ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 608/1310/18Головуючий у 1-й інстанції Яковець Н.В.
Провадження № 22-ц/817/658/19 Доповідач - Шевчук Г.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 липня 2019 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Шевчук Г.М.

суддів - Міщій О. Я., Ткач О. І.,

за участю секретаря - Дмитрів О.М.

представника АТ УкрСиббанк- Майки М.Б.

позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2

його представника - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу № 608/1310/18 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства УкрСиббанк на рішення Чортківського районного суду від 25 березня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства УкрСиббанк, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача Первинна профспілкова організація працівників АТ УкрСиббанк Київської місцевої професійної спілки Захист праці про поновлення на роботі та виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

ВСТАНОВИЛА:

В липні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ПАТ Укрсиббанк, за участю третьої особи Первинної профспілкової організації працівників АТ Укрсиббанк Київської місцевої професійної спілки «Захист праці» про поновлення на роботі та виплачу середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

В обгрунтування вимог вказував на те, що з грудня 2014 року працював на посаді начальника Відділення №79 АТ "УкрСиббанк". З 08 серпня 2017 року став членом Первинної профспілкової організації працівників АТ "УкрСиббанк" Київської місцевої професійної спілки "Захист праці" (далі по тексту Заяви - Профспілка), що підтверджується протоколом засідання профспілкового комітету Профспілки №2017/08/08-01 від 08.08.2017 року.

15 червня 2018 року його звільнено з займаної посади у зв`язку із скороченням штату відповідно до п.1 статті 40 Кодексу Законів про працю України, про що винесено наказ №171-ВК. Підставою звільнення є наказ від 02.03.2018 року "Про внесення змін в організаційну структуру та штатний розклад АТ "УкрСиббанк" та наказ №68-ВК від 07.03.2018 року "Про вивільнення", зміст якого до його відома не доводився. Відповідач неправомірно без згоди первинної профспілкової організації звільнив його з роботи, з порушенням норм трудового законодавства. З врахуванням уточнених позовних вимог просив скасувати наказ №171-ВК від 15 червня 2018 р. «Про кадрові питання» в частині звільнення його з посади начальника Відділення №79 АТ «УкрСиббанк» та поновити на посаді начальника Відділення №79 АТ «УкрСиббанк». Стягнути з ПАТ УкрСиббанк на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу 194 робочих днів (з 16 червня 2018 року по 25 березня 2019 року) в сумі 131772,56 гривень без утримання податку з доходу фізичних осіб та інших обов`язкових платежів.

Рішенням Чортківського районного суду від 25 березня 2019 року позов задоволено.

Скасовано наказ №171-ВК від 15.06.2018 року «Про кадрові питання» в частині звільнення ОСОБА_2 з посади начальника Відділення №79 «УкрСиббанк» та поновлено його на посаді начальника Відділення №79 АТ «УкрСиббанк.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу 194 робочих дні з 16.06.2018 року по 25.03.2019 року в сумі 131 772 гривень без утримання податку з дох фізичних осіб та інших обов`язкових платежів.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» 1317 гривень копійок судового збору.

В апеляційній скарзі АТ УкрСиббанк просить рішення Тернопільського міськрайонного суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в позові за безпідставністю позовних вимог. В обгрунтування вимог посилається на те, що рішення винесено з неправильним застосуванням норм матеріального права та його висновки не відповідають фактичним обставинам справи. А саме, вказує на те, що звільнення позивача відбулось без порушення процедури звільнення згідно з п.1 ст.40 КЗпП України. Позивач був повідомлений у встановлені законом терміни про майбутнє вивільнення та йому були запропоновані вакантні посади, від яких він відмовися.

Крім того, судом першої інстанції було невірно зроблено висновки про правову обґрунтованість відмови профспілкового органу у наданні згоди на звільнення позивача та не вірно застосовано норми ст.49-4 КЗпП та ст.22 ЗУ Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності. В оскаржуваному рішенні суд зробив помилковий висновок, що проведення консультації повинно відбуватись за три місяці до звільнення працівника. В той час як правовими нормами встановлено, що за три місяці до планових звільнень відбувається інформування профспілки про такі заходи, а не пізніше трьох місяців з дати прийняття рішення про заходи пов`язані зі звільненням персоналу проводяться відповідні консультації із профспілкою що і було зроблено банком.

У відзиві на апеляційну скаргу Первинна профспілкова організація працівників АТ УкрСибБанк Київської місцевої професійної спілки Захист праці просить апеляційну скаргу АТ УкрСиббанк залишити без задоволення, а рішення Чортківського районного суду від 25 березня 2019 року без змін. Посилається на те, що недобросовісні дії відповідача вплинули на результати проведення консультацій з Профспілкою щодо заходів щодо запобіганню звільненню позивача, оскільки не володіли всією інформацією. Всупереч вимогам трудового законодавства, ОСОБА_2 був звільнений у протиправний спосіб через грубе ігнорування роботодавцем вимоги обов`язкового отримання попередньої згоди Профспілки на його звільнення. Позивач фактично не був попереджений про вивільнення взагалі, що свідчить про порушення його трудових прав, передбачених ч.1 ст.49-2 КзпП України: Про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.

В судовому засіданні представник апелянта апеляційну скаргу підтримав, зіславшись на доводи викладені у апеляційній скарзі.

Позивач та його представник апеляційну скаргу заперечили, рішення суду вважають законним.

Треті особи в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи судом повідомлялися належним чином.

Колегія суддів вважає за можливе розглядати справу у відсутність осіб, які не з`явилися у судове засідання відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Задовільняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що було встановлено порушення процедури звільнення позивача згідно з п.1 ст.40 КЗпП України.

Колегія суддів не погоджується з даним висновком суду .

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Між сторонами виникли правовідносини, які регулюються Кодексом Законів про працю України.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 02 грудня 2014 року відповідно до наказу №441 вк від 27 листопада 2014 р. був прийнятий на постійну роботу в AT «УкрСиббанк» на посаду начальника Відділення №79 AT "УкрСиббанк", що підтверджується записом №13 трудовій книжці НОМЕР_1 .

З 08 серпня 2017 року позивач став членом Первинної профспілкової органів працівників AT "УкрСиббанк" Київської місцевої професійної спілки "Захист праці по тексту Заяви - Профспілка), що підтверджується протоколом засідання профспілки комітету Профспілки №2017/08/08-01 від 08 серпня 2017 року. Відповідач був повідомлений про прийняття ОСОБА_2 в члени Профспілки, що підтверджується повідомленням 08.08.2017 року.

Відповідно до наказу №171-ВК від 15.06.2018 року "Про кадрові питання" ОСОБА_2 звільнено з займаної посади у зв`язку із скороченням штату відповідно до п.1 ст.40 Кодексу Законів про працю України.

Підставою звільнення AT "УкрСиббанк" зазначає наказ від 02.03.2018 року за реєстраційним номером: П-HR-2018-69 "Про внесення змін в організаційну структуру та штатний розклад AT "УкрСиббанк" та наказ №68-ВК від 07.03.2018 року Про вивільнення".

18 травня 2018 року ПАТ «УкрСиббанк» звернувся до Профспілки із поданням №59/21135 про надання згоди на звільнення ОСОБА_2 01 червня 2018 року Профспілка відмовила у наданні згоди на звільнення позивача у відповіді за вихідним №2018/06/01 02.

Відповідно до п.1 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Згідно з ч.1 ст.43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, крім випадків, коли розірвання трудового договору із зазначених підстав здійснюється з прокурором, працівником органу внутрішніх справ, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань України чи органу, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства.

Право власника або уповноваженого ним органу визначати чисельність працівників і штатний розпис нормативно закріплено щодо підприємств та їх об`єднань у ч.3 ст.64 ГК України.

Тобто, право визначати чисельність і штат працівників належить тільки власникові або уповноваженому ним органу, тому доцільність скорочення чисельності або штату працівників судом не обговорюється, оскільки вирішення даного питання стосується внутрішньогосподарської діяльності підприємства.

Враховуючи зазначене, при вирішенні трудового спору щодо поновлення на роботі працівника, звільненого у зв`язку зі скороченням чисельності штату працівників, суд зобов`язаний перевірити наявність підстав для звільнення та дотримання відповідачем порядку вивільнення працівника за ініціативою власника або уповноваженого ним органу, зокрема, чи мало місце скорочення чисельності штату або чисельності працівників. Проте, суд не має права вирішувати питання про доцільність змін в організації виробництва та наступне скорочення штату працівників, а також наявність підстав для утворення інших структурних підрозділів та їх функціональне навантаження. Вирішення вказаних питань належить до виключної компетенції роботодавця (власника або уповноваженого ним органу).

З матеріалів справи вбачається, що згідно наказу № П-КВ-2018-52 Публічного акціонерного товариства «УКРСИББАНК» від 28.02.2018 року «Про закриття відділень банку у 2018 році» з метою оптимізації торгівельної мережі АТ «УКРСИББАНК» та на підставі рішення Правління АТ «УКРСИББАНК» №02/18 від 29.01.2018 року затверджено перелік відділень «УКРСИББАНК», що підлягають закриттю у 2018 році згідно додатку №1 до даного Наказу та вирішено припинити діяльність відділень АТ «УКРСИББАНК» вказаних у додатку №1 до даного Наказу, в тому числі і відділення №79 АТ "УКРСИББАНК", в якому обіймав посаду начальника відділення №79 АТ "УКРСИББАНК" позивач. Відповідно до зазначеного наказу № П-RB-2018-52 вирішено департаменту менеджменту персоналу окремими наказами по АТ "УКРСИББАНК" внести відповідні зміни структуру і штатний розпис АТ «УКРСИББАНК».

Відповідно до наказу № П-НR-2018-69 ПАТ «УКРСИББАНК» від 02.03.2018 року «Про внесення змін в організаційну структуру та штатний розклад АТ «УКРСИББАНК» внесено зміни в організаційну структуру та штатний розклад АТ «УКРСИББАНК», а саме, вирішено скоротити з 16.06.2018 року штатні посади працівників АТ «УКРСИББАНК» відповідно до додатку №1, в тому числі посаду начальника відділення №79 АТ «УКРСИББАНК», на якій працював позивач. Також, вказаним наказом визначено 15.06.2018 року датою вивільнення працівників, які займають штатні посади, що підлягають скороченню , згідно п.1.1 цього наказу.

Враховуючи наведене колегія суддів вважає, що у ПАТ «УКРСИББАНК» дійсно відбулись зміни в організації виробництва і праці та скорочення штату, що стали підставою для вивільнення працівників, у тому числі позивача на підставі п. 1 ст. 40 КзпП України.

Відповідно до ч.7 ст.43 КЗпП України рішення виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) про відмову в наданні згоди на розірвання трудового договору повинно бути обгрунтованим. У разі якщо в рішенні немає обгрунтування відмови в наданні згоди на розірвання трудового договору, власник або уповноважений ним орган має право звільнити працівника без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника).

Частиною шостою статті 39 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» визначено, що рішення профспілки про ненадання згоди на розірвання трудового договору має бути обґрунтованим. У разі, якщо в рішенні немає обґрунтування відмови у згоді на звільнення, роботодавець має право звільнити працівника без згоди виборного органу профспілки.

За змістом вищезазначених норм права суд, розглядаючи трудовий спір, повинен з`ясувати, чи містить рішення профспілкового комітету власне правове обґрунтування такої відмови. І лише у разі відсутності у рішенні правового обґрунтування відмови у наданні згоди на звільнення працівника власник або уповноважений ним орган має право звільнити працівника без згоди виборного органу первинної профспілкової організації і таке звільнення є законним у разі дотримання інших передбачених законодавством вимог для звільнення.

Суд зобов`язаний оцінювати рішення профспілкового органу на предмет наявності чи відсутності ознак обґрунтованості, оскільки необґрунтованість рішення профспілкового комітету породжує відповідне право власника на звільнення працівника, а обґрунтованість такого рішення виключає виникнення такого права.

Обґрунтованість рішення профспілкового органу повинна оцінюватись судом виходячи із загальних принципів права і засад цивільного судочинства (стаття 8 Конституції України, стаття 3 ЦК України).

Рішення профспілкового органу про відмову в наданні згоди на розірвання трудового договору повинно бути аргументованим та містити посилання на правове обґрунтування незаконності звільнення працівника або посилання на неврахування власником фактичних обставин, за яких розірвання трудового договору з працівником є порушенням його законних прав.

Висновок про обґрунтованість чи необґрунтованість рішення профспілкового комітету про відмову у наданні згоди на звільнення працівника може бути зроблений судом лише після перевірки відповідності такого рішення нормам трудового законодавства, фактичних обставин і підстав звільнення працівника, його ділових і професійних якостей.

Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що власник має право звільнити працівника без згоди профспілкового органу за відсутності обґрунтування профспілковим органом такої відмови, а не з мотивів її відмови.

Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 25 січня 2018 року у справі №569/18201/14-ц.

З рішення профспілкового комітету, що зафіксоване в протоколі профкому, яким відмовлено в наданні згоди на розірвання трудового договору з позивачем вказано, що подання AT «УкрСиббанк» не містить обґрунтування необхідності ліквідації відділу, оскільки є прибутковим, при прийняті рішення про скорочення посад було порушено вимоги статті 25 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності та статті 245 КЗпП України, оскільки, про майбутнє скорочення було проінформовано по факту прийняття такого рішення, а не до. Адміністрацією банку не було дотримано вимоги статті 2-1 КЗпП України щодо недопустимості примусу до звільнення за ознакою участі в профспілці. Під керівництвом позивача відділення було прибутковим, а тому такі причини скорочення як збитковість є неправдиві, відсутність економічних передумов для внесення змін в організаційну структуру банку.

Оцінюючи рішення профспілкового органу на предмет наявності ознак обґрунтованості, колегія суддів приходить до висновку про відсутність у рішенні Первинної профспілкової організації працівників саме правового обґрунтування щодо незаконності звільнення позивача, зокрема про порушення прав позивача, фактично рішення профспілки містить обгрунтування доцільності реорганізації структури банку.

Судом першої інстанції було невірно зроблено висновки про правову обґрунтованість відмови профспілкового органу у наданні згоди на звільнення позивача , оскільки вони не містять доводів, в чому саме він є невірним.

Окрім цього, вирішуючи спір суд прийшов до помилковаго висновку, що при звільненні позивача порушено вимоги ЗУ «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» щодо завчасного повідомлення первинної профспілкової організації що термінів проведення звільнень, а також проведення консультації з профспілками про заходи щодо запобігання звільненням.

З матеріалів справи вбачається, що Банк інформував профспілку про заходи пов`язані із звільненням працівників відповідним листом-зверненням від 12.03.2018р. (звільнення позивача відбулось через 3 місяці та 3 дні), а проведення першої консультації з профспілкою відбулось 15.03.2018 року (через 13 днів після прийняття відповідного наказу АТ «УкрСиббанк» № П-НR-2018-69 від 02.03.2018р.)

Таким чином, відповідач дотримався вимог закону при звільненні позивача.

Частиною другою статті 40 КЗпП України визначено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Відповідно до статті 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Власник є таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

При цьому роботодавець зобов`язаний запропонувати всі вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, які існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював.

Оскільки обов`язок по працевлаштуванню працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом частини третьої статті 49-2 КЗпП України роботодавець є таким, що виконав цей обов`язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з`явилися на підприємстві протягом цього періоду і які існували на день звільнення.

Відповідно до роз`яснень, наданих у пункті 19 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів», розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норми законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за два місяці про наступне вивільнення.

З матеріалів справи вбачається, що 16.03.2018 в приміщенні відділення №79 АТ «УКРСИББАНК» за адресою Тернопільська область, м. Чортків, вул. Степана Бандери, буд.8-а працівниками банку ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 було ознайомлено позивача з Попередженням про вивільнення від 07.03.2018 р., зокрема з тим, що посада, яку він обіймає, підлягає скороченню на підставі наказу №П-НЯ-2018-69 від 02.03.2018 «Про внесення змін в організаційну структуру та штатний розклад АТ «УКРСИББАНК», а також з повідомленнями про пропонування посад у відповідності до вимог ст. 49-2 КЗпП України. Оскільки позивач відмовився від підпису про ознайомлення про попередження про вивільнення та повідомлень про пропонування посад, було складено акт від 16.03.2018 .

Встановлено, що позивачу в період з 16 березня по 14 червня 2018 року неодноразово пропонувалися до працевлаштування усі вакантні в банку посади, всього було запропоновано понад 400 вакантних посад, але позивач не погодився на переведення на жодну з запропонованих посад. Так, 13.04.2018 в приміщенні відділення №79 АТ «УКРСИББАНК» за адресою Тернопільська область, м.Чортків, вул. Степана Бандери. буд. 8-а працівниками банку ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 було ознайомлено позивача з пропозиціями вакантних посад. Відмовився підтвердити факт ознайомлення та відмови від працевлаштування письмово. При цьому власноруч написав на пропозиціях свої коментарі, про що було складено акт від 13.04.2018 року. В подальшому 20.04.2018, 27.04.2018, 14.05.2018, 22.05.2018, 01.06.2018, 08.06.2018, 14.06.2018 в приміщенні відділення №79 АТ «УКРСИББАНК» за адресою Тернопільська область, м.Чортків, вул.Степана Бандери, буд.8-а працівниками банку було ознайомлено позивача з пропозиціями вакантних посад. Позивач відмовився підтвердити факт ознайомлення та відмови від працевлаштування письмово. При цьому написав на повідомленні свої коментарі, про що було складено акти від 20.04.2018, від 27.04.2018, від 14.05.2018, від 22.05.2018, віл 01.06.2018, від 08.06.2018, від 14.06.2018 року.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку , що звільнення позивача з роботи на підставі п.1 ст.40 КЗпП України відбулося з дотриманням вимог трудового законодавства та без порушень прав останнього.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374, п. п. 3, 4 ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасовує судове рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення при невідповідності висновків суду обставинам справи, з порушенням норм процесуального права або неправильного застосування норм матеріального права.

При вказаних обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не в повній мірі визначився з характером спірних правовідносин, нормами права, які підлягають застосуванню, що, відповідно, призвело до неправильного вирішення справи, у зв`язку із чим рішення суду підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову в позові .

Судові витрати у зв`язку зі сплатою судового збору за подання апеляційної скарги, згідно ч. 7 ст.141 ЦПК України, належить компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст.ст. 367-368, 371, 374, 376, 381-384, 389-390 ЦПК України, суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства УкрСиббанк задовольнити .

Рішення Чортківського районного суду від 25 березня 2019 року скасувати.

Постановити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства УкрСиббанк, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача Первинна профспілкова організація працівників АТ УкрСиббанк Київської місцевої професійної спілки Захист праці про поновлення на роботі та виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовити.

Судові витрати понесені Акціонерним товариством УкрСиббанк за подання апеляційної скарги, згідно ч. 7 ст.141 ЦПК України, належить компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 1 серпня 2019 року.

Головуючий : Г.М.Шевчук

Судді: О.Я. Міщій

О.І. Ткач