Дата документу 10.12.2019 Справа № 323/3356/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Є.У.№ 323/3356/18 Головуючий у 1 інстанції: Фісун Н.В.
№ 22-ц/807/2771/19 Суддя-доповідач: Крилова О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Крилової О.В.

суддів: Кухаря С.В.

Полякова О.З.

розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження без виклику учасників справи цивільну справу заапеляційною скаргою Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» на рішення Оріхівського районного суду Запорізької області від 18 червня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» про захист прав споживача та скасування зайво нарахованої плати за спожитий газ,

ВСТАНОВИВ

В жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до АТ «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» про захист прав споживача та скасування зайво нарахованої плати за спожитий газ.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що він є споживачем природного газу та відповідних послуг відповідача, що надаються на підставі Договору про розподілу природного газу, укладеного відповідно до вимог Кодексу Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30.09.2015 року № 2494 (надалі Кодекс ГРМ), та Договору про технічне обслуговування газових мереж житлових будинків приватного сектору від 20.07.2016 року. Зокрема, відповідач несе зобов`язання з виконання робіт з технічного обслуговування газових мереж житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 , який належить йому.

14 червня 2018 року працівниками відповідача був складений Акт про порушення № 88 за фактом виявлення несанкціонованого втручання в роботу засобу вимірювальної техніки (газового лічильника), який працює в позаштатному режимі. Також в цей же день працівниками відповідача був складений Акт про демонтаж засобу вимірювальної техніки № 938 та Протокол направлення засобу вимірювальної техніки на експертизу, відповідно до якого експертиза мала бути проведена 27.06.2018 року за адресою місцезнаходження відповідача. В подальшому у зазначену в Протоколі дату експертиза проведена не була, і йому не було нічого відомо про долю належного йому лічильника газу, а відповідне звернення було залишено без відповіді. Натомість 11.10.2018 року він отримав від відповідача Акт-розрахунок необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу і його вартості без номера та дати на суму 335818,53 грн. й відповідний рахунок на його оплату. Із супровідного листа позивач дізнався про те, що Акт про порушення № 88 від 14.06.2018 року був розглянутий відповідною комісією відповідача та частково задоволений, оскільки було встановлено несанкціоноване втручання в роботу газового лічильника. Посилаючись на порушення відповідачем вимог Кодексу ГРМ щодо фіксації та оцінки порушень з боку споживачів природного газу, порядку дій при виявленні ймовірних порушень, підстав та порядку проведення розрахунку необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу і його вартості, позивач вважає, що тим самим відповідач порушив його права як побутового споживача на отримання послуги за належною ціною та на однакових умовах з іншими споживачами, тобто допустив порушення, передбачені ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів». При цьому, посилаючись на ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також на п. 12 глави 5 Розділу ХІ Кодексу ГРМ, позивач вважав саме визнання незаконними зазначених у позові рішень і дій ефективним способом захисту своїх порушених прав.

Посилаючись на зазначені обставини просив суд, визнати незаконним та скасувати Рішення комісії ПАТ «Запоріжгаз» з розгляду Акту про порушення № 88 від 14.06.2018 року, визнання незаконними дій відповідача по визначенню неналежним чином додаткової вартості (обсягу) поставленого позивачу природного газу за період з 13.01.2018 року по 13.06.2018 року на суму 335818,53 грн., а також про визнати незаконними відповідних нарахувань та про визнання незаконним визначення вартості поставленого йому природного газу за вказаний період і на вказану суму.

Рішенням Оріхівського районного суду Запорізької області від 18 червня 2019 року позовну заяву задоволено частково.

Визнано незаконними дії Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» щодо складання Акту-розрахунку необлікованого (донарахованого) об`єму (обсягу) природного газу і його вартості без дати та номера за період з 13.01.2018 року по 13.06.2018 року на суму 335818,53 грн.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 234,93 грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, АТ «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти постанову, якою в задоволенні позову відмовити.

Позивач скористався своїм правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що рішення суду обґрунтоване та законне, тому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на те, що справа є малозначною, її розгляд здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості та доведеності заявлених вимог у їх відповідній частині.

Колегія судді погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 проживає у житловому будинку за АДРЕСА_1 , який приєднаний до газових мереж.

Після набрання чинності Кодексом ГРМ позивач підписав надіслану йому Заяву-приєднання до умов договору розподілу природного газу (для побутового споживача), приєднавшись тим самим до Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року № 2498, з відповідними персоніфікованими даними споживача (особовий рахунок № НОМЕР_1 ).

Абзацом 2 пункту 1 глави 3 розділу VІ Кодексу газорозподільних систем визначено, що споживачі, у тому числі побутові споживачі, для здійснення ними санкціонованого відбору природного газу з ГРМ та можливості забезпечення постачання їм природного газу їх постачальниками зобов`язані укласти договір розподілу природного газу з оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого в установленому законодавством порядку підключений їх об`єкт. Здійснення відбору (споживання) природного газу споживачем за відсутності укладеного договору розподілу природного газу не допускається.

У відповідності до пункту 3 глави 3 розділу VI Кодексу газорозподільних систем договір розподілу природного газу є публічним та укладається з урахуванням ст.ст.633,634,642 ЦК України за формою Типового договору розподілу природного газу.

Згідно п. 4 глави 3 розділу VI Кодексу газорозподільних систем договір розподілу природного газу між оператором ГРМ та споживачем укладається шляхом підписання заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу природного газу, розміщеному на офіційному веб-сайті регулятора та оператора ГРМ та/або в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності з розподілу газу, і не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору.

Влітку 2016 року позивач придбав лічильник газу мембранний САМГАЗ G4 RS/2001-21 P G 3/4, з заводським номером 5697996, виробництва ТОВ «САМГАЗ».

У технічному паспорту цього лічильника газу СМУК.407369.014 ПС, у розділі 6 «Свідоцтво про приймання» зазначено, що він відповідає технічним умовам і визнаний придатним до експлуатації, а також проставлене тавро державного повірника на підтвердження проходження лічильником первинної повірки.

Відповідно до Акту № 1981 про монтаж засобу вимірювальної техніки від 04.07.2016 року, складеного за участю позивача та працівника відповідача, придбаний позивачем лічильник газу був встановлений у будинку за адресою АДРЕСА_1 , на ньому були зафіксовані нульові показники, а сам він був опломбований пломбою відповідача № С 29754072.

Також, в той же день, 04.07.2016 року, у технічному паспорті вказаного лічильника працівник відповідача зробив запис про те, що лічильник пройшов вхідний контроль в нормі, і що його опломбовано пломбою № С 29754072.

Відповідно до Акту на встановлення/зняття охоронної пломби на ПЛГ від 18.01.2017 року, через виявлений витік газу за адресою АДРЕСА_1 , на вказаному вище лічильнику газу працівником відповідача був знята пломба № С 29754072, замість якої встановлена пломба № С 33136080. Даний акт був складений за участю позивача. Про будь-які порушенні у роботі лічильника газу цей документ відомостей не містить.

14.06.2018 року працівниками відповідача був складений Акт про порушення № 88, в якому зазначається, що за адресою АДРЕСА_1 , ними виявлено несанкціоноване втручання в роботу засобу вимірювальної техніки, і що лічильник газу працює в позаштатному режимі. У чому саме полягає несанкціоноване втручання та ідентифікаційні дані про лічильник газу в Акті не зазначається. Натомість Акт містить письмове застереження позивача про те, що факт несанкціонованого втручання в роботу лічильника він не визнає, оскільки пломба на ньому не була дотиснута з моменту розпломбування 18.01.2017 року, а самостійно факт недотискання пломби позивач встановити не міг.

Відповідно до Акту № 938 про демонтаж засобу вимірювальної техніки від 14.06.2018 року, вказаний вище лічильник газу був демонтований, а пломба № С 33136080, встановлена на гайці лічильника, була розпломбована.

Відповідно до Протоколу № 0088 направлення засобу вимірювальної техніки на експертизу, складеного за участю позивача, вказаний вище лічильник газу з розпломбованою пломбою № С 33136080 був поміщений в пакет, опломбований пломбою № С 44563536, та силами відповідача направлений на експертизу за адресою АДРЕСА_2 , каб АДРЕСА_3 . Також у Протоколі зазначено, що експертиза буде проводитись 27.06.2018 року об 11 год. 00 хв., куди й запрошується позивач.

Відповідно до Акту № 0815 експертизи лічильника газу від 05.07.2018 року, встановлено, зокрема, таке: «1.1. Цілісність заводської пломби та повірочного тавра: не відповідає встановленому зразку, а саме пломбуванню завода-виробника». Також цей Акт містить висновки комісії такого змісту: «пломбування лічильника не відповідає пломбуванню заводу-виробника, а саме замість пломби заводу-виробника, встановленої з лівої сторони відлікового механізму, з маркуванням «S*UA», встановлено пломбу з відбитком тавра державного повірника (з правої сторони відлікового механізму також встановлено пломбу з відбитком тавра державного повірника). Позаштатний режим роботи ЗВТ. Лічильник непридатний до подальшої експлуатації. Підлягає заміні.».

Також в Акті № 0815 експертизи лічильника газу від 05.07.2018 року міститься застереження, внесене власноруч членом комісії провідним інженером з метрології ДП «Запоріжжястандартметрологія» ОСОБА_2 , такого змісту: «Для підтвердження справжності пломба повірника потребує додаткової експертизи в спеціалізованій лабораторії».

09.10.2018 року відповідач листом № Zp04/2-CK-1335-0117 надіслав позивачу Акт-розрахунок необлікованого (донарахованого) об`єму (обсягу) природного газу на суму 335818,53 грн., та рахунок на оплату цієї суми, попередивши про обов`язок позивача сплатити цю суму протягом 10 днів з дати отримання цього повідомлення.

Пункт 7 глави 9, пунктів 2, 3, 4, 5 глави 10 Розділу Х, пунктів 1 та 3 глави Розділу ХІ, вказує на те, що пошкодження пломб на лічильнику газу, пошкодження самого лічильника та несанкціоноване втручання в роботу лічильника газу є окремими самостійними порушеннями, які кваліфікуються як несанкціонований відбір природного газу з ГРМ (крадіжка газу) та внаслідок яких щодо них здійснюється нарахування необлікованих об`ємів (обсягів) природного газу. При цьому вказані порушення можуть вчинятись одночасно, але кожне з наведених видів порушень не є тотожним іншим порушенням і не способом вчинення іншого порушення.

Крім того, несанкціоноване втручання в роботу лічильника газу не є тотожним позаштатному режиму роботи лічильника газу, оскільки перше порушення може бути вчинене лише з вини споживача, а друге лише без вини споживача та за відсутності першого (пункти 1 та 3 глави 3 Розділу ХІ Кодексу ГРМ відповідно).

З наведеного випливає, що несанкціоноване втручання в роботу лічильника газу не може мати місце одночасно з позаштатним режимом роботи лічильника газу, оскільки ці явища є взаємовиключними.

Всупереч цьому, в Акті про порушення від 14.06.2018 року № 88, складеному за результатами перевірки роботи належного позивачу лічильника газу, зазначені два порушення одночасно.

Крім того в Акті про порушення від 14.06.2018 року № 88 не конкретизовано, у чому саме полягає виявлене на той момент несанкціоноване втручання в роботу лічильника газу (які ознаки на це вказують). Водночас про пошкодження пломб чи пошкодження самого лічильника в Акті взагалі нічого не зазначено.

Із змісту глави 10 Розділу Х Кодексу ГРМ випливає, що у протоколі про направлення ЗВТ/лічильника газу на експертизу також мають бути зазначені відомості місця розташування пломб, їх цілісність та ознаки відповідних порушень, цілісність та відповідність заводського та повірочного тавра тощо, які (відомості) й підлягають перевірці під час проведення експертизи.

Судом першої інстанції встановлено, що в протоколі № 0088 направлення засобу вимірювальної техніки на експертизу від 14.06.2018 року не вказано жодної ознаки пошкодження пломби, пошкодження лічильника чи несанкціонованого втручання в роботу лічильника.

В подальшому експертиза вилученого у позивача лічильника була проведена не 27.06.2018 року, як було зазначено у Протоколі № 0088 направлення засобу вимірювальної техніки на експертизу від 14.06.2018 року, а лише 05.07.2018 року, і за відсутності позивача.

При цьому відповідач не надав суду доказів на підтвердження того, що позивач повідомлявся про зміну дати проведення експертизи лічильника, а також доказів на підтвердження поважності причин недотримання 10-денного строку проведення такої експертизи.

За цим слідує, що відповідач порушив право позивача бути присутнім під час проведення експертизи, чим позбавив останнього можливості висловлювати свої доводи й заперечення, а також заявляти відповідні клопотання.

Відповідач не надав доказів на підтвердження того, з яких мотивів він залишив без жодного реагування звернення позивача з приводу направлення лічильника газу на експертизу до заводу-виробника, а також не залучив представників цього заводу до проведення експертизи, хоча можливість такого залучення прямо передбачена у главі 10 Розділу Х Кодексу ГРМ.

При таких обставинах, суд першої інстанції дійшов до вірного висновку що документи, на підставі яких був складений Акт-розрахунок необлікованого (донарахованого) об`єму (обсягу) природного газу і його вартості на суму 335818,53 грн., були складені відповідачем з істотними порушеннями вимог пункту 7 глави 9, пунктів 2, 3, 4, 5 глави 10 Розділу Х, пунктів 1 та 3 глави Розділу ХІ Кодексу ГРМ та задовольнив позовні вимоги в частині визнання незаконними дій відповідача щодо складання акту-розрахунку не облікованого (донарахованого) об`єму (обсягу) природного газу і його вартості за період з 13.01.2018 року по 13.06.2018 року на суму 335818,53 грн.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способом захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів визначений у ст. 16 ЦК України.

Рішення комісії з розгляду актів про порушення щодо визначення позивачу норм фактичного об`єму спожитого природного газу за граничними об`ємами споживання природного газу населенням та факт донарахування об`ємів спожитого природного газу чи направлення рахунку про його оплату, на які позивач посилається в обґрунтування своїх вимог, є внутрішніми документами підприємства і не встановлюють для позивача будь-яких обов`язків, крім рекомендації сплатити вартість донарахованого об`єму та, відповідно, не належать до актів у розумінні ст. 16 ЦК України. Такі документи не є обов`язковими до виконання ненормативними актами, вони лише фіксують факти, а отже, певних обов`язків на позивача вони безпосередньо не покладають, а відтак не порушують його права та інтереси.

Таким чином, оскарження дій ПАТ "Запоріжгаз" щодо факту прийняття рішення комісією з розгляду акту про порушення, а також визнання незаконними здійсненого відповідачем донарахування вартості не облікованого газу на суму 335818,53 грн. не передбачено чинним законодавством як спосіб захисту.

Докази та обставини, ні які посилається скаржник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідження та встановленні судом дотримані норми матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного, висновки суду першої інстанції є обґрунтованими та узгоджуються з матеріалами справи, при встановленні зазначених фактів судом не було порушено норм цивільного процесуального законодавства й правильно застосовано норми матеріального права.

Доводи апеляційної скарги, матеріали справи та зміст оскаржуваного судового рішення, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які передбачені нормами ЦПК України як підстави для скасування рішень.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Наведені скаржником в апеляційній скарзі доводи зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду та особистого тлумачення скаржником законодавчих норм.

Посилання у апеляційній скарзі на те, що навіть якщо лічильник працював у позаштатному режимі не з вини споживача, все одно споживачеві здійснюється перерахунок, суперечить як положенням Закону «Про захист прав споживачів», який гарантує споживачам належне надання послуг та захист від порушень їх прав, так і загальним принципам цивільно-правової відповідальності, за якими вина є складовою цивільного правопорушення.

Ураховуючи, що Законом України "Про захист прав споживачів" регулюються відносини між споживачами товарів і послуг та продавцями товарів і послуг, а також визначається механізм захисту прав споживачів товарів і послуг, положення Закону України "Про захист прав споживачів" підлягають застосуванню до спірних правовідносин нарівні з іншими актами цивільного законодавства України.

Законом наданий захист більш слабкого суб`єкта економічних відносин, що забезпечує фактичну, а не формальну рівність сторін цивільно-правових відносин.

З огляду на наведене вбачається, що судом з дотриманням вимог ст. ст. 89,263 ЦПК України дана належна оцінка доказам по справі, вірно встановлений характер спірних правовідносин і обґрунтовано зроблено висновок про наявність правових підстав для задоволення позову у відповідній частині.

На підставі вищенаведеного, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з додержанням вимог закону і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» залишити без задоволення.

Рішення Оріхівського районного суду Запорізької області від 18 червня 2019 рокупо цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повний текст постанови складено 10 грудня 2019 р.

Головуючий О.В. Крилова

Судді: С.В. Кухар

О.З. Поляков