Лебединський районний суд Сумської області
Справа № 580/1666/19
Номер провадження 2/580/567/19
У Х В А Л А

"30" липня 2019 р. м. Лебедин

Суддя Лебединського районного суду Сумської області, Стеценко В. А.,

розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Будильської сільської ради Лебединського району Сумської області про відшкодування моральної шкоди;

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача, мотивуючи свої вимоги тим, що Лебединський райсуд постановою від 01.08.2017 року відмовив йому у задоволенні позову у справі № 580/52/17 до Будильського сільського голови Шкурка В.О. про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Суд апеляційної інстанції, постановою від 06.11.2017 року, скасував рішення суду першої інстанції та ухвалив нову постанову, якою задовольнив його позовні вимоги - визнав протиправними дії Будильського сільського голови Шкурка В.О. - ненадання обґрунтованої відповіді на питання 5.1, 5.2, 5.3, 14 заяви № 192 від 17.06.2016 року та зобов`язав відповідача повторно розглянути питання 5.1, 5.2, 5.3, 14 заяви № 192 від 17.06.2016 року згідно ЗУ «Про звернення громадян».

На думку ОСОБА_1 діями відповідача йому було спричинено моральну шкоду, тому він звернувся до суду та просив стягнути з відповідача на відшкодування цієї шкоди 1 500 грн. 00 коп.

В окремій заяві № 497 позивач просив звільнити його від сплати судового збору на підставі ст. 8 Закону України «Про судовий збір», так як перебуває у скрутному матеріальному становищі, оскільки в 2018 році мав дохід лише 30 614, 91 грн., з якого сплатив 24 000 аліментів і сума судового збору 768,40 грн. перевищує 5% розміру тієї частини річного доходу відповідача, яка залишилась в його розпорядженні.

Також він звернув увагу суду на те, що часто і небезуспішно звертається з позовами до інших осіб і в минулому суди звільняли його від сплати судового збору.

Вивчивши матеріали справи, суд ухвалою від 15.07.2019 року відмовив у задоволенні клопотання, виходячи з наступного.

За частиною 1 статті 8 Закону України від 08.07.2011 №3674-VI "Про судовий збір", враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік. Частиною 2 встановлено, що суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Вирішення питання звільнення від сплати судового збору пов`язується саме з річним доходом позивача.

Податковим кодексом України закріплено поняття доходу з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні, у тому числі, але не виключно, доходи у вигляді:

а) процентів, дивідендів, роялті та будь-яких інших пасивних (інвестиційних) доходів, сплачених резидентами України;

б) доходів від надання резидентам або нерезидентам в оренду (користування) майна, розташованого в Україні, включаючи рухомий склад транспорту, приписаного до розташованих в Україні портів;

в) доходів від продажу рухомого та нерухомого майна, доходів від відчуження корпоративних прав, цінних паперів, у тому числі акцій українських емітентів;

г) доходів, отриманих у вигляді внесків та премій на страхування і перестрахування ризиків на території України;

ґ) доходів страховиків - резидентів від страхування ризиків страхувальників - резидентів за межами України;

д) інших доходів від діяльності, у тому числі пов`язаних з повною або частковою переуступкою прав та обов`язків за угодами про розподіл продукції на митній території України або на територіях, що перебувають під контролем контролюючих органів (у зонах митного контролю, на спеціалізованих ліцензійних митних складах тощо);

е) спадщини, подарунків, виграшів, призів;

є) заробітної плати, інших виплат та винагород, виплачених відповідно до умов трудового та цивільно-правового договору;

ж) доходів від зайняття підприємницькою та незалежною професійною діяльністю (підпункт 14.1.54 Податкового кодексу України).

Дохід позивача за 2018 рік, згідно його заяви № 497 складає 30 614,91 грн., розмір судового збору 768,40 грн. складає менше 5 відсотків від його річного доходу.

При цьому суд не погодився з твердженням позивача, що в його дохід не можуть бути враховані кошти, які відраховані в якості аліментів, оскільки з матеріалів звернення ОСОБА_1 вбачається, що вказані кошти перед їх перерахуванням надійшли у власніть позивача і певний час перебували в його власності в 2018 році.

Також суд не взяв до уваги і посилання позивача на рішення судів, якими в минулому його було звільнено від сплати судового збору, оскільки судами у інших справах ОСОБА_1 було звільнено від сплати судового збору на підставі данних про його дохід, які перебували в розпорядженні інших судів на час розгляду його попередніх звернень.

29.07.2019 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 № 538, в якій позивач повторно просив звільнити його від сплати судового збору в даній цивільній справі, мотивуючи те тим, що згідно підпункту 165.1.14 Податкового кодексу України в його дохід не можуть бути враховані кошти, які відраховані в якості аліментів.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає необхідним відмовити у задоволенні клопотання, виходячи з наступного.

Згідно підпункту 165.1.14 Податкового кодексу України до загального оподатковуваного доходу не можуть бути враховані аліменти, що виплачуються платнику податків згідно з рішенням суду або за добровільним рішенням сторін у сумах, визначених згідно із Сімейним Кодексом України.

Суд не погоджується з твердженням позивача, що в силу положень підпункту 165.1.14 Податкового кодексу України в його дохід не можуть бути враховані кошти, які відраховані в якості аліментів, оскільки дане положення Кодексу стосується особи, яка отримала аліменти, а не особи, яка їх сплатила.

Також, на думку суду не заслуговують уваги і посилання позивача на рішення Верховного Суду, яким його було звільнено від сплати судового збору у справах №818/1528/18; №818/1567/18; №818/1526/18, оскільки судами у вказаних справах позивача було звільнено від сплати судового збору у 2018 році на підставі данних про його дохід за 2017 рік.

Крім того, суд бере до уваги і те, що Ухвалою Верховного Суду від 16.04.2019 року у справі № 580/1388/17 адміністративне провадження № К/9901/3312/19 ОСОБА_1 вже було поставлено до відома про необхідність сплати судового збору за наявності доходу, отриманого протягом 2018 року та роз`яснено неможливість застосування при вирішенні його заяв підпункту 165.1.14 Податкового кодексу України.

Оскільки інших підстав звільнення позивача від сплати судового збору не наведено, беручи до уваги обов`язок позивачів сплачувати судовий збір на користь держави та враховуючи, що позивач є повнолітньою працездатною особою, має можливість забезпечувати себе матеріально та виконувати обов`язки, покладені державою на громадян України, суд вважає необхідним в задоволенні його вимог щодо звільнення від сплати судового збору відмовити.

Керуючись ст.ст. 136, 260-261 ЦПК України, ст. 8 Закону України «Про судовий збір», п.. 165.1.14 Податкового кодексу України;

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви № 538 ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору у справі за його позовом до Будильської сільської ради Лебединського району Сумської області про відшкодування моральної шкоди відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 15 - денний строк з дня її проголошення.

Суддя В. А. Стеценко