Справа № 463/4973/16-ц
Провадження № 2/463/123/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2019 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі:

головуючого судді - Леньо С. І.

з участю секретаря Станько Р.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Львівської міської ради, ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 про визнання незаконною та скасування ухвали -

встановив:

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_4 звернулись до суду з позовом до відповідачів про визнання незаконною та скасування ухвали Львівської міської ради № 4982 від 14.07.2015р. «Про затвердження гр. ОСОБА_5 - ОСОБА_6 проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання земельної ділянки на АДРЕСА_1 . АДРЕСА_2 ».

В обґрунтування позовних вимог покликаються на те, що на підставі рішення Виконавчого комітету Винниківської районної ради № 67 від 11.02.1957р. за будинком АДРЕСА_3 ОСОБА_7 , який на праві власності належав ОСОБА_8 закріплено земельну ділянку площею 600 кв.м. 16.12.1992р. ОСОБА_9 видано свідоцтво про право на спадщину, яка складається з житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою АДРЕСА_3 і відповідно до вимог чинного на той час законодавства, ОСОБА_9 успадкував також право користування земельною ділянкою площею 600 кв.м. на якій розташований цей будинок. ОСОБА_9 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а 04.04.2006р. між його спадкоємцями за законом укладено договір про поділ спадкового майна, згідно якого ОСОБА_4 переходить у власність 1/3 частина будинку АДРЕСА_3 , а ОСОБА_3 та ОСОБА_1 1/3 та 2/3 частки в будинку АДРЕСА_3 відповідно. Таким чином ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в порядку спадкування набули право користування земельною ділянкою, на якій розташований будинок АДРЕСА_3 , тоді як ОСОБА_4 після спадкування 1/3 частки будинку АДРЕСА_3 стала його єдиним власником. З моменту набуття права власності на будинки позивачі використовували суміжну земельну ділянку (кадастровий номер НОМЕР_1 ) для ведення сільського господарства. Оскаржуваною ухвалою така земельна ділянка передана у власність відповідача ОСОБА_5 - ОСОБА_6 в порядку безоплатної приватизації, однак при прийнятті такого рішення Львівська міська рада не врахувала відсутність погодження меж земельної ділянки з суміжними землекористувачами, а також не врахувала той факт, що спірною земельною ділянкою на правових підставах користуються позивачі. Позивачі, будучи суміжними землекористувачами не повідомлялись про необхідність погодження меж і як наслідок, таких не погоджували. Оскільки погодження меж земельної ділянки з суміжними землекористувачами є складовою частиною кадастрового плану, який в свою чергу є складовою частиною технічної документації, відсутність їхнього згоди щодо меж земельної ділянки вважають грубим порушенням вимог чинного законодавства, що свідчить про незаконність оскаржуваної ухвали. Крім того, право користування спірною земельною ділянкою набуте позивачами в порядку спадкування після смерті ОСОБА_10 та ОСОБА_8 , що також виключало можливість передачі її у власність відповідачу. Тому таку ухвалу просять скасувати в судовому порядку.

Письмових заперечень або відзиву на позовну заяву відповідачі не надали.

Рух справи в суді першої інстанції та процесуальні дії, вчинені судом під час розгляду справи.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.10.2016р., така для розгляду передана судді Грицку Р.Р.

Ухвалою судді Личаківського районного суду м. Львова від 31.10.2016р. вказаний позов залишено без руху.

Після усунення недоліків позовної заяви ухвалою судді Личаківського районного суду м. Львова від 07.11.2016р. провадження у справі відкрито.

Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 25.04.2017р. витребувано в Управління земельних ресурсів Департаменту містобудування Львівської міської ради технічну документацію та пакет документів на підставі яких винесена ухвала Львівської міської ради № 4982 від 14 липня 2015 року «Про затвердження гр. ОСОБА_5 - ОСОБА_6 проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки при зміні цільового призначення земельної ділянки на АДРЕСА_2 Наступальній», включаючи проект ухвали про відмову.

У зв`язку з припиненням повноважень судді Грицка Р.Р., на підставі розпорядження керівника апарату Личаківського районного суду м. Львова від 22.05.2017р. № 1 проведено повторний автоматизований розподіл даної судової справи, згідно якого головуючим у справі визначено суддю Леньо С.І.

Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 07.02.2018р. повторно витребувано в Управління земельних ресурсів Департаменту містобудування Львівської міської ради технічну документацію та пакет документів на підставі яких винесена ухвала Львівської міської ради № 4982 від 14.07.2015 року «Про затвердження гр. ОСОБА_5 - ОСОБА_6 проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання земельної ділянки на АДРЕСА_1 . ОСОБА_11 .- АДРЕСА_2 Наступальній», включаючи проект ухвали про відмову для огляду в судовому засіданні.

Оригінали вказаних документів надані представником ЛМР для огляду в судовому засіданні 17.07.2018р., після чого такі надані сторонам на ознайомлення, а їх копії долучені до матеріалів справи (а.с.151-161).

У зв`язку з повторною неявкою позивача ОСОБА_4 , від якої не надходило клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи у її відсутності, ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 19.07.2019р. позов в частині позовних вимог ОСОБА_4 залишено без розгляду та продовжено розгляд справи в частині вимог позивача ОСОБА_1

Узагальнена позиція учасників справи.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, хоча про дату, місце та час розгляду справи повідомлений належним чином. Заявою до суду (а.с.38) справу просить розглядати у його відсутності. Позовні вимоги підтримує та просить такі задовольнити.

Відповідачі та третя особа в судове засідання також не з`явились, хоча про дату, місце та час розгляду справи повідомлялись належним чином. Третя особа ОСОБА_3 скерувала до суду заяву (а.с.75) про підтримання позовних вимог та розгляд справи у її відсутності. Відповідачі причин неявки не повідомили. Враховуючи обсяг зібраних доказів, яких достатньо для ухвалення законного та обґрунтованого рішення суд вважає можливим розглянути справу у відсутності осіб які не з`явились.

Позиція суду.

Дослідивши матеріали справи, матеріали інвентаризаційної справи, заведеної на будинок АДРЕСА_3 , оцінивши в сукупності зібрані докази та ухвалюючи рішення у відповідності до вимог ст. 264 ЦПК України суд приходить до висновку, що в задоволенні позову належить відмовити виходячи з наступного.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.8) ОСОБА_4 є власником будинку АДРЕСА_3 .

В свою чергу, позивач ОСОБА_1 та третя особа ОСОБА_3 , згідно іншої інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.9) є співвласниками будинку АДРЕСА_3 .

При цьому, згідно довідки ЛОДК «БТІ ат ЕО» від 04.11.2004р. (а.с.7), на підставі рішення виконкому Винниківської районної ради № 67 від 11.02.1957р. за будинком АДРЕСА_3 закріплено земельну ділянку площею 600 кв.м.

Відповідно до статей 19, 20 ЗК України землі України за основним цільовим призначенням поділяються на категорії, серед яких зазначено землі сільськогосподарського призначення та землі водного фонду.

Зміна цільового призначення земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо їх відведення органами виконавчої влади та місцевого самоврядування.

Частинами 1 та 2 ст. 116 ЗК України визначено, що громадяни і юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Статтею 118 ЗК України регламентується порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами. Так, за змістом ч. ч. 1, 2, 6-9 цієї статті, громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки.

Громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

У справі яка розглядається ухвалою ЛМР від 20.09.2012р. № 1789 «»Про надання згоди гр. ОСОБА_5 - ОСОБА_6 на зміну цільового призначення земельної ділянки та надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на АДРЕСА_2 Наступальна» надано відповідачу згоду на зміну цільового призначення земельної ділянки, погоджено її місце розташування та надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Оскаржуваною ухвалою № 4982 від 14.07.2015р. (а.с.12) затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надано земельну ділянку площею 0,065 га (кадастровий номер НОМЕР_1 ) на АДРЕСА_2 . АДРЕСА_2 . Наступальна у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, перевівши із частини земель сільськогосподарського призначення та частини земель, що не надані у власність або користування до земель житлової та громадської забудови.

Згідно вимог ч. ст. 25 Закону України «Про землеустрій», документація із землеустрою розробляється у вигляді схеми, проекту, робочого проекту або технічної документації. Серед видів документації із землеустрою, відповідно до п. п. «ґ» «і» ч. 2 цієї статті виділяють проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок та технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Згідно з частинами першою, третьою, шостою статтею 55 Закону України «Про землеустрій» встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних та картографічних матеріалів. Межі земельної ділянки в натурі закріплюються межовими знаками встановленого зразка. Межові знаки здаються за актом під нагляд на збереження власникам землі та землекористувачам. Власники землі та землекористувачі, у тому числі орендарі, зобов`язані дотримуватися меж земельної ділянки, закріпленої в натурі (на місцевості) межовими знаками встановленого зразка. Межові знаки здаються за актом під нагляд на збереження власникам землі та землекористувачам, у тому числі орендарям.

Відповідно до статті 198 ЗК України кадастрові зйомки це комплекс робіт, виконуваних для визначення та відновлення меж земельних ділянок. Кадастрова зйомка включає: геодезичне встановлення меж земельної ділянки; погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами; відновлення меж земельної ділянки на місцевості; встановлення меж частин земельної ділянки, які містять обтяження та обмеження щодо використання землі; виготовлення кадастрового плану.

Погодження меж земельної ділянки є складовою частиною кадастрового плану, який, у свою чергу, є складовою частиною технічної документації, необхідної для передачі земельних ділянок у власність чи в користування. Встановлення меж земельної ділянки по суті зводиться до вирішення питань, чи не належить земельна ділянка іншому власнику чи правомірному користувачеві та чи не накладаються межі земельної ділянки на суміжні земельні ділянки. Встановлення (відновлення) меж земельної ділянки здійснюється з метою визначення в натурі (на місцевості) метричних даних земельної ділянки, у тому числі місцезнаходження поворотних точок її меж та їх закріплення межовими знаками.

За змістом пунктів 4.1, 4.2, 4.3 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18 травня 2010 року № 376 (далі - Інструкція), відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється при повній (частковій) втраті в натурі (на місцевості) межових знаків, їх пошкодженні, яке унеможливлює використання межових знаків, а також при розгляді земельних спорів між власниками (користувачами) суміжних земельних ділянок.

Відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на підставі раніше розробленої та затвердженої відповідно до статті 186 ЗК України документації із землеустрою. У разі відсутності такої документації розробляється технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Відповідно до статті 107 ЗК України основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації. У разі неможливості виявлення дійсних меж їх встановлення здійснюється за фактичним використанням земельної ділянки. Якщо фактичне використання ділянки неможливо встановити, то кожному виділяється однакова за розміром частина спірної ділянки. У випадках, коли в такий спосіб визначення меж не узгоджується з виявленими обставинами, зокрема з встановленими розмірами земельних ділянок, то межі визначаються з урахуванням цих обставин. Відновлення меж земельної ділянки на місцевості передбачає повторне винесення меж в натуру на підставі наявної земельно-кадастрової документації.

Згідно із пунктом 2.1 вищевказаної Інструкції встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на підставі розробленої та затвердженої технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок або проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Відповідно до пункту 2.3 вищезгаданої Інструкції для встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) охоплюється комплекс робіт, а саме: підготовчі роботи, топографо-геодезичні, картографічні роботи та роботи із землеустрою, камеральні роботи, складання і оформлення матеріалів технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), а також встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріплення їх межовими знаками.

На основі зазначених норм закону Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду під час розгляду цивільної справи № 463/5546/15-ц (постанова від 24.10.2018р.) зазначив, що за змістом статті 55 Закону України «Про землеустрій», межі земельної ділянки в натурі (на місцевості) визначаються не відповідно до акта узгодження та визначення меж, а згідно з наявними планово-картографічними матеріалами та матеріалами кадастрової зйомки.

Під час розгляду іншої цивільної справи № 539/161/17 (постанова від 20.06.2019р.) Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду зазначив, що погодження меж є виключно допоміжною стадією у процедурі приватизації земельної ділянки. Підписання акта погодження меж самостійного значення не має, таке є правом суміжного землекористувача, воно не призводить до виникнення, зміни або припинення прав на земельну ділянку, як і будь-яких інших прав у процедурі приватизації. Передача у власність земельної ділянки проводиться за рішенням органу місцевого самоврядування на підставі затвердженої технічної документації, до складу якої входить, зокрема, погодження меж земельної ділянки. Орган місцевого самоврядування у відповідності з частиною третьою статті 158 ЗК України за заявою заінтересованої особи вправі вирішити такий спір та, при наявності для цього підстав, надати дозвіл на приватизацію земельної ділянки без згоди суміжного землекористувача, що дасть можливість ліцензійній організації завершити розробку відповідної технічної документації.

Згідно з частинами першою, четвертою, п`ятою, дев`ятою статті 79-1 ЗК України, формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї.

Разом з тим, у справі яка розглядається спірна земельна ділянка сформована на підставі проекту щодо відведення земельної ділянки, а не на основі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі, і відповідно, визначення меж такої земельної ділянки проводиться не на основі акта узгодження та визначення меж, а згідно з наявними планово-картографічними матеріалами та матеріалами кадастрової зйомки.

Крім того, незважаючи на те, що підписання акта узгодження та визначення меж є виключно допоміжною стадією у процедурі приватизації земельної ділянки, межі земельної ділянки визначаються не на основі цього допоміжного документа, а згідно з наявними планово-картографічними матеріалами та матеріалами кадастрової зйомки.

У даній справі межі земельної ділянки визначені згідно кадастровим планом земельної ділянки (а.с.156-158) та крім цього, відображені на схемі розмежування землекористування (а.с.11зв), і тому відсутність підпису позивача на акті узгодження меж (а.с.11) не може вказувати на порушення процедури приватизації земельної ділянки.

За змістом ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Вирішуючи спір, суд повинен установити чи були порушені, не визнані, обмежені або оспорені права, свободи чи інтереси цієї особи; у чому полягає таке порушення прав; якими доказами воно підтверджується. Залежно від установленого суд повинен вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Відповідно до змісту довідки Відділу Держгеокадастру у м. Львові Львівської області № 31-1323-0.2-3805/9-16АП від 10.05.2016р. (а.с.21), земельна ділянка на АДРЕСА_3 частково відноситься до земель м. Львова, що не надані у власність або користування та частково входить межі земельної ділянки, яка знаходиться в користуванні гр. ОСОБА_10 без належно оформлених правовстановлюючих документів на землекористування (згідно списку землекористувачів та землевласників Личаківського району м. Львова, затвердженого рішенням виконкому Львівської міської ради від 06.02.1998р. за № 151 «Про інвентаризацію земель м. Львова»).

Тобто спірна земельна ділянка до її надання у власність відповідачу ОСОБА_12 ОСОБА_6 перебувала у комунальній власності і лише частково, була самозахопленою ОСОБА_10 .

З огляду на це, право користування такою земельною ділянкою не могло перейти до позивачів в порядку спадкування, а відтак, немає підстав для висновку, що внаслідок приватизації спірної земельної ділянки права позивача зазнали обмежень.

В такому випадку, не вбачаючи порушень прав позивача ОСОБА_1 суд в задоволенні позову відмовляє та згідно ст. 141 ЦПК України понесені позивачем судові витрати відносить на рахунок останнього.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 12,81,82,141,223,263-265,268 ЦПК України, ст.ст. 3, 11, 13, 15, 16, 317, 319, 321, 328 ЦК України, ст. ст. 3, 12, 19, 20, 79-1, 81, 116, 118, 158, 159, 186, 186-1 ЗК України, суд

в и р і ш и в:

В позові ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 ) до Львівської міської ради (79008, м. Львів, пл. Ринок, 1), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_5 ), третя особа ОСОБА_3 ( АДРЕСА_6 ) про визнання незаконною та скасування ухвали Львівської міської ради № 4982 від 14.07.2015р. «Про затвердження гр. ОСОБА_5 - ОСОБА_6 проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання земельної ділянки на АДРЕСА_2 Наступальній» відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в порядку та строки передбачені ст. ст. 354, 355, пп.15.5 п. 15 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Леньо С. І.