якому і було ухвалено заочне рішення.

Матеріали справи взагалі не містять даних про належне повідомлення ОСОБА_1 про час і дату проведення судового засідання.

Разом з тим, відповідно до статей 74-76 ЦПК України 2004 року урегульовано процедуру надсилання судових повісток учасникам справи, а розписки про одержання судової повістки мають знаходитись у справі.

Статтею 169 ЦПК України 2004 року врегульовуються наслідки неявки в судове засідання особи, яка бере участь у справі, у тому числі, яка належним чином не повідомлена про дату і місце судового засідання.

У порушення наведених норм процесуального права суд першої інстанції ухвалив рішення, не повідомивши відповідача про дату судового засідання, чим порушено право на справедливий судовий розгляд, гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи такі порушення норм процесуального права зі сторони суду першої інстанції, апеляційний суд вважає, що рішення не може залишатися без змін, оскільки в апеляційній скарзі представник відповідача посилався на неналежне повідомлення ОСОБА_1 про дату судового засідання, що є безумовною підставою для скасування рішення в порядку ст.376 ЦПК України та ухвалення нового рішення.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 про непідсудність позову ПАТ «ВБР» Селидівському міському суду Донецької області та необхідність направлення справи для розгляду до Краматорського міського суду апеляційний суд вважає безпідставними.

Зі справи вбачається, що кредитний договір № IKAPNABG.209657.001 з ОСОБА_1 був укладений 27 грудня 2013 року в м.Донецьку.

В розділі 9 договору «Юридичні адреса й реквізити сторін», місцем знаходження позивальника ОСОБА_1 зазначено : АДРЕСА_1 (а.с.14-16).

Згідно територіальної підсудності м.Авдіївка входила до юрисдикції Авдіївського міського суду Донецької області.

21 червня 2016 року банк звернувся до Селидівського міського суду Донецької області з позовними вимогами до ОСОБА_1 і зазначив її місце проживання, обумовлене кредитним договором, а саме: АДРЕСА_1 (а.с.1).

В апеляційній скарзі представник відповідача посилався на те, що відповідач у зв`язку з проведенням антитерористичної операції на території Донецької області вимушена була залишити місце проживання в м.Авдіївка та переселитися до іншого міста.

На підтвердження цих доводів ОСОБА_3 надав копії довідок органів влади з питань соціального захисту населення відносно ОСОБА_1 , з яких вбачається, що відповідач з 16 червня 2015 року була взята на облік як внутрішньо переміщена особа в АДРЕСА_2 , а з 29 липня 2016 року змінила місце реєстрації та була взята на облік за адресою АДРЕСА_3 , що підтверджується довідками Управління соціального захисту населення Краматорської міської ради (а.с.147-148).

Згідно з п.п.4.2.14 п.4 кредитного договору позичальник зобов`язується письмово повідомляти банк про зміну місця реєстрації та/або місця проживання, зміну реквізитів документів посвідчуючи особу та інших обставин, які можуть вплинути на виконання позичальником зобов`язань за цим договором протягом 3(трьох) робочих днів з моменту настання таких обставин.

Проте, будь-яких достовірних, достатніх, належних та допустимих доказів на підтвердження того, що відповідач ОСОБА_1 після зміни свого місця реєстрації виконала умови договору та повідомила протягом трьох робочих днів банк про ці суттєві обставини, відповідач суду не представила.

Отже, погодитися з тим, що боржник за кредитним договором діяла добросовісно та виконала умови договору, за якими була зобов`язана була банк повідомити про зміну місця реєстрації, не можна.

При цьому Селидівський міський суд Донецької області не вправі був відмовити ПАТ «ВБР» у прийнятті позовної заяви до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, оскільки згідно з розпорядженням Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 18/0/38-16 від 31 березня 2016 року, територіальна підсудність цивільних справ Авдіївського міського суду Донецької області була визначена Селидівському міському суду Донецької області.

Таким чином, колегія судів, скасувавши судове рішення від 21 грудня 2016 року, не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги представника ОСОБА_1 ОСОБА_3 та передачі справи, на підставі ст.378 ЦПК України, до Краматорського міського суду Донецької області, оскільки доводи апеляційної скарги в цій частині визнаються безпідставними.

Розглянувши позовні вимоги ПАТ «ВБР» колегія суддів дійшла висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Так, з матеріалів справи вбачається, що 27 грудня 2013 року між ПАТ «ВБР» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №IKAPNABG.209657.001.

Відповідно до умов договору банк надав позичальнику ОСОБА_1 кредит у розмірі 103 208,86 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі - 16,99%, з кінцевим терміном повернення - 26 грудня 2018 року, а позичальник, відповідно до п. 2 зобов`язався повернути кредит і сплатити за його користування відсотки в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором.

Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав, надавши відповідачу кредит в сумі 103 208 грн 86 коп.

Розділом 6 кредитного договору передбачена відповідальність сторін, зокрема у разі порушення зобов`язань позичальником.

У порушення умов договору, ОСОБА_1 зобов`язання належним чином не виконала.

27 квітня 2016 року позивач направив ОСОБА_1 вимогу про дострокове виконання договору та запропонував виконати повністю зобов`язання за кредитним договором шляхом виплати 111 017,50 грн (а.с.22).

Згідно до ст. 525, 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону і одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Згідно зі ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 627 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх умов договору. Істотними умовами є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договору не вимагалася.

Суд погоджується з представленим позивачем розрахунком періоду і суми заборгованості за кредитним договором, що утворилася у відповідача, оскільки цей розрахунок відповідає умовам укладеного договору.

Таким чином у порушення умов договору, позичальник свої зобов`язання належним чином не виконав, внаслідок чого у ОСОБА_1 перед ПАТ «ВБР», станом на 25 травня 2016 року, виникла заборгованість за кредитним договором в сумі 112 338,41 грн, яка складається з поточної заборгованості за кредитом - 59 284, 12 грн; простроченої заборгованості по тілу кредиту - 28178,07 грн, поточної заборгованості по відсотках - 679,49 грн, простроченої заборгованості за відсотками - 24196,73 грн.

На підставі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Судом встановлено та доведено належними та допустимими доказами, що відповідач ОСОБА_1 порушила умови договору у зв`язку із чим, у неї виникла заборгованість, яка на час розгляду справи не погашена, тому враховуючи норми ст. 553, 554 ЦК України колегія суддів вважає, що позовні вимоги щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ВБР» заборгованості за кредитним договором від 27 грудня 2013 року ґрунтуються на законі та підлягають задоволенню.

Отже, на користь ПАТ «ВБР», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «ГЛОБАЛ СПЛІТ», з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підлягає стягненню в солідарному порядку заборгованість за кредитним договором № IKAPNABG.209657.001 від 27 грудня 2013 року в сумі 112 338 грн 41 коп., яка складається із поточної заборгованості за кредитом 59 284,12 грн; простроченої заборгованості за кредитом 28 178,07 грн, поточної заборгованості по відсотках 679,49 грн, простроченої заборгованості по відсотках 24 196, 73 грн.

На підставі ст. 88,141,382 ЦПК України, апеляційний суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів документально підтверджені судові витрати позивача у розмірі 1685 грн. 08 коп. в рівних частинах - по 842,54 грн з кожного (1685,08:2).

Зважаючи на те, що заборгованість за кредитним договором в повному обсязі стягнута з відповідача ОСОБА_1 , колегія суддів не вбачає підстав для відшкодування ОСОБА_1 судових витрат у вигляді судового збору, оплаченого при подачі апеляційної скарги та витрат на професійну правничу допомогу за відсутності будь-яких доказів понесення цих витрат. Оскільки заява ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення була залишена без задоволення, тому відсутні підстави для відшкодування судового збору за подачу цієї заяви.

Керуючись п.2 ч.1 ст.374, ст.376 ЦПК України,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 задовольнити частково.

Заочне рішення Селидівського міського суду Донецької області від 21 грудня 2016 року скасувати.

Позов Публічного акціонерного товариства «ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ БАНК РОЗВИТКУ», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «ГЛОБАЛ СПЛІТ», до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) на користь Публічного акціонерного товариства «ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ БАНК РОЗВИТКУ», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «ГЛОБАЛ СПЛІТ» (), заборгованість за кредитним договором № IKAPNABG.209657.001 від 27 грудня 2013 року в сумі 112 338 (сто дванадцять тисяч триста тридцять вісім) грн 41 коп., яка складається із поточної заборгованості за кредитом 59 284,12 грн; простроченої заборгованості за кредитом 28 178,07 грн, поточної заборгованості по відсотках 679,49 грн, простроченої заборгованості по відсотках 24 196, 73 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь Публічного акціонерного товариства «ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ БАНК РОЗВИТКУ», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «ГЛОБАЛ СПЛІТ» (), у відшкодування судового збору 842,54 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) на користь Публічного акціонерного товариства «ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ БАНК РОЗВИТКУ», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «ГЛОБАЛ СПЛІТ» (), у відшкодування судового збору 842,54 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Дата складення повного судового рішення 13 грудня 2019 року.

Судді: Л.М. Кочегарова

С.А. Попова

Т.Б. Ткаченко