ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1489/19 Справа № 202/5000/17 Суддя у 1-й інстанції - Бєльченко Л.А. Доповідач - Макаров М. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Макарова М.О.

суддів - Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.

розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12 червня 2018 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа: ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2017 року ОСОБА_4 звернулася до суду з вказаним позовом до відповідача, мотивуючи його тим, що 07.09.2014 року, близько 08:45 години, на вулиці Березинській, в районі електроопори № 105 відбулася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля «Шкода Октавія», реєстраційний номер НОМЕР_1, власником якого є вона, позивач, під керуванням водія ОСОБА_5 та автомобіля «ВАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_1 Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено автомобіль «Шкода Октавія», реєстраційний номер НОМЕР_1.

Вказана дорожньо-транспортна пригода сталася з вини відповідача ОСОБА_1, про що свідчить постанова Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 27.08.2015 року, в котрій, зокрема, встановлено, що згідно з висновком експерта ОСОБА_6 № 10-14 від 02.10.2014 року при заданому механізмі ДТП водій автомобіля ВАЗ н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_1 виконував обгін і для забезпечення безпеки дорожнього руху повинен був діяти у відповідності з вимогами п.п. 10.1, 14.6 е) Правил дорожнього руху України, мав технічну можливість уникнути дану дорожньо-транспортну пригоду; в даній дорожній обстановці дії водія автомобіля ВАЗ не відповідали вимогам п.п. 10.1, 14.6 е) Правил дорожнього руху України, що знаходиться у причинному зв'язку з даною дорожньо-транспортною пригодою.

А відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 2715 від 26.09.2014 року розмір матеріального збитку, спричиненого пошкодженням автомобіля «Шкода Октавія», реєстраційний номер НОМЕР_1, станом на час проведення експертного дослідження складало 15 201,48 грн.

У подальшому у зв'язку з тривалим розглядом справи про адміністративне правопорушення і здорожчанням запасних частин на автомобілі на замовлення позивача було проведено додаткове експертне автотоварознавче дослідження № 2515/1 від 09.10.2015 року, відповідно до якого розмір матеріального збитку, спричиненого пошкодженням автомобіля «Шкода Октавія», реєстраційний номер НОМЕР_1, станом на 05.10.2015 року становить 20 997,50 грн.

Крім того, позивач зазначила, що у зв'язку з дорожньо-транспортною пригодою вона понесла й інші витрати: оплата послуг експерта автотоварознавця за проведення оцінки вартості матеріального збитку у розмірі 650,00 грн. та 350,00 грн.; оплата проведення автотехнічного дослідження у розмірі 2 029,50 грн.; оплата відправки телеграм ОСОБА_1 для його участі у проведення автотоварознавчого дослідження в сумі 67,58 грн.; оплата зняття/установка переднього бамперу в сумі 198,00 грн.; проведення автотехнічної експертизи в сумі 2 114,00 грн. Позивач зазначила, що загальна вартість матеріального збитку, завданого їй внаслідок ДТП складає 26 406,98 грн.

А також, внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди їй була завдана моральна шкода, яка полягала є душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв'язку з пошкодженням автомобіля, у певних життєвих незручностях, у необхідності звернення до суду за захистом своїх прав та інтересів, що вплинуло на стан її здоров'я. Розмір завданої моральної шкоди вона оцінює у розмірі 10 000,00 грн.

У зв'язку з викладеним позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь на відшкодування матеріальної шкоди 26 406,98 грн., на відшкодування моральної шкоди 10 000,00 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 5 000,00 грн.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12 червня 2018 року позов задоволено частково та ухвалено стягнути з ОСОБА_1на користь ОСОБА_2 на відшкодування матеріальної шкоди 26 406 гривень 98 коп.; Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2на відшкодування моральної шкоди 2000 гривень.; вирішено питання стосовно судових витрат.

Рішення суду мотивовано тим, що в результаті винних дій відповідача ОСОБА_1 під час дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 07.09.2014 року по вулиці Березинський в місті Дніпрі, було завдано механічних пошкоджень транспортному засобу позивача «Шкода Октавія», реєстраційний номер НОМЕР_1, внаслідок чого ОСОБА_7 заподіяна матеріальна шкода, яка становить 20 997,50 грн. Внаслідок неправомірних дій відповідача ОСОБА_1 позивачеві було завдано моральної шкоди, оскільки з вини відповідача було пошкоджено її автомобіль, що завдало позивачеві певних незручностей, які полягали в тому, що вона певний час не могла користуватися цим транспортним засобом, порушено було її звичний уклад життя.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила скасувати вказане рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог банку.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції не повно з'ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним матеріалах справи доказам, не сприяв повному, об'єктивному та неупередженому її розгляду, а тому рішення суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконним та необґрунтованим.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України).

Згідно з ч. 13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Отже, враховуючи викладене апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12 червня 2018 року підлягає розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без їх виклику як малозначна.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а рішення суду скасувати, з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що 07.09.2014 року, близько 08:45 години, на вулиці Березинській, в районі електроопори № 105 відбулася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля «Шкода Октавія», реєстраційний номер НОМЕР_1, власником якого є позивач, під керуванням водія ОСОБА_5 та автомобіля «ВАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_1, відповідача у справі.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено автомобіль «Шкода Октавія», реєстраційний номер НОМЕР_1.

Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 27.08.2015 року провадження у справі про притягнення ОСОБА_5 закрито за відсутністю складу адміністративного правопорушення (а.с. 11).

Відповідно до висновку судової авто-технічної експертизи № 1242-16 від 29.11.2015 року, проведеною на підставі ухвали Індустріального районного суму міста Дніпропетровська від 18.02.2016 року, у заданій постановою суду дорожній обстановці водій автомобіля «ВАЗ 21093» ОСОБА_8 повинен був діяти згідно до вимог п.10.1 та 11.4 Правил дорожнього руху України і мав технічну можливість запобігти технічному характеру ДТП- зіткненню з автомобілем «Шкода Октавія». В діях водія автомобіля «ВАЗ 21093» ОСОБА_9 вбачаються невідповідності до вимог п.10.1 та 11,4 Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв*язку технічним характером ДТП - - зіткненям з автомобілем «Шкода Октавія» ( а.с.73-83). Зазначений висновок підтвердив допитаний у судовому засіданні експерт ОСОБА_10 Експерт також указав, що при складанні висновку авто-технічної експертизи № 4053-14 від 19.05.2015 року, призначеної на підставі ухвали Амур-Нижньодніпровського районного суму міста Дніпропетровська, не було надано всіх вихідних даних ДТП. В ухвалі ж Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 18.02.2016 року було достатньо вихідних даних. Крім того, у висновку від 29.11.2015 року ним були взяті до уваги дані, надані двома сторонами, учасниками ДТП, перевіривши їх на спроможність; дані, надані учасником ДТП ОСОБА_1, виявилися технічно неспроможними.

Зазначене дає суду підстави дійти висновку, що саме водій автомобіля «ВАЗ» ОСОБА_1 порушив Правил дорожнього руху і це порушення знаходиться в причинному зв'язку з дорожньо-транспортною пригодою, внаслідок чого отримав механічні пошкодження автомобіль «Шкода Октавія», державний номер НОМЕР_1, власником якого є позивач.

Судом встановлено, що відповідно до висновку додаткового експертного авто-товарознавчого дослідження № 2515/1 від 09.10.2015 року розмір матеріального збитку, спричиненого власнику пошкодженням автомобіля «Шкода Октавія», реєстраційний номер НОМЕР_1, станом на 05.10.2015 року становить 20 997,50 грн. (а.с. 16-21).

Задовольняючи частково позовні вимоги, районний суд виходив з того, що в результаті винних дій відповідача ОСОБА_1 під час дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 07.09.2014 року по вулиці Березинський в місті Дніпрі, було завдано механічних пошкоджень транспортному засобу позивача «Шкода Октавія», реєстраційний номер НОМЕР_1, внаслідок чого ОСОБА_7 заподіяна матеріальна шкода, яка становить 20 997,50 грн. Внаслідок неправомірних дій відповідача ОСОБА_1 позивачеві було завдано моральної шкоди, оскільки з вини відповідача було пошкоджено її автомобіль, що завдало позивачеві певних незручностей, які полягали в тому, що вона певний час не могла користуватися цим транспортним засобом, порушено було її звичний уклад життя.

Проте, колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та (або) майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Як роз'яснено у п. 16 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 1 березня 2013 року №4, відповідно до статті 21 Закону № 1961-IV на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, тобто володільці транспортних засобів, за винятком осіб, звільнених від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності згідно з пунктом 13.1 статті 13 цього Закону, зобов'язані застрахувати ризик своєї цивільної відповідальності, яка може настати внаслідок завдання шкоди життю, здоров'ю або майну інших осіб при використанні транспортних засобів. У зв'язку із цим при пред'явленні позовних вимог про відшкодування такої шкоди в результаті дорожньо-транспортної пригоди безпосередньо до особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, суд має право виключно в порядку, передбаченому статтею 33 ЦПК, залучити до участі у справі страхову організацію (страховика), яка застрахувала цивільну відповідальність володільця транспортного засобу. Непред'явлення вимог до страховика за наявності підстав для стягнення завданої шкоди саме зі страховика є підставою для відмови в задоволенні позову до завдача шкоди у відповідному розмірі.

Оскільки відповідно до статті 3 Закону №1961-IV обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється як з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, так і захисту майнових інтересів страхувальників, враховуючи положення статті 1194 ЦК, питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, вирішується залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування та виконання чи невиконання нею передбаченого статтею 33 Закону № 1961-IV обов'язку щодо письмового надання страховику, з яким укладено відповідний договір (у передбачених випадках Моторному (транспортному) страховому бюро України, далі МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого зразка. У разі відсутності такої згоди завдана потерпілому шкода підлягає відшкодуванню страховиком у межах передбаченого договором страхування страхового відшкодування. Наявність такої згоди у вигляді відповідної заяви цієї особи та виконання нею передбаченого статтею 33 Закону № 1961-IV обов'язку з'ясовується судом першої інстанції, у зв'язку з чим до участі у справі може бути залучений страховик. При відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

У разі невиконання особою, відповідальність якої застрахована, обов'язку письмового надання страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у передбачених випадках МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, шкода відшкодовується завдавачем шкоди.

Відповідно до вимог ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатньої страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

У ч. 22.1 ст. 22 Закону зазначено, що при настанні страхового випадку страховик, відповідно до лімітів відповідальності страховика, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

За змістом цього Закону та ст. 1194 ЦК України питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, вирішується залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування.

Так, як вбачається з матеріалів справи, суд, на зазначені положення закону уваги не звернув, не врахував, що цивільно-правова відповідальність позивачки на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована у ПрАТ "Страхова група "ТАС", відповідно до полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС/2559318, однак, ця страхова компанія не була залучена до участі у справі, а сам позивач про цю страхову компанію нічого не зазначив у позовній заяві.

А також суд першої інстанції не перевірив страховика відповідача та не з'ясував чи був застрахований автомобліль відповідача.

Суд допустив такі порушення. В протиріч вимог вказаних норми Закону не уточнив позицію позивача щодо залучення на стороні відповідача страхової компанії, не з'ясував: чи є відповідач належним, фактичних обставин по справі, не встановив характер правовідносини сторін, не надав роз'яснень, як того вимагає Закон, зробив передчасні висновки та постановив незаконне рішення, яке підлягає скасуванню, з постановленням нового - відмови в позові.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12 червня 2018 року - скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа: ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 1920 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст складений 28.01.2019 року.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Е.Л. Демченко

Т.Р. Куценко