Провадження № 2/520/533/19
Київський районний суд м. Одеси в складі:
Головуючого судді В.О.Луняченка
при секретарі Нефедової Г.В.
До судового засідання з боку представника позивача АТ «ОСОБА_1 Аваль» надійшла заява про розгляд справи без участі представника позвиача, в якій останній позовні вимоги підтримав в повному обсязі та не заперечує протии заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі.
Згідно з ч. 2 ст. 281 ЦПК України розгляд справи і ухвалення заочного рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
З урахуванням вказаного, суд приходить до висновку про наявність підстав у розумінні ч. 1 ст. 280 ЦПК України для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів.
Згідно з ч. 2 ст. 281 ЦПК України розгляд справи і ухвалення заочного рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою.
У позові містяться вимоги щодо можливості розгляду справи у заочному порядку у разі неявки відповідача.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
З урахуванням вказаного, суд приходить до висновку про наявність підстав у розумінні ч. 1 ст. 280 ЦПК України для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів.
Оскільки у судове засідання не зявилися усі учасники справи, то суд, в силу положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, ухвалив проводити судове засідання у справі 16.01.2019 року без його фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
В силу положень ч. 1ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 11 розяснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, котрі мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку усіх доказів.
Виходячи із наведених вище процесуальних норм, практики та розяснень, суд, перевіряючи порушення прав позивача цивільного характеру, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.
Перед укладенням та підписанням Кредитного договору, Позичальник звернувся до Банку із Заявою-анкетою на отримання кредиту, де в графі 1. «Відомості про кредит» власноручно зазначив, що має намір отримати споживчий кредит та обрав валюту - долари США, суму, бажаний строк кредитування та зазначив мету, тобто цільове використання кредиту.
Своїм підписом під відповідним документом Позичальник засвідчив, що «ознайомлений у письмовій формі з кредитними умовами, зокрема: мета для якої кредит буде витрачений, наявні форми кредитування та відмінності між ними, переваги та недоліки пропонованих схем кредитування, форми забезпечення, строк та відсоткова ставка за кредитом, орієнтовну сукупну вартість кредиту, з валютними ризиками, при отриманні кредиту в іноземній валюті тощо. З умовами надання та повернення кредиту, а також з діючим законодавством України, що регламентує відношення банку та клієнта був ознайомлений .
Відповідно до умов п. 3.1. Кредитного договору Кредитор надав Позичальнику Кредит на умовах його забезпечення, строковості, повернення та сплати за користування.
Надання кредитних коштів проводилося, згідно вимог п. 3.2. Кредитного договору, шляхом перерахування кредитних коштів з позичкового рахунку на поточний рахунок Позичальника, з можливою видачею готівки через касу Кредитора.
Згідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.
За кредитним договором ОСОБА_1 або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (п. 1 ст. 1054 ЦК України).
Таким чином, ОСОБА_1 виконав свої зобов'язання, надавши останньому кредитні кошти в сумі, строки та на умовах, передбачених умовами Кредитного договору.
Сторони встановили, що обчислення строку надання кредиту, нарахування процентів по Договору здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому відсоткова ставка за користування кредитом нараховується на залишок заборгованості за кредитом, починаючи з дня надання кредиту до дня повного погашення заборгованості за кредитом включно (п. 3.3. Кредитного договору).
Відповідно до умов п. 5.1. Кредитного договору, Позичальник зобов'язався забезпечити повернення одержаного кредиту та сплату нарахованих відсотків на умовах, передбачених Кредитним договором: щомісячно, до 15 (п'ятнадцятого) числа кожного місяця, починаючи з місяця отримання кредиту, часткове погашення кредиту згідно п. 1.3. Кредитного договору та остаточне погашення кредиту до 16.04.2017 року (включно) на рахунок, визначений п. 4.1. Кредитного договору (або відповідно Графіку погашення заборгованості у випадку, якщо не зазначено у Договорі рахунків); щомісячно, до 15 (п'ятнадцятого) числа кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту, та при остаточному погашенні кредиту, сплату процентів за фактичне використання кредитних коштів на рахунок, визначений Кредитним договором.
Відповідно до умов п. 5.5. п. 6.5. Кредитного договору сторони встановили, що у випадку невиконання або неналежного виконання кредитних зобов'язань, Кредитор має право вимагати дострокового стягнення, а Позичальник зобов'язався, на вимогу Кредитора, здійснити повернення заборгованості за кредитом, нарахованих відсотків за користування кредитом та штрафні санкції, відповідно до умов Кредитного договору та/або договорів застави, інших договорів, що забезпечують погашення кредиту.
Крім того, відповідно до умов п. 8.1. Кредитного договору Позичальник засвідчив та гарантував, що всі умови Кредитного договору для нього зрозумілі, відповідають його інтересам, є розумними та справедливими, а саме: Позичальник не знаходиться під впливом омани, обману, насильства, погрози, зловмисної угоди або збігу важких для нього обставин, він спроможний здійснити Кредитний договір і виконати зобов'язання по ньому, оскільки він не має обмежень у право та дієздатності. До того ж, Позичальник гарантував, що жодним чином не обмежений законом, іншим нормативно - правовим актом, судовим рішенням або іншим передбаченим чинним законодавством способом в своєму праві укладати Кредитний договір та виконувати усі умови, визначені в ньому.
Також, згідно п. 8.2. Кредитного договору сторони погодили і те, що з укладенням цього Договору Сторони досягли згоди усіх істотних умов та не існує будь-яких умов, які можуть бути істотними та необхідними за змістом цього Договору.
До того ж, згідно п. 8.3. Кредитного договору Позичальник гарантував, що у разі зміни курсу іноземної валюти (валюти кредиту) відносно національної грошової одиниці України, всі валютні ризики несе він. Крім того, позичальник засвідчив що йому розтлумачено (зрозуміло) та він згоден, що зміна курсу іноземної валюти відносно національної грошової одинці України може призвести до значних збитків та погіршення його фінансового стану.
Сторони дійшли згоди, що будь-яке порушення Позичальником умов Кредитного договору повинно розглядатись як істотне порушення Договору, яке надає право Кредитору у порядку, передбаченому цим Договором та/або діючим законодавством України, незалежно від встановлених Договором строків виконання зобов'язань, вимагати від Позичальника повернення Кредиту (п. 8.4. Кредитного договору).
Відповідно до п. 9.1. Кредитний договір набуває чинності з часу його підписання Сторонами та скріплення печаткою Кредитора та діє до повного погашення кредитної заборгованості Позичальника за Кредитним договором (суми кредиту, процентів за користування, комісій, неустойок, відшкодування можливих збитків).
Також на підставі Додаткової угоди 1 з 07.04. 2009 р. фактичну заборгованість за сумою Кредиту збільшується збільшилась на суму Заборгованості за процентами, у зв'язку з чим відбувається зміна строку погашення Заборгованості. Таке збільшення не супроводжується видачею кредитних коштів Позичальнику.
Також, тимчасово, на період з 07.04.2009 р. до 07.04.2010 р. сторони домовились зменшити розмір щомісячного платежу по сплаті суми Кредиту та змінити строк його сплати.
Також на підставі Додаткової угоди 2 з 07.04. 2009 р. фактичну заборгованість за сумою Кредиту збільшилась на суму Заборгованості за процентами, у зв'язку з чим відбувається зміна строку погашення Заборгованості. Таке збільшення не супроводжується видачею кредитних коштів Позичальнику.
Також, тимчасово, на період з 13.05.2010 р. до 13.05.2011 р. Сторони домовились зменшити розмір щомісячного платежу по сплаті суми Кредиту та змінити строк його сплати.
Крім того, сторони дійшли згоди змінити дату остаточного погашення кредиту на 16.04.2027 р.
Отже, з укладенням Кредитного договору та Додаткових угод до нього у Позичальника виник обов'язок повернути Банку кредит та відсотки за Кредитним договором у строки та в розмірах чітко встановлених Графіком погашення кредитної заборгованості.
Суд також встановлено, що з метою забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором, 23 квітня 2007 року між Банком та ОСОБА_2 було укладено Договір іпотеки, який посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_4, зареєстрований в реєстрі за номером 860, відповідно до якого предмет іпотеки забезпечує вимоги Іпотекодержателя, що витікають з умов Кредитного договору, а також усіх додаткових угод до нього, які можуть бути укладені до закінчення строку дії Кредитного договору. За таких умов, Іпотекодержатель має право у випадку невиконання Позичальником своїх зобов'язань за Кредитним договором отримати задоволення в рахунок майна, заставленого на умовах Договору іпотеки.
Предметом іпотеки згідно з п. 1.2. Договору іпотеки є нерухоме майно: Трикімнатна квартира, загальною площею - 67,9 кв. м., житловою: 40,4 кв. м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що належить Іпотекодавцю на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого ОСОБА_3, приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, 07.12.2005 року, реєстровий номер 6224, зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів 07.12.2005 року за №1016393 та зареєстрованого у КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості» 12.12.2005 року, за №5987832, номер запису 167 в книзі:569пр-87.
Відповідно до Висновку про вартість майна від 23.08.2018 року, проведена ТБ «Профі-Т» (сертифікат суб'єкта оціночної діяльності №835/15 від 29.10.2015), середня ринкова вартість іпотечного майна складає 1 075 460,00 грн.
Відповідно до умов п. 3.1.4. Договору іпотеки, у випадку невиконання Іпотеко давцями зобов'язань за цим Договором або за Кредитним договором, Іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки, реалізувати його відповідно до п. 6. Договору іпотеки, та за рахунок вирученої від реалізації предмета іпотеки суми переважно перед іншими кредиторами задовольнити в повному обсязі свої вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завдані порушенням зобов'язання, необхідних витрат пов'язаних з утриманням та реалізацією Предмета іпотеки.
Згідно п. 6.2. Договору іпотеки Іпотекодержатель набуває право звернути стягнення на Предмет іпотеки незалежно від настання строку виконання основного зобов'язання у випадках: якщо у момент настання строку виконання зобов'язань за Кредитним договором вони не будуть виконанні, а саме: при повному або частковому неповерненні у встановлений Кредитним договором строк суми кредиту; або при несплаті або частковій несплаті у встановлені Кредитним договором строки сум процентів; або при несплаті або частковій несплаті у встановлені Кредитним договором строки сум неустойки (пені, штрафних санкцій).
Звернення стягнення на Предмет іпотеки здійснюється будь-яким способом, передбаченим чинним законодавством України, у т. ч. за рішенням суду (п. 6.4. Договору іпотеки).
Частиною 1ст.575 ЦК України встановлено, що іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.
Згідно з ч. 1, 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.
Положеннями статті 38 Закону України «Про іпотеку» визначено, що якщо рішення суду або договір про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідне застереження в іпотечному договорі) передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, іпотекодержатель зобовязаний за 30 днів до укладення договору купівлі-продажу письмово повідомити іпотекодавця та всіх осіб, які мають зареєстровані у встановленому законом порядку права чи вимоги на предмет іпотеки, про свій намір укласти цей договір. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед такими особами за відшкодування завданих збитків. Дії щодо продажу предмета іпотеки та укладання договору купівлі-продажу здійснюються іпотекодержателем від свого імені, на підставі іпотечного договору, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки, без необхідності отримання для цього будь-якого окремого уповноваження іпотекодавця.
У зв'язку з систематичним порушенням умов Кредитного договору та утворенням заборгованості Позивач був вимушений звернутись до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_5 про солідарне стягнення заборгованості за вищевказаним кредитним договором.
Так, Рішенням Київського районного суду м.Одеса від 03 грудня 2013 року у справ № 520/9535/13-ц позовні вимоги Банку задоволені та стягнуто заборгованість за кредитом в розмірі 80 740,33 доларів США, що в гривневому еквіваленті по курсу НБУ станом на 05.11.2012 року становить 645 354,34 (шістсот сорок п'ять тисяч триста п'ятдесят чотири гривні) 34 копійки, рішення набрало законної сили.
Відповідно до ч. З ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
Однак, Позичальник не виконує рішення суду та вищезазначені умови Кредитного договору, у зв'язку з чим, на адресу Позичальника було направлені вимоги про виконання зобов'язань за Кредитним договором - вихідний № 114/5-112342 від 30.01.2018 року та надавши можливість добровільно врегулювати заборгованість протягом 60 днів.
Лист-вимогу Позичальнику направлено на адресу, що за останнім відомим місцем реєстрації, згідно паспортних даних.
Відповідно до умов Кредитного договору, сторони домовились, що повідомлення та інша кореспонденція між сторонами здійснюватиметься у письмовій формі шляхом направлення рекомендованих листів та/або вручення відповідних документів під розпис. Сторони зобов'язались своєчасно інформувати одна одну про будь-які зміни, що сталися в їх поштових та інших реквізитах (пункт 5.4 Кредитного договору).
Незважаючи на це, поштове повідомлення повернулось відправнику з відміткою: «за закінченням терміну зберігання».
Таким чином, Кредитодавець виконав свій обов'язок з повідомлення Позичальника про вимогу усунути допущенні порушення у зобов'язанні і, у противному випадку, свій намір звернутись з позовом до суду за захистом свого порушеного права, а тому вважає Позичальника повідомленим, а саму вимогу такою, що була залишена Позичальником без задоволення.
На даний час відомостей щодо погашення кредитної заборгованості у суду не має.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) ( п. 1 ст. 530 ЦК України).
Крім того, п. З ч. 1 ст. 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Таким чином, з укладенням Кредитного договору та Договору іпотеки Кредитор отримав законне право у разі невиконання або неналежного виконання Позичальником своїх зобов'язань за Кредитним договором, в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором, звернути стягнення на предмет іпотеки.
Як визначено у ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов'язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно з частиною 2 цієї ж статті, зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, серед яких, у тому числі, договір.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Згідно із ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, серед яких зміна умов зобов'язання.
Виходячи з наведених вище положень чинного законодавства та умов Договору іпотеки, а також встановивши, що відповідач борг перед позивачем не погасив, суд дійшов висновку про обгрунтованість вимог позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки саме у спосіб продажу предмету іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за ціною, не нижчою ніж 1 075 460,00 гривень ..
Таким чином, позовні вимоги підлягають до задоволення у повному обсязі.
Відповідно до ч. 1 ст. 141ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відтак, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені нею судові витрати у справі у розмірі 1762 грн. (платіжне доручення № 2885 від 10.09.2018 року).
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 258,259, 263-265,268,273, 280-283, 353,354 ЦПК України, суд, -
Повне судове рішення буде складено протягом десяти днів з дня проголошення вступної та резолютивної частини.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя Луняченко В. О.
Повне судове рішення виготовлено 28.01.2019 року