ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2019 року

м. Харків

справа № 640/19467/17

провадження № 22-ц/818/4495/19

Харківський апеляційний суду складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого: Коваленко І.П.,

суддів: Овсяннікової А.І., Сащенка І.С.,

за участі секретаря: Дмитренко А.Ю.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

позивач: ОСОБА_2 ,

відповідач: Харківська міська рада

третя особа: Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Харківської міської ради, третя особа Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю про визнання права власності на майно в поряду спадкування за законом, за апеляційною скаргою Харківської міської ради на рішення Київського районного суду м. Харкова від 24 червня 2019 року, ухвалене суддею Ніколаєнко І.В., -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2017 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до Харківської міської ради, третя особа Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю про визнання права власності на майно в поряду спадкування за законом.

Позов мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 їх мати ОСОБА_3 померла. Вони є спадкоємцями першої черги. Вони звернулися до Дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини. У зв`язку з відсутністю у ОСОБА_3 правовстановлюючого документа на домоволодіння, що належало раніше померлій ОСОБА_4 , а саме свідоцтва про право на спадщину, 02 грудня 2015 року та 21 листопада 2017 року державним нотаріусом Дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори Стрельниковим А.С. винесено постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій.

В зв`язку з цим просили визнати за кожним право власності на 1/2 частку житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований за адресою АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В судовому засіданні суду першої інстанції позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_5 заявлені вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити.

Представник територіальної громади м. Харкова, в особі Харківської міської ради, в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив в задоволенні позову відмовити.

Також просив розгляд справи проводити за відсутності представника ХМР.

Представник третьої особи Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 24 червня 2019 року позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задоволено.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований за адресою АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частку житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований за адресою АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції Харківська міська рада звернулася з апеляційною скаргою, в якій, з посиланнями на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що позивачі звернулися до суду з метою узаконення самочинно збудованого майна в обхід встановлено порядку.

Самочинно збудоване майно не є об`єктом права власності, а тому не може бути предметом поділу (виділу).

Колегія суддів, вислухавши суддю - доповідача, пояснення з`явившихся осіб, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що останні є спадкоємцями першої черги після померлої ОСОБА_3 .

Наявність або відсутність будь-якого самочинного будівництва у спірному домоволодінні, про існування якого стверджує відповідач у своєму відзиві на позовну заяву не може бути перешкодою для оформлення позивачами своїх спадкових справ

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Судовим розглядом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що ОСОБА_4 та ОСОБА_6 на підставі договору побудови від 16 лютого 1957 року, посвідченого Першою Харківською нотаріальною конторою, належав житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований за адресою АДРЕСА_1 .

Після смерті ОСОБА_6 21 жовтня 1970 року, ОСОБА_4 11 травня 1973 року отримала свідоцтво про право на спадщину на половину житлового будинку з надвірними будівлями. Інша половина житлового будинку з надвірними будівлями належала їй як частка в спільному майні подружжя, про що видано свідоцтво від 11 травня 1973 року.

14 вересня 1984 року ОСОБА_4 на ім`я її доньки ОСОБА_3 було складено заповіт, посвідчений державним нотаріусом Восьмої Харківської державної нотаріальної контори Головань В.Я., зареєстровано в реєстрі № 3-2660, яким вона все своє майно, де б таке не знаходилось та з чого б воно не складалось, що мало належати їй на день смерті, заповідала своїй дочці матері позивачів ОСОБА_3 .

З приводу оскарження зазначеного заповіту ОСОБА_7 зверталася до Фрунзенського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_8 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , Восьмої Харківської державної нотаріальної контори та Дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори про визнання заповіту недійсним.

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 05 серпня 2015 року позов ОСОБА_7 про визнання заповіту недійсним залишено без задоволення.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 09 листопада 2015 року рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 05 серпня 2015 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 лютого 2016 року, рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 05 серпня 2015 року та ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 09 листопада 2015 року залишені без змін.

Отже, наразі заповіт є чинним.

11 квітня 1986 року ОСОБА_3 звернулася до Восьмої Харківської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, проте свідоцтво про право на спадщину не отримувала.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадшина.

Згідно положень ст.1216, 1217, ст.1258, ст.1261, ч.1 ст.1269, ч.1 ст.1270, ч.1 ст.1296 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст.1216 ЦК України).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкоємцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Спадкоємцями за законом першої черги після смерті ОСОБА_3 є двоє її синів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (позивачі по справі), що підтверджується копіями свідоцтв про народження ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у встановленому законом порядку прийняли спадщину після смерті матері - ОСОБА_3 , шляхом подачі до Дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори заяв про прийняття спадщини.

Відповідно до положень п. 4.12, 4.15, 4.18 п.4 гл.10 «Порядку вчинення нотаріальний дій нотаріусами України», затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів.

Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Разом з тим, у зв`язку з відсутністю у ОСОБА_3 правовстановлюючого документа на домоволодіння, що належало раніше померлій ОСОБА_4 , а саме свідоцтва про право на спадщину, 02 грудня 2015 року та 21 листопада 2017 року державним нотаріусом Дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори Стрельниковим А.С. були винесені постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій, згідно яких ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , з тих підстав, що останніми не надано документів, що посвідчують право власності спадкодавця на нерухоме майно, а також у зв`язку із наявністю у спадковій справі позовної заяви ОСОБА_7 з відміткою Київського районного суду м.Харкова про прийняття позовної заяви від 16.10.2015 року та ухвали Київського районного суду м.Харкова про призначення розгляду справи на 30.10.2015 року.

Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, в тому числі шляхом визнання права.

Згідно роз`яснень, які містяться у п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7 у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до роз`яснень п.п.33 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ и про спадкування» від 16 травня 2013 року за відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття , відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

У позовній заяві ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зазначають, що відсутність у померлої ОСОБА_3 свідоцтва про право на спадщину за заповітом на домоволодіння, яке розташоване за адресою АДРЕСА_1 зумовило неможливість видачі державним нотаріусом позивачам свідоцтв про право на спадщину за законом, у зв`язку з чим просять визнати за ними у судовому порядку право власності (по 1/2 частці кожному) житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований за адресою АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 . Останній в установленому законом порядку прийняли спадщину.

Згідно змісту постанови державного нотаріуса Дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори Стрельникова А.С. про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 21 листопада 2017 року заяв від інших спадкоємців про прийняття або про відмову від спадщини не надходило.

В судовому засіданні апеляційної інстанції позивач пояснив, що на даний час ОСОБА_7 , яка є рідною сестрою померлої матері та їх тіткою, померла.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позову та визнання за позивачами по Ѕ частці в праві власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований за адресою АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 .

Наявність або відсутність будь-якого самочинного будівництва у спірному домоволодінні, про існування якого стверджує відповідач у своєму відзиві на позовну заяву не може бути перешкодою для оформлення позивачами своїх спадкових справ.

Позовні вимоги не містять технічних характеристик домоволодіння, право власності на яке вимагають визнати за собою позивачі.

Відповідно до ст. 331 Цивільного кодексу України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Згідно з п. 58 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року №1127, для державної реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна у разі, коли в документах, що подаються для такої реєстрації, відсутні відомості про технічні характеристики відповідного об`єкта, також подається технічний паспорт на такий об`єкт.

За таких обставин, державна реєстрації права власності позивачів, а відтак і виникнення у них права власності на нерухоме майно спірне домоволодіння буде здійснено лише у випадку відсутності у такому домоволодінні самочинного будівництва або введення його в експлуатацію у передбаченому законом порядку.

При цьому, як вірно зазначив суд першої інстанції, предметом позову у цій справі є не визнання права власності на самочинне будівництво, як стверджує відповідач у наданому до суду відзиві на позовну заяву, а визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, що є способами захисту різних прав громадян, а відтак доведене наявними в матеріалах справи доказами право позивачів на спадщину має бути захищено судом.

Оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду, в частині незадоволених позовних вимог щодо стягнення відсотків.

Згідно положень ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Харківської міської ради залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 24 червня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повну постанову складено 10 грудня 2019 року.

Головуючий - І.П. Коваленко

Судді - А.І. Овсяннікова

І.С. Сащенко