Провадження №22-ц/801/2706/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Борисюк І.Е.
Доповідач :Денишенко Т. О.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

12 грудня 2019 рокуСправа № 127/21229/19м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі судді Денишенко Т. О., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження у цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Бондар Надії Сергіївни, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу судді Вінницького міського суду Він-ницької області від 27 листопада 2019 року про відмову у відкритті провадження у справі,

В С Т А Н О В И В:

10 грудня 2019 року до Вінницького апеляційного суду надійшла апеляційна скар-га ОСОБА_1 на ухвалу судді Вінницького міського суду Вінницької області від 27 листопада 2019 року про відмову у відкритті провадження у справі. Скаржник про-сить оскаржувану ухвалу скасувати, справу направити за встановленою законом під-судністю.

Дослідивши матеріали апеляційної скарги, суд дійшов до наступних висновків.

Статтею 356 ЦПК України визначені вимоги щодо форми та змісту апеляційної скарги. Згідно норм статті 13 цього Кодексу учасник справи на власний розсуд роз-поряджається своїми правами щодо предмета спору, обґрунтовує свої вимоги з викла-дом відповідних обставин та зазначенням доказів, що підтверджують такі обставини.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, неви-знаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави ( частина перша статті 2 ЦПК України ). Відповід-но до частини другої цієї ж статті суд та учасники судового процесу зобов`язані керу-ватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими мір-куваннями в судовому процесі.

Повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом, неприпустимість зловживання процесуальними правами є основними заса-дами ( принципами ) цивільного судочинства ( пункти другий, одинадцятий частини третьої статті 2 ЦПК України ). Учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу ( пункт перший частини другої статті 43 ЦПК України ). Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросо-вісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається ( частина перша статті 44 ЦПК України ). За змістом частини другої цієї статті перелік дій, що суперечать завданню цивільного судочинства та які залеж-но від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними права-ми, не є вичерпним.

Нецензурна лексика, образливі та лайливі слова чи символи, зокрема, для надання особистих характеристик учасникам справи, іншим учасникам судового процесу, їх представникам і суду ( суддям ) не можуть використовуватися ні у заявах по суті справи, заявах з процесуальних питань, інших процесуальних документах, ні у висту-пах учасників судового процесу та їх представників.

Використання одними учасниками судового процесу та їх представниками нецен-зурної лексики, образливих і лайливих слів чи символів у поданих до суду докумен-тах і у спілкуванні з судом ( суддями ), з іншими учасниками процесу та їхніми пред-ставниками, а також вчинення аналогічних дій є виявом очевидної неповаги до честі, гідності цих осіб з боку тих, хто такі дії вчиняє. Ці дії суперечать основним засадам ( принципам ) цивільного судочинства ( пункти другий, одинадцятий частини третьої статті 2 ЦПК України ), а також його завданню, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі ( частини перша та друга вказаної статті ). З огляду на це вчинення таких дій суд може визнати зловживанням процесуальними правами та застосувати, зокрема, наслідки, передбачені частиною третьою статті 44 ЦПК України.

Такі правові висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі № 199/6713/14-ц, від 14 березня 2019 року у справі № 9901/34/19.

Обґрунтування вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 зводяться лише до об-разливих тверджень на адресу місцевого суду, судової та правоохоронної систем України, органів державної виконавчої служби.

Використання вжитих ОСОБА_1 висловлювань виходить за межі нормаль-ної, коректної та легітимної критики, що, наприклад, у розумінні Європейського суду з прав людини ( далі - ЄСПЛ ) констатується як зловживання правом на подання за-яви. Так цей Суд, застосовуючи підпункт «а» пункту 3 статті 35 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, оголошує неприйнятною будь-яку індивідуальну заяву, подану згідно зі статтею 34, якщо він вважає, що ця заява є зло-вживанням правом на її подання. Для прикладу Суд вказав на зловживання правом на подання заяви, коли заявник під час спілкування з ЄСПЛ вживав образливі, погроз-ливі або провокативні висловлювання проти уряду-відповідача, його представника, органів влади держави-відповідача, проти ЄСПЛ, його суддів, Секретаріату ЄСПЛ або його працівників ( див. ухвали щодо прийнятності у справах «Ржегак проти Чесь-кої Республіки» від 14 травня 2004 року, заява № 67208/01; «Дюрінже та Грандж про-ти Франції» від 4 лютого 2003 року, заяви № 61164/00 і № 18589/02; «Guntis Apinis проти Латвії» від 20 вересня 2011 року, заява № 46549/06 ).

Аналогічний висновок, як уже згадувалося, викладено у постанові Великої Па-лати Верховного Суду від 14 березня 2019 року у справі № 9901/34/19 ( провадження № 11-82заі19 ).

Звертаючись в суд з відповідними процесуальними документами, скаржнику хоч і надане право викладати їх на власний розсуд з дотриманням загальних вимог щодо форми та змісту, проте це не дає йому права огульно та свавільно використовувати неоднозначні звертання до учасників процесу, що можуть слугувати виявом неповаги до честі, гідності цих осіб, а також власні судження, твердження, роздуми, які трак-туються, інтерпретуються двозначно та образливо в цілому, що є неприпустимим та свідчить про зловживання ним своїми процесуальними правами.

Статтею 357 ЦПК України, що є відсильною до норм статті 185 ЦПК України, ви-значені підстави для повернення скарги. Разом із тим, наведеними нормами не вста-новлено такої підстави для повернення апеляційної скарги як зловживання процесу-альними правами.

Водночас за частиною третьою статті 44 ЦПК України якщо подання скарги, зая-ви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуван-ням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про безспірне допущення ОСОБА_2 зловживання його процесуальними правами, то його апеляційну скаргу необ-хідно повернути на підставі частини третьої статті 44 ЦПК України. Такого резуль-тату за вивченням апеляційної скарги ОСОБА_1 суд дійшов з урахуванням вис-новку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 07 листопада 2019 року у справі № 9901/324/19.

Разом із тим убачається доцільним роз`яснити скаржнику, що викладена судова оцінка його апеляційної скарги не позбавляє його права за наявності для того підстав подати апеляційну скаргу, добросовісно користуючись цим правом, тобто керуючись завданням цивільного судочинства, не використовуючи образливі висловлювання, ви-являючи повагу до учасників судового процесу та виконуючи інші вимоги чинного цивільного законодавства України.

Керуючись статтями 44, 185, 357 ЦПК України, апеляційний суд -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу судді Вінницького місь-кого суду Вінницької області від 27 листопада 2019 року про відмову у відкритті про-вадження у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного вико-навця ОСОБА_3 повернути скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, однак може бути оскар-жена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів до суду касаційної інстанції.

Суддя Т. О. Денишенко