Провадження №4-с/521/9/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2019 року Малиновський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Поліщук І.О.,

при секретарі Бєрової А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби м. Одеса ГТУЮ в Одеській області,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на бездіяльність державного виконавця Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби м. Одеса ГТУЮ в Одеській області, в якій просить суд скасувати арешт майна ОСОБА_1, який був накладений за виконавчим листом 522/2073/14-ц від 23.11.2015 року. Скарга обґрунтована тим, що в проваджені Другого Малиновського відділу ДВС міста Одеси знаходиться виконавче провадження за виконавчим листом 522/2073/14-ц від 23.11.2015 року. 24.12.2015 року Малиновським ВДВС міста Одеса ГТУЮ в Одеській обл. виконавче провадження № 49725094 було закрите. В рамках виконавчого провадження було накладено арешт на все майно боржника ОСОБА_1. Наразі національною поліції України було вилучено автомобіль НОМЕР_1 та поміщено його на штрафмайданчик, який знаходиться за адресою: м. Одеса: вул. Станционная 1-я, 27а. Відповідно до відомостей з сайту Автоматизованої системи виконавчого провадження, вказане провадження є закритим. Відповідно до ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає закінченню у передбачених законом випадках. Враховуючи, що виконавче провадження закрите, таким чином державні виконавці повинні були зняти обмежувальні заходи, забезпечення виконавчого провадження. Відповідно до статті 447 ЦПК України, сторони виконавчою провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають,ці рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення порушено їх права чи свободи. Однак, арешт із майна боржника знято не було, що стало причиною для звернення до суду зданою скаргою.

Представник скаржниці в судове засідання не зявилася, подала до суд заяву в якій зазначила, що скаргу підтримує та просить її задовольнити.

Представник Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби міста Одеса ГТУЮ в Одеській області в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду скарги повідомлений належним чином.

Суд, дослідивши і оцінивши докази в їх сукупності, вивчивши матеріали справи, дійшов до висновку, що скарга підлягає задоволенню.

Як встановлено у судовому засіданні на примусовому виконанні у Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби міста Одеса ГТУЮ в Одеській області перебувало виконавче провадження № 49725094, відкрите 24.12.2015 року по примусовому виконанню виконавчого листа №522/2073/14-ц від 23.11.2015 року, виданого, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» суми боргу у розмірі 51783, 69 гривень.

Як вбачається з інформації викладеної у автоматизованій системі виконавчого провадження виконавче провадження № 49725094, відкрите 24.12.2015 року по примусовому виконанню виконавчого листа №522/2073/14-ц від 23.11.2015 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» суми боргу у розмірі 51783, 69 гривень завершено. Повторно на виконання виконавчий документ не надходив.

Відповідно ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, яка діяла на момент вчинення виконавчих дій, передбачала такі наслідки завершення виконавчого провадження: у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження.

Однак, арешт із майна боржника знято не було.

Пунктом 9.9. Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 25 грудня 2008 р. №2275/5, визначено, що строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить З (три) роки, крім виконавчих проваджень, завершених за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить 1 (один) рік. Таким чином, що виконавче провадження знищене у звязку із закінченням терміну зберігання і зняти арешт з майна боржника в рамках виконавчого провадження неможливо.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог п. 5 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 р. №6, у разі якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК.

Частиною 1 ст. 391 ЦК України передбачено право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відтак, враховуючи положення вищезазначеної норми, державною виконавчою службою не здійснені відповідні процедурні дії по зняттю арешту з рухомого майна, що в свою чергу перешкоджає реалізації прав ОСОБА_1 оскільки відповідно до відповіді виконавчого органу виконавче провадження завершено, однак арешт існує.

У відповідності до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Збереження арешту на нерухоме майно позивача та запис про арешт у Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна обмежують права заявниці щодо вільного розпорядження майном, а тому її право підлягає захисту шляхом зняття арешту з майна в судовому порядку.

Судом приймається до уваги, що зняття арешту із майна позивача, яке належить їй на праві власності, не порушить будь-чиїх прав, оскільки на даний час виконавчого провадження, з метою виконання якого було накладено арешт, не існує. Виконавчі дії не відбуваються, а накладений арешт на власність позивача порушує її право вільно володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном.

Згідно ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Однак, з огляду на те, що відновити виконавче провадження та зняти арешт на майно не є можливим, керуючись нормами п. 18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 6 Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах, яка передбачає, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Керуючись ст.ст. 447-451 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби м. Одеса ГТУЮ в Одеській області задовольнити.

Скасувати арешт майна ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_2), накладений постановою державного виконавця Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби м. Одеса ГТУЮ в Одеській області від 24.12.2015 року (ВП № 49725094) за виконавчим листом №522/2073/14-ц від 23.11.2015 року.

Ухвала суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на протязі пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий:

23.01.19