Справа № 185/6601/19
Провадження № 2/185/3527/19
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

26 листопада 2019 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Головіна В.О., за участю секретаря судового засідання Мерцалової Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Павлограда, у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Ідея Банк", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Уніка Життя" про захист прав споживача та визнання недійсним кредитного договору

В С Т А Н О В И В

11 липня 2019 року позивач звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства "Ідея Банк", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Уніка Життя" про захист прав споживача та визнання недійсним кредитного договору, в якому просив суд визнати недійсним Кредитний Договір (Угоду) № С-001-0 від 11.05.2018 року.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що 11 травня 2018 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Ідея Банк» було укладено кредитний договір № С-001-0, відповідно до умов Кредитного договору Банк надав позичальнику кредит шляхом встановлення відновлюваної Кредитної лінії по поточному рахунку з максимальним лімітом у розмірі 200000,00 грн., де ліміт Кредитної лінії, доступний Клієнту на момент укладення Угоди, становить 15000,00 грн., включаючи витрати на страховий платіж, зі сплатою процентів за користування коштами Кредитної лінії в розмірі 24,00 % річних, реальна річна процентна ставка складає 124,74%, а загальна вартість Кредитної лінії складає 581,70 грн. за кожні 1000,00 грн. використаної Кредитної лінії; та діє Договір протягом строку кредитування, але до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за кредитним договором.

Вважає, що при укладенні Кредитного договору порушено його права, як споживача відповідно до Законів України «Про захист прав споживачів», «Про третейські суди», «Про банки і банківську діяльність», «Про інформацію», «Про захист персональних даних».

Зокрема, під час укладенням договору його не ознайомлено з умовами кредитування, не надано повної, всебічної, об`єктивної та достовірної інформації про умови кредиту, оскільки оформлення кредитного договору проходило протягом півгодини, в чого йому було вручено кредитний договір, який він, не читаючи із-за дрібного шрифту, підписав, надіючись на добросовісність працівника Банку, що суперечить частині другій статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів».

Пунктом 1.2.1. Тарифів встановлено комісію позичальником Банку за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в терміни та в розмірах, визначених згідно Тарифів за кредитним договором, що суперечить вимогам статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів».

Пункт 5.2. Кредитного договору є недійсним, оскільки відповідно до статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність», статтей 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» страхування у спірних правовідносинах є добровільним, кредитор не має права жодним чином нав`язувати такі послуги та включати їх до кредитного договору.

Пункт 9. Кредитного договору, яким передбачено третейське застереження, відповідно до якого всі вимоги, які виникають при виконанні даного договору або у зв`язку з ним, або випливають з нього та становлять предмет спору, підлягають розгляду у постійно діючому Третейському суді при Асоціації українських банків, не відповідає вимогам пункту 14 частини першої статті 6 Закону України «Про третейські суди».

Пункт 5.12. Кредитного договору не відповідає вимогам статті 8 Закону України «Про захист персональних даних», оскільки ОСОБА_1 фактично позбавлено права відізвати свою згоду на обробку персональних даних.

За викладених обставин просив суд визнати недійсним кредитний договір укладений між ОСОБА_1 та ПАТ «Ідея Банк» № С-001-0 від 11.05.2018 року.

Позивач в судове засідання не з`явився, проте від нього на адресу суду надійшло клопотання, відповідно до якого останній просить суд, розглядати справу за його відсутності, та задовільнити позовні вимоги у повному обсязі, та не заперечує проти заочного розгляду справи.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, проте від нього на адресу суду надійшов відзив на позов, відповідно до якого останній позовні вимоги не визнав, та просив суд відмовити у задоволенні позову.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце слухання справи. Про причини неявки суд не повідомив. Проте на адресу суду від нього надійшло пояснення по справі, відповідно до якого останній зазначив, що договір добровільного страхування укладений з дотриманням норм чинного законодавства України, та те, що позивач у своєму позові просить суд визнати недійсним кредитний договір, а не договір страхування.

Дослідивши письмові матеріали справи, клопотання позивача, відзив на позов, пояснення третьої особи, та аналізуючи все у своїй сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню у повному обсязі за наступних обставин.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов`язана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити відсотки.

Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 203 ЦК України, до загальних вимог, додержання яких є необхідним для чинності правочину, відносяться такі вимоги, а саме: 1. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. 2. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. 3. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. 4. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. 5. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. 6. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Частиною 3 ст. 215 ЦК України, визначено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України "Про споживче кредитування".

Статтею 18 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що 1. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. 2. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. 3. Несправедливими є, зокрема, умови договору про: 1) звільнення або обмеження юридичної відповідальності продавця (виконавця, виробника) у разі смерті або ушкодження здоров`я споживача, спричинених діями чи бездіяльністю продавця (виконавця, виробника); 2) виключення або обмеження прав споживача стосовно продавця (виконавця, виробника) або третьої особи у разі повного або часткового невиконання чи неналежного виконання продавцем (виконавцем, виробником) договірних зобов`язань, включаючи умови про взаємозалік, зобов`язання споживача з оплати та його вимог у разі порушення договору з боку продавця (виконавця, виробника); 3) встановлення жорстких обов`язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця; 4) надання можливості продавцю (виконавцю, виробнику) не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача укласти або виконати договір, без встановлення права споживача на одержання відповідної компенсації від продавця (виконавця, виробника) у зв`язку з розірванням або невиконанням ним договору; 5) встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором; 6) надання продавцю (виконавцю, виробнику) права розірвати договір із споживачем на власний розсуд, якщо споживачеві таке право не надається; 7) надання продавцю (виконавцю, виробнику) права не повертати кошти на оплату ненаданої продукції у разі розірвання договору з ініціативи продавця (виконавця, виробника); 8) надання продавцю (виконавцю, виробнику) права розірвати договір, укладений на невизначений строк із споживачем без повідомлення його про це, крім випадків, установлених законом; 9) установлення невиправдано малого строку для надання споживачем згоди на продовження дії договору, укладеного на визначений строк, з автоматичним продовженням такого договору, якщо споживач не висловить відповідного наміру; 10) установлення обов`язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; 11) надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; 12) надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати характеристики продукції, що є предметом договору; 13) визначення ціни товару на момент його поставки споживачеві або надання продавцю (виконавцю, виробнику) можливості збільшувати ціну без надання споживачеві права розірвати договір у разі збільшення ціни порівняно з тією, що була погоджена на момент укладення договору; 14) надання продавцю (виконавцю, виробнику) права визначати відповідність продукції умовам договору або надання йому виключного права щодо тлумачення договору; 15) обмеження відповідальності продавця (виконавця, виробника) стосовно зобов`язань, прийнятих його агентами, або обумовлення прийняття ним таких зобов`язань додержанням зайвих формальностей; 16) встановлення обов`язку споживача виконати всі зобов`язання, навіть якщо продавець (виконавець, виробник) не виконає своїх; 17) надання продавцю (виконавцю, виробнику) права передавати свої права та обов`язки за договором третій особі, якщо це може стати наслідком зменшення гарантій, що виникають за договором для споживача, без його згоди. 4. Перелік несправедливих умов у договорах із споживачами не є вичерпним. 5. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. 6. У разі коли зміна положення або визнання його недійсним зумовлює зміну інших положень договору, на вимогу споживача: 1) такі положення також підлягають зміні; або 2) договір може бути визнаним недійсним у цілому. 7. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Якщо до положення вносяться зміни, такі зміни вважаються чинними з моменту їх внесення. 8. Нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача. 9. Якщо в результаті застосування умов договору, що обмежують права споживача, споживачеві завдано збитків, вони повинні відшкодовуватися винною особою у повному обсязі. Споживач має право на відшкодування збитків, завданих йому виробником (виконавцем, продавцем), у зв`язку з використанням останнім переваг свого становища у виробничій чи торговельній діяльності.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України "Про споживче кредитування", до укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до цього Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або в електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством) із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті.

Відповідно до п. 7 ч. 3 ст. 9 Закону України "Про споживче кредитування", інформація, що надається кредитодавцем споживачу, зазначена у частині другій цієї статті, має містити відомості про необхідність укладення договорів щодо додаткових чи супутніх послуг третіх осіб, які є обов`язковими для отримання кредиту, перелік осіб, яких кредитодавець визначив для надання відповідних послуг (за наявності). Споживач має бути письмово проінформований про те, що вартість послуг третіх осіб установлюється виключно такими особами, відповідно кредитодавець не здійснює інформування про розмір відповідних витрат та/або їх зміну протягом строку дії договору про споживчий кредит і не включає їх до розрахунку реальної річної процентної ставки та загальної вартості кредиту для споживача.

Частиною 7 ст. 9 Закону України "Про споживче кредитування" передбачено, що інформація, наведена у паспорті споживчого кредиту, викладається шрифтом одного розміру і типу та в одному форматі друку. За бажанням споживача зазначена інформація може бути надана йому на належному йому електронному носії інформації або електронною поштою. Забороняється у будь-який спосіб ускладнювати прочитання споживачем такої інформації, у тому числі шляхом її друкування шрифтом меншого розміру, ніж основний текст, злиття кольору шрифту з кольором фону тощо.

Статтею 12 Закону України "Про споживче кредитування" передбачено, що 1. У договорі про споживчий кредит зазначаються: 1) найменування та місцезнаходження кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), прізвище, ім`я, по батькові та місце проживання споживача (позичальника); 2) тип кредиту (кредит, кредитна лінія, кредитування рахунку тощо), мета отримання кредиту; 3) загальний розмір наданого кредиту; 4) порядок та умови надання кредиту; 5) строк, на який надається кредит; 6) необхідність укладення договорів щодо додаткових чи супутніх послуг третіх осіб, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту (за наявності); 7) види забезпечення наданого кредиту (якщо кредит надається за умови отримання забезпечення); 8) процентна ставка за кредитом, її тип (фіксована чи змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок зміни, та сплати процентів; 9) реальна річна процентна ставка та загальна вартість кредиту для споживача на дату укладення договору про споживчий кредит. Усі припущення, використані для обчислення такої ставки, повинні бути зазначені; 10) порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів (у разі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії графік платежів може не надаватися); 11) інформація про наслідки прострочення виконання зобов`язань зі сплати платежів, у тому числі розмір неустойки, процентної ставки, інших платежів, які застосовуються чи стягуються при невиконанні зобов`язання за договором про споживчий кредит; 12) порядок та умови відмови від надання та одержання кредиту; 13) порядок дострокового повернення кредиту; 14) відповідальність сторін за порушення умов договору. 2. У договорі про споживчий кредит можуть бути зазначені інші умови, визначені законом та за домовленістю сторін. 3. Забороняється у будь-який спосіб ускладнювати прочитання споживачем реальної річної процентної ставки та загальної вартості кредиту для споживача, зазначених у договорі про споживчий кредит або в додатку до такого договору, у тому числі шляхом друкування його шрифтом меншого розміру, ніж основний текст, злиття кольору шрифту з кольором фону. 4. У разі укладення договору про споживчий кредит на умовах кредитування рахунку в ньому має бути передбачено, що кредитодавець має право вимагати повністю повернути суму кредиту в будь-який час із визначенням строку попередження споживача про таку вимогу. 5. Умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. 6. Споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцю будь-які платежі, не зазначені у договорі про споживчий кредит. 7. Зміна умов договору про споживчий кредит можлива тільки за згодою сторін. Умова договору про споживчий кредит про можливість внесення до договору змін в односторонньому порядку є нікчемною.

Частиною 1 ст. 20 Закону України "Про споживче кредитування" передбачено, що укладення договору про споживчий кредит може бути пов`язано з необхідністю отримання споживачем додаткових чи супутніх послуг кредитодавця або третіх осіб.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 20 Закону України "Про споживче кредитування", до договорів про надання додаткових чи супутніх послуг, зокрема, належать договір страхування та інші договори, що укладаються для забезпечення виконання споживачем зобов`язань за договором про споживчий кредит.

Відповідно до ч. 3 ст. 20 Закону України "Про споживче кредитування", споживач має право укласти договір про надання додаткових чи супутніх послуг з обраною ним третьою особою, включеною до переліку тих, які відповідають вимогам кредитодавця (за наявності такого переліку), крім випадків, коли відповідну послугу може надати лише кредитодавець. Перелік третіх осіб, які відповідають вимогам кредитодавця, розміщується на офіційному веб-сайті кредитодавця або на інформаційних стендах, доступ до яких є вільним для споживачів, у всіх приміщеннях кредитодавця, включаючи філії та відділення, що здійснюють споживче кредитування. На вимогу споживача такий перелік має бути наданий йому в письмовій чи електронній формі за його вибором. Кредитодавець у встановленому ним порядку має право визначати перелік третіх осіб, які відповідають його вимогам та можуть надавати споживачам додаткові чи супутні послуги, пов`язані з укладенням договору про споживчий кредит. Кредитодавець на своєму офіційному веб-сайті зобов`язаний забезпечити оприлюднення, вільний доступ та своєчасне оновлення інформації про вимоги до осіб, які надають додаткові та супутні послуги, та до відповідних договорів, що приймаються кредитодавцем у якості забезпечення за кредитом та/або укладення яких є умовою надання (подальшого обслуговування) кредиту, а також розмістити на ньому правила співпраці кредитодавця з такими особами.

Згідно ч. 4 ст. 20 Закону України "Про споживче кредитування", кредитодавцю забороняється пов`язувати укладення договору про споживчий кредит з вимогою укладення договорів про надання додаткових чи супутніх послуг із конкретною третьою особою. Якщо визначений кредитодавцем перелік третіх осіб, які можуть надавати споживачам додаткові чи супутні послуги, пов`язані з укладенням договору про споживчий кредит, включає менше трьох осіб для кожного виду послуг, споживач має право самостійно обрати особу, яка може надавати споживачам відповідні додаткові чи супутні послуги, серед осіб, не включених до переліку, визначеного кредитодавцем.

Статтею 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» визначено, що відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами НБУ та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

Відповідно до п. 5 Правил розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит затверджених Постановою Правління Національного банку України 08.06.2017 № 49, Банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил. Банк може не надавати споживачу графік платежів у разі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії.

Відповідно до п.п. 6-9 Правил розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит затверджених Постановою Правління Національного банку України 08.06.2017 № 49, Банк розраховує реальну річну процентну ставку за договором про споживчий кредит (далі - реальна річна процентна ставка) у процентах згідно з методикою, наведеною в додатку 3 до цих Правил. Банк обчислює реальну річну процентну ставку, базуючись на припущенні, що договір про споживчий кредит залишається дійсним протягом строку дії, передбаченого умовами договору про споживчий кредит, та що банк і споживач виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в договорі. Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки. Банк зазначає реальну річну процентну ставку та загальну вартість кредиту за рядком "Усього" у колонках 9 і 10 (відповідно) форми, наведеної в додатку 2 до цих Правил.

Відповідно до статті 5 Закону України «Про третейські суди» юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону.

Згідно із частиною першою статті 12 Закону України «Про третейські суди» третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди.

Відповідно до пункту 14 частини першої статті 6 Закону України «Про третейські суди», який діяв на момент укладення оспорюваного кредитного договору, третейські суди не можуть розглядати справи у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Судом при дослідженні матеріалів справи встановлено, що 11 травня 2018 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Ідея Банк» було укладено кредитний договір № С-001-0, відповідно до умов Кредитного договору Банк надав позичальнику кредит шляхом встановлення відновлюваної Кредитної лінії по поточному рахунку з максимальним лімітом у розмірі 200000,00 грн., де ліміт Кредитної лінії, доступний Клієнту на момент укладення Угоди, становить 15000,00 грн., включаючи витрати на страховий платіж, зі сплатою процентів за користування коштами Кредитної лінії в розмірі 24,00 % річних, реальна річна процентна ставка складає 124,74%, а загальна вартість Кредитної лінії складає 581,70 грн. за кожні 1000,00 грн. використаної Кредитної лінії; та діє Договір протягом строку кредитування, але до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за кредитним договором.

Відповідно до п. 3.4. Договору, розмір обов`язкового мінімального платежу визначається згідно з Тарифами Банку. Про суму коштів, які складають обов`язковий місячний платіж, Банк щомісячно інформуватиме Клієнта за допомогою смс-повідомлення, що надсилається на абонентський номер Клієнта, вказаний ним в Заяві на приєднання.

Згідно п. 4. Договору, Повернення заборгованості та сплата відсотків за користування Кредитною лінією та/або інших платежів за Угодою та Договором, в т.ч. черговість погашення вимог Банку, здійснюватимуться згідно умов Договору, а також відповідно до Тарифів, які розміщені на сайті Банку за адресою www.ideabank.ua. Підписанням Угоди Клієнт підтверджує, що ознайомлений з паспортом споживчого кредиту, реальною річною процентною ставкою та з загальною вартістю кредитної лінії, які зазначені в п. 5.11 цієї Угоди.

Відповідно до п. 5 Договору, укладаючи цю Угоду про відкриття Кредитної лінії обслуговування Кредитної картки Сторони погодились, що:

п. 5.1. Договору, Клієнт ознайомлений з умовами Договору, що затверджений розпорядженням Банку із усіма змінами та доповненнями, які оприлюднені на інтернет - сторінці Банку за електронною адресою www.ideabank.ua та які йому роз`яснені, зрозумілі та з якими він цілком згідний.

п. 5.2. Договору, підписанням цієї Угоди Клієнт доручає Банку, а Банк зобов`язується здійснювати договірне списання грошових коштів з рахунків Клієнта на рахунок ПрАТ «Страхова компанія УНІКА Життя» № НОМЕР_1 в ПАТ «Ідея Банк»; МФО 336310, в порядку та на умовах, передбачених договором страхування № С-001-0 від 11.05.2018 р. Банк здійснює договірне списання грошових коштів згідно з цим пунктом Угоди, в тому числі, за рахунок наданого кредиту в рамках Кредитної лінії і для такого списання Банку не потрібне окреме розпорядження Клієнта.

Відповідно до п. 5.10. Договору, за повне або часткове прострочення сплати Обов`язкового мінімального платежу Клієнт зобов`язаний сплатити на користь Банку штраф у розмірі визначеному Тарифами.

Згідно п. 5.11. Договору, згідно з Законом України «Про споживче кредитування», реальна річна процентна ставка складає 124,74%. Загальна вартість кредитної лінії складає 581,70 гривень за кожні 1000 грн. використаної Кредитної лінії.. Вказані показники діють за умови своєчасного погашення Клієнтом грошових зобов`язань за Угодою, за дії процентної ставки, вказаної в п.3.3. Угоди та за умови використання коштів з Кредитної лінії з використанням Кредитної картки на розрахунки за товари/послуги.

Відповідно до п. 5.12. Договору, Клієнт надає Банку згоду на збирання, накопичення, використання та обробку його персональних даних, отриманих з метою надання кредиту при формуванні Бази персональних даних «Клієнти ПАТ «ідея Банк» в межах, визначених чинним законодавством, що можуть бути передані іншим розпорядникам цієї Бази. Дане право на використання та обробку персональних даних діє безстроково до моменту письмового скасування. Клієнт звільняє Банк від обов`язку повідомлення про передачу його персональних даних пов`язаним товариствам Банку, партнерам Банку чи іншим розпорядникам бази персональних даних, які є такими відповідно до закону та цієї Угоди. Клієнт підтверджує, що отримав повідомлення про включення інформації про Клієнта до Бази персональних даних «Клієнти ПАТ «Ідея Банк» в межах, визначених чинним законодавством з метою видачі кредиту, а також відомості про права Клієнта, визначені Законом України «Про захист персональних даних», і про осіб, яким надаються дані про Клієнта, для виконання зазначеної мети.

Пунктом 5.13. Договору визначено, що Банк вправі змінювати Тарифи Банку в частині, що не стосується надання і обслуговування кредитної лінії, з розміщенням інформації про зміну Тарифів на Інтернет-сторінці Банку www.ideabank.ua за 30 (тридцять) календарних днів до дати вступу таких змін в силу.

Пунктом 8. Договору визначено, що всі зміни та доповнення до цієї Угоди оформляються додатковими угодами, що є невід`ємними частинами цієї Угоди, які набирають чинності з моменту їх підписання Сторонами/уповноваженими представниками Сторін та скріплення печаткою Банку.

Відповідно до п. 9. Договору, всі вимоги, які виникають при виконанні даної Угоди або у зв`язку з нею, або випливають з неї та становлять предмет спору, підлягають розгляду у постійно діючому Третейському суді при Асоціації українських банків, згідно з регламентом третейського суду, який є невід`ємною частиною даної третейської угоди. Умови Угоди, які містять відомості про найменування сторін та їх місцезнаходження, є складовими частинами даної третейської угоди. Місце і дата укладення третейської угоди відповідають місцю і даті укладення Угоди. Клієнт підписанням цієї Угоди засвідчує, що він ознайомлений з регламентом вищевказаного третейського суду(арк.с.8).

11 травня 2018 року між ОСОБА_1 та ПАТ "Страхова компанія "Уніка Життя" було підписано заяву № С-001-0 від 11.05.2018 на приєднання до договору добровільного страхування життя № ПБ КК 1 від 03.04.2017 року, відповідно до умов якого покриття за ризиками передбаченими Індивідуальним Договором Страхування починається з дати утворення заборгованості Заявника за Кредитним договором укладеним з Вигодонабувачем, що в розумінні Сторін за цим договором є «звітною датою» і діє протягом страхового періоду, який складає один місяць(арк.с.10).

Відповідно до ст.217 ЦК України недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини.

Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, а саме визнання недійсним умов Кредитного Договору(Угоди) № С-001-0 від 11.05.2018 року в частині сплати комісії за «обслуговування кредитної заборгованості 4% від залишку заборгованості станом на останній банківський день місяця», яка значиться в п. 1.2.1. Тарифів Банку(арк.с.9), оскільки в умовах цього кредитного договору відсутня така плата, окрім цього Тарифи Банку де зазначена така плата, не є невід`ємною частиною цього кредитного договору, а тобто його складовою, оскільки Тарифи Банку містяться на Інтернет-сторінці Банку www.ideabank.ua, як вбачається з цього кредитного договору, а в матеріалах справи наявна копія Додатку № 7 до Протоколу засідання Правління № 04/11-01 від 11.04.2017 р. зі змінами згідно рішення КУАПіТ № 159.7 від 12.12.2017 р. «Тарифи на видачу та обслуговування кредитних карток для фізичних осіб - нових клієнтів банку», де зазначені тарифи банку, проте не зазначено якого саме «назва Банку», а також не зазначено дату дії цих тарифів, оскільки вони можуть з часом змінюватись Банком, також не зазначено, що це є Додатком до Кредитного Договору(Угоди) № С-001-0 від 11.05.2018 року, окрім цього на цій копії значиться підпис однієї із сторін, проте неможливо встановити чий саме представника Позикодавця чи Позичальника, але мається тільки один підпис, а не два, де все це протирічить п. 8 Кредитного Договору та ч. 6 ст. 12 Закону України "Про споживче кредитування", окрім цього, якщо зазначається така плата, як «обслуговування кредитної заборгованості», то вона повинна містити саме назву послуги, яку надає Банк споживачу, а не загальну назву під яку можуть застосовуватись різні послуги, наприклад: поповнення поточного рахунку, касового обслуговування рахунку, видача готівкових коштів та інше, щоб споживач міг розуміти, що саме за послугу надає йому Банк, та в чому вона полягає, оскільки споживач має право отримувати такі послуги від Банка належної якості і таке інше, проте у цьому випадку Банком не зазначено у Тарифах чіткої назви послуги яку він надає споживачу.

Також суд вважає, що за потрібне визначити недійсним п. 3.4. Кредитного Договору в частині визначення розміру обов`язкового мінімального платежу згідно з Тарифами Банку, оскільки Тарифи Банку не є складовою цього Кредитного Договору.

Також суд вважає, що за потрібне визначити недійсним п. 3.6. Кредитного Договору в частині черговості погашення вимог Банку, які здійснюватимуться ……, а також відповідно до Тарифів, які розміщені на сайті Банку…., оскільки Тарифи Банку не є складовою цього Кредитного Договору.

Суд також вважає за потрібне визначити недійсним п. 5.10. Кредитного Договору, оскільки Тарифи Банку не є складовою цього Кредитного Договору.

Окрім цього суд вважає, що потрібно визнати недійсним умови п. 5.13 Кредитного Договору, оскільки Тарифи Банку не є складовою цього Кредитного Договору.

Суд вважає, що не відповідає також вимогам Закону України «Про третейські суди» п. 9 кредитного договору, згідно якого всі вимоги, які виникають при виконанні даного договору або у зв`язку з ним, або випливають з нього та становлять предмет спору, підлягають розгляду у постійно діючому Третейському суді при Асоціації українських банків, згідно з регламентом третейського суду, який є невід`ємною частиною даної третейської угоди, оскільки відповідно до ст.6 Закону України «Про третейські суди», третейські суди не можуть розглядати справи у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Відзив на позов в частині зазначеній вище не підлягає задоволенню на підставах вищенаведених, оскільки не спростовує вище наведене, а з приводу нижче наведеного заслуговує уваги.

В позовній заяві є посилання на те, що умови кредитного договору щодо послуг страхування із нав`язаною відповідачем страховою компанією є несправедливими, оскільки страхування у спірних правовідносинах є добровільним, кредитор не має права жодним чином нав`язувати такі послуги та включати їх до кредитного договору, а тому суд дослідивши таку умову зазначену в п. 5.2. Кредитного Договору, приходить до висновку, що Позивач у відповідності до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, не довів ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх позовних вимог, оскільки не надав суду докази того, що Банком були недодержані норми п. 7 ч. 3 ст. 9, ч.ч. 3, 4 ст. 20 Закону України "Про споживче кредитування". Окрім цього, як вбачається із Заяви на приєднання до Договору добровільного страхування життя від 11 травня 2018 року, яку підписав позивач, ця заява підтверджує досягнення згоди сторін з усіх істотних умов договору, є доказом його укладення; позивачем підтверджено, що він ознайомлений в усній та письмовій формі з умовами програми страхування життя, умовами договору добровільного страхування життя та Правилами добровільного страхування життя, засвідчено своє повне та безумовне розуміння їх змісту та свій свідомий і компетентний вибір страхової послуги.

Необґрунтованими суд вважає посилання в позовній заяві на те, що пункт 5.12 кредитного договору суперечить положенням ст.8 Закону «Про захист персональних даних», оскільки позивача фактично позбавлено права відізвати свою згоду на обробку персональних даних.

Так, згідно п.5.12 кредитного договору позичальник надає згоду банку на збирання, накопичення, використання та обробку його персональних даних, отриманих з метою надання кредиту при формуванні Бази персональних даних «Клієнти ПАТ «Ідея Банк» у межах, визначених чинним законодавством, що можуть бути передані іншим розпорядникам цієї бази банківських послуг. Дане право на використання та обробку персональних даних діє безстроково до моменту письмового скасування.

Тобто, позивач не позбавлений права письмово скасувати наданий банку дозвіл на обробку його персональних даних.

Позивач в позовній заяві вказує на недійсність кредитного договору в цілому.

Ознайомившися з умовами кредитного договору та вважаючи їх прийнятними для себе, позивач підписав договір, чим висловив своє волевиявлення.

При вирішенні спору суд також виходить з того, що позивач є особою з повною цивільною дієздатністю, який цілком усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними, а отже, кредитний договір є таким, що укладений в рамках чинного законодавства України та відповідає положенням ст. 203 ЦК України.

Суд вважає, що кредитний договір було укладено на принципах добросовісної конкуренції, адже позивач самостійно та добровільно обрав ПАТ «Ідея -Банк» для укладення із ним кредитного договору.

Вимоги про визнання недійсним кредитного договору в цілому, суд вважає необґрунтованими з наведених вище в рішенні підстав.

Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, але оскільки позов задоволено частково, а позивач звільнений від сплати судового збору за подачу цього позову на підставі Закону України «Про захист прав споживачів», то суд приходить до висновку, що судові витрати у розмірі 768,40 грн. потрібно покласти на відповідача.

Керуючись ст.76, 81, 263, 264, 265 ЦПК України суд -

В И Р І Ш И В

Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Ідея Банк", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Уніка Життя" про захист прав споживача та визнання недійсним кредитного договору задовільнити частково.

Визнати недійсними встановлення плати за обслуговування кредитної заборгованості та пункти 3.4.; 3.6.; 5.10.; 5.13; 9. Кредитного Договору(Угоди) № С-001-0 від 11.05.2018 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» та ОСОБА_1 .

В задоволені решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства "Ідея Банк" на користь Держави судовий збір в сумі 768,40 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя: В. О. Головін