Справа № 188/1145/19
Провадження № 2/188/485/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2019 року Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Бурди П.О.,

при секретарі судового засідання Власенко А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт. Петропавлівка Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Самарська сільська рада Петропавлівського району Дніпропетровської області, про визнання права власності,

встановив:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі відповідач 1), ОСОБА_3 (далі відповідач 2), третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Самарська сільська рада Петропавлівського району Дніпропетровської області (далі - третя особа) про визнання права власності.

Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що 02.09.2004 йому була передана відповідачем 1 та відповідачем 2 будівля майстерні, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 в користування, про що складено акт приймання-передачі. Позивач до цього часу добросовісно, безперервно та відкрито продовжує користуватися цим майном. Починаючи з 02.09.2004 і по цей час відповідачі як співвласники спірного нерухомого майна, яке вони отримали у виді майнових паїв з майна колишнього колективного сільськогосподарського підприємства, не вживали жодних дій, які б перешкоджали позивачеві користуватися вказаною будівлею, у тому числі не вчиняли дій по витребуванню цього майна з чужого володіння.

Позивач, посилаючись на ст.344 Цивільного кодексу (далі ЦК) України, просить суд визнати за ним право власності за набувальною давністю на нежитлову будівлю майстерні.

Ухвалою суду від 24.10.2019 позовна заява прийнята до розгляду і відкрите провадження за правилами загального позовного провадження.

Відповідачі відзиви на позов не надавали.

Ухвалою від 10.12.2019 у справі призначено судовий розгляд.

Позивач подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позов підтримав і просив задовольнити.

Відповідач 1 в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала і надала пояснення з приводу цивільного позову, у якому зазначила, що будівля механічної майстерні належала колгоспу імені Мічуріна, який у 1994 році було реорганізовано в КСП «Самарське», КСП «Самарське» було реорганізовано в СВК «Вересень», СВК «Вересень» було реорганізовано в ТОВ «Агро-Вересень». Майстерня була розпайована між 62 його членами. Відповідача 1 було обрано уповноваженою особою від власників майнових паїв ТОВ «Агро-Вересень». Згідно з актом приймання-передачі основних засобів від 23.03.2004 відповідачу 1 були передані основні засоби, в тому числі й будівля майстерні. На цей час колгосп імені Мічуріна, КСП «Самарське», СВК «Вересень» та ТОВ «Агро-Вересень» ліквідовані. Позивач з 02.09.2004 і по даний час добросовісно, безперервно та відкрито користується переданою йому будівлею майстерні 1968 року побудови, яка знаходиться в АДРЕСА_1 , прибирає прилеглу територію навколо цієї будівлі, підтримує будівлю у належному стані, встановив металеві ворота, полагодив дах, підвів електропостачання. Починаючи з 02.09.2004 і по цей час відповідач 1 як уповноважена особа від власників майнових паїв не вживала жодних дій, які б перешкоджали позивачеві і надалі користуватися вказаною будівлею, у тому числі не вирішувала питання щодо витребування цього майна з чужого володіння. Спірне нерухоме майно понад 10 років перебуває у безперервному, відкритому та добросовісному володінні та користуванні позивача. Жодних договорів між позивачем та відповідачем 1 щодо користування вказаною будівлею не укладалося. Відповідач 1 як уповноважена особа від власників майнових паїв не заперечувала проти визнання за позивачем права власності на вказану будівлю механічної майстерні 1968 року побудови в АДРЕСА_2 .

Відповідач 2 в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала та надала пояснення з приводу цивільного позову, у якому зазначила, що будівля механічної майстерні належала колгоспу імені Мічуріна, який у 1994 році було реорганізовано в КСП «Самарське», КСП «Самарське» було реорганізовано в СВК «Вересень», СВК «Вересень» було реорганізовано в ТОВ «Агро-Вересень». Майстерня була розпайована між 62 його членами. Відповідача 2 було обрано уповноваженою особою від власників майнових паїв «Агро-Вересень». Згідно з актом приймання-передачі основних засобів від 23.03.2004 відповідачу 2 були передані основні засоби, в тому числі й будівля майстерні. На цей час колгосп імені Мічуріна, КСП «Самарське», СВК «Вересень» та «Агро-Вересень» ліквідовані. Позивач з 02.09.2004 і по цей час добросовісно, безперервно та відкрито користується переданою йому будівлею майстерні 1968 року побудови, яка знаходиться в АДРЕСА_2 , прибирає прилеглу територію навколо цієї будівлі, підтримує будівлю у належному стані, встановив металеві ворота, полагодив дах, підвів електропостачання. Починаючи з 02.09.2004 і по цей час відповідач 2 як уповноважена особа від власників майнових паїв не вживала жодних дій, які б перешкоджали позивачеві і надалі користуватися вказаною будівлею, у тому числі не вирішувала питання щодо витребування цього майна з чужого володіння. Спірне нерухоме майно понад 10 років перебуває у безперервному, відкритому та добросовісному володінні та користуванні позивача. Жодних договорів між позивачем та відповідачем 2 щодо користування вказаною будівлею не укладалося. Відповідач 2 як уповноважена особа від власників майнових паїв не заперечувала проти визнання за позивачем права власності на вказану будівлю механічної майстерні 1968 року побудови в АДРЕСА_2 .

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, причини своєї неявки суду не повідомив, про дату час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Відповідно до ч.1 ст.4 Цивільного процесуального кодексу (далі ЦПК) України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч.1). Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.3).

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Вивчивши надані позивачем докази, суд зазначає таке.

Судом встановлено, що спірним нерухомим майном є нежитлова господарська будівля механічної майстерні 1968 року побудови, розташована за адресою: АДРЕСА_2 загальною площею приміщень 1149,5 кв.м.

Спірне нерухоме майно було збудоване колгоспом ім. Мічуріна, який у 1994 році було реорганізовано в КСП «Самарське». У свою чергу КСП «Самарське» було реорганізовано в СВК «Вересень». СВК «Вересень» було реорганізовано в ТОВ «Агро-Вересень».

Згідно з рішенням загальних зборів ТОВ «Агро-Вересень» у 2004 році спірне нерухоме майно було виділено 62 пайовикам вказаного господарства, перелік яких наведений в дорученнях, виданих ними відповідачам, і які обрали відповідачів уповноваженими особами по отриманню цього майна і розпорядженню ним.

Ці обставини визнані сторонами.

Співвласники майнових паїв 23.03.2004 надали окремі доручення відповідачу 1 та відповідачу 2, які зареєстровані секретарем Самарської сільської ради Петропавлівського районну в реєстрі за №16 та №17. Цими дорученнями співвласники майнових паїв уповноважили відповідачів представляти їх інтереси, у тому числі в судах, щодо спірного майна і вчиняти правочини щодо нього (а.с. 6-7).

За актом приймання-передачі майна від 23.03.2004 відповідачі, як уповноважені особи від співвласників майнових паїв, отримали від ТОВ «Агро-Вересень» майнові паї, які в цілому, в тому числі, складають будівлю майстерні, що є предметом спору у цій справі (а.с. 8).

Вказані акти приймання - передачі майна від ТОВ Агро-Вересень відповідачам як уповноваженим особам його власників свідчать про те, що спірна будівля майстерні до передачі її співвласникам майнових паїв перебувала на балансі ТОВ «Агро-Вересень» (а.с. 8).

29.03.2006 ТОВ «Агро-Вересень» припинено як юридичну особу, що підтверджується відомостями з Єдиного Державного реєстру юридичних осіб додаються (а.с. 10-11).

За актом приймання-передачі майна від 02.09.2004 відповідачі, як уповноважені особи від співвласників майнових паїв,

Починаючи з 02.09.2004, будівля майстерні знаходиться у позивача в користуванні. Позивач до цього часу добросовісно, безперервно та відкрито продовжує володіти і користуватися цим майном.

Співвласники спірного нерухомого майна, зокрема відповідачі, не вживали жодних дій, які б перешкоджали позивачеві в цей час користуватися вказаною будівлею, у тому числі не вирішували питання витребування цього майна з його володіння.

Рішенням виконавчого комітету Самарської сільської ради від 29.03.2019 № 09 спірному нерухомому майну присвоєно окрему поштову адресу: АДРЕСА_1 (а.с. 12).

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 16.08.2019 право власності на будівлю майстерні 1968 року побудови, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 по цей час не зареєстровано (а.с. 13).

Правовідносини між сторонами регулюються нормами Цивільного кодексу (далі ЦК) України.

Згідно з ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Згідно з ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Відповідно до ч.2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За приписами ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Згідно з ч. 4 ст. 344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ за № 5 від 07.02.2014 «Про судову практику в справах захист права власності та інших речових прав» можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади.

Згідно з рекомендаціями, що містяться у Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах захист права власності та інших речових прав» при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні, вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.

Позивачем правильно визначено відповідачів, враховуючи, що попереднім власником нерухомого майна є співвласники майнових паїв ТОВ «Агро-Вересень», від імені яких за дорученнями діють відповідачі.

Таким чином, позивач понад десять років безперервно, добросовісно та відкрито володіє і користується нежитловим приміщенням у вигляді будівлі майстерні 1968 року побудови, розташованої по АДРЕСА_1 , яка згідно з технічним паспортом на виробничий будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами, виготовлений 30.03.2019 ФОП ОСОБА_4 , складається з такого: нежитлова будівля механічної майстерні - «А»; замощення - «І, ІІ, ІІІ, ІV».

Позивач звернувся до суду, бо не може розпоряджатися цим майном у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нього.

Отже, позов є обґрунтованим і підлягає повному задоволенню.

За висновком ТОВ «Севен груп плюс» від 18.06.2019, ринкова вартість складає 120006,00 грн (а.с. 18).

Виходячи з цієї ціни позову та вимог пп.1 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», позивачем був сплачений судовий збір в розмірі 1200 грн 06 коп, про що до позову додана квитанція банку від 17.09.2018 (а.с.22).

Судові витрати позивача по сплаті судового збору у зв`язку з задоволенням позову відповідно до приписів ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачів.

На підставі викладеного, ст. ст. 16, 319, 328, 344, 392 ЦК України, керуючись статтями 4, 13, 76-82, 141, 263-265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_3 , до ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_4 , ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Самарська сільська рада Петропавлівського району Дніпропетровської області, , що розташована за адресою: 52722, вул. Центральна, 2, с. Самарське, Петропавлівський район, Дніпропетровська область, про визнання права власності задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності за набувальною давністю на нежитлову будівлю майстерні 1968 року побудови, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 загальною площею приміщень 1149,50 кв.м.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 600 (шістсот) грн. 03 коп.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 600 (шістсот) грн. 03 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після відмови у відкритті апеляційного провадження, повернення апеляційної скарги, залишення її без розгляду, ухвалення іншого рішення по суті апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя П. О. Бурда