Справа № 717/149/19
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
12.12.2019 року смт. Кельменці
Кельменецький районний суд Чернівецької області в складі:
головуючого судді Телешмана О.В.,
з участю секретаря судового засідання Мазура Ю.Д.,
позивач ОСОБА_1 в судове засідання з`явився,
представник позивача ОСОБА_2 в судове засідання з`явилася,
відповідач ОСОБА_3 - в судове засідання не з`явився,
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить: ухвалити рішення, яким встановити факт прийняття спадщини ним ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та стягнути на його користь судові витрати.
Розглянувши у відкритому судовому засіданні залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення факту прийняття спадщини, суд -
ВСТАНОВИВ:
Позивач ОСОБА_1 пояснив, що позов підтримує з підстав зазначених в позовній заяві.
Представник позивача ОСОБА_2 позов підтримала та пояснила, що позивач ОСОБА_1 народився 3 липня 1979 року. 18 січня 1996 року ОСОБА_4 склав заповіт в якому усе своє майно де б воно не було і з чого воно б не складалося і все те, що буде належати йому на день його смерті заповів позивачу ОСОБА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 . Після смерті останнього позивач ОСОБА_1 фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, яке залишилося після смерті ОСОБА_4 , оскільки проживав в будинку спадкодавця, здійснював спільно із своєю матір`ю догляд за будинком та господарськими будівлями, здійснюючи їх ремонт, допомагав доглядати присадибну ділянку, належну покійному, так як на момент смерті останнього він був неповнолітнім і не міг самостійно управляти спадковим майном. Після смерті спадкодавця ОСОБА_1 продовжував доглядати його дружину ОСОБА_5 та здійснював догляд за їхнім господарством. Деякий час, через перебування у місцях позбавлення волі він не мав змоги доглядати за ОСОБА_5 , тому остання склала заповіт на відповідача і який не визнає той факт, що позивач прийняв спадщину після смерті ОСОБА_4 , через що виник даний спір.
Позивач ОСОБА_1 пояснив, що як до смерті ОСОБА_4 так і після його смерті він ночував в його будинку, а ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , яка є рідною тіткою його матері, проживали в житловому сараї. Він разом з своєю мамою допомагав ОСОБА_4 та ОСОБА_5 по господарству, здійснював їх догляд, носив їжу, обробляв присадибну ділянку, вважав дане господарство належним йому, так як він знав, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 склали на його ім`я заповіт. Він повністю володів та управляв даним майном, здійснюючи всі роботи по господарству, здійснюючи ремонтні роботи в будинку та господарський будівлях для підтримання їх в належному стані.
Відповідач ОСОБА_3 подав заяву до суду, в якій позов не визнав повністю та просить розглядати справу в його відсутності.
Інші заяви та клопотання не надходили.
Суд ухвалив розгляд справи проводити заочно та ухвалити заочне рішення.
Інші процесуальні дії у справі не вчинялися.
Судом також встановлено, що 18 січня 1996 року ОСОБА_4 склав заповіт в якому усе своє майно де б воно не було і з чого воно б не складалося і все те, що буде належати йому на день його смерті заповів позивачу ОСОБА_1 , що підтверджується заповітом від 18 січня 1996 року, зареєстровано в реєстрі за №3. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 01.07.1996 року.
Після смерті ОСОБА_4 позивач ОСОБА_1 прийняв спадщину, так як фактично вступив у володіння спадковим майном у межах шестимісячного строку з дня відкриття спадщини. Зокрема, позивач здійснював догляд та користувався житловим будинком та присадибною земельною ділянкою, належною ОСОБА_4 , що підтверджується показаннями свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які підтвердили, що позивач ОСОБА_1 як до смерті так і відразу після смерті ОСОБА_4 фактично вступив у володіння його майном, а саме: здійснював догляд за його житловим будинком, господарськими будівлями та спорудами, користувався ними і присадибною земельною ділянкою. Крім того, позивач на момент смерті ОСОБА_4 був неповнолітнім, тому він лише здійснював володіння майном та не міг ним управляти з огляду на його неповнолітній вік.
В січні 2019 року позивач звернувся до нотаріуса з приводу прийняття спадщини ти після смерті ОСОБА_4 , але нотаріусом було відмовлено йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії №34/02-31 від 23.01.2019 року.
У зв`язку з тим, що спадщина на майно померлого ОСОБА_4 відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто до набуття чинності Цивільного кодексу України, суд вважає, що до спірних правовідносин слід застосовувати ЦК УРСР. Так відповідно до ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.
Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню повністю та слід встановити той факт, що позивач ОСОБА_1 прийняв спадщину після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідно до ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
На підставі ст. ст. ст. 548,549 ЦК УРСР, керуючись ст. ст. 2, 5, 12, 13, 15, 19, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 82, 209, 258, 263, 264, 265, 280-282 ЦПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 задовольнити повністю.
Встановити той факт, що позивач ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) прийняв спадщину після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді судового збору в сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 (сорок) копійок в рахунок відшкодування понесених позивачем судових витрат.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дане заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд даного заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України апеляційні скарги подаються учасниками справи через Кельменецький районний суд Чернівецької області.

Повне судове рішення складено 12.12.2019 року.

Суддя Телешман О.В.