Справа № 640/7475/17
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 грудня 2019 року Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді Бородіної Н.М.,
за участю секретаря Кострової О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про виділ майна в натурі, -
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся у суд з позовом до відповідачів, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про виділ частки майна, що є у спільній частковій власності, в якому просить суд провести виділ в натурі 16/100 частини домоволодіння,яка належить ОСОБА_1 та виділити ОСОБА_1 , , в натурі в домоволодінні АДРЕСА_1 в будинку літ «А-1» житлову кімнату 3-3 площею 9 кв. метрів, житлову кімнату 2-3 площею 10,8 кв. метрів, кухню 2-2 площею 9,6 кв. метрів, кухню 3-2 площею 8,4 кв. метрів, сіні II площею 7,8 кв. метра, сіні III площею 7,4 кв. метра, прибудову «а З» площею 8,4 кв. метра та ганок «а4» площею1,4 кв. метра, 1/4 частину огорожі № 1, 1/4 частину огорожі № 6 з відповідною частиною земельної ділянки.
В обґрунтування позову зазначає, що 19.09.2013року на підставі договору дарування, ОСОБА_1 отримав у дар від ОСОБА_5 16/100 часток у праві спільної часткової власності домоволодіння АДРЕСА_1 . Відповідно до Інформаційної довідки Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на теперішній час зазначене домоволодіння належить на праві власності наступним особам: ОСОБА_1 16/100, ОСОБА_2 57/100 частин, ОСОБА_3 17/300 частин на підставі свідоцтва про право на спадщину та 17/300 частин на підставі рішення Київського районного суду м. Харкова від 21.12.2005 року; ОСОБА_4 17/300 частини. 16/100 частини домоволодіння, які належать позивачу були подаровані йому ОСОБА_5 , який отримав зазначене майно у спадок від ОСОБА_6 . Як відомо позивачу, ще при житті ОСОБА_6 , ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 25.04.1989 р. по цивільній справі № 2-1034/5 була затверджена мирова угода відповідно до якої ОСОБА_6 було виділено в користування в будинку літ «А-1» домоволодіння 26 АДРЕСА_1 приміщення АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , 2-3, АДРЕСА_4 , сарай «В-1», «в», потреб «Г» і земельна ділянка зі сторони, належної йому частини будинку, який відокремлений огорожею і він практично ним користувався. Тими ж самими приміщеннями користувався і потім ОСОБА_5 , а також приміщенням 2-2 та сінями II в будинку «А-1», які знаходилися у його фактичному користуванні, про що не заперечували відповідачі. На теперішній час літня кухня «В», сіни «в» , сарай «З» прийшли в занедбаний стан і фактично не існують на земельній ділянці. Гараж «Б», який знаходиться на земельній ділянці, яка знаходиться у користуванні позивача, був самовільно побудований ще до придбання позивачем частини домоволодіння і теж фактично зруйнований. Позивач, ОСОБА_1 фактично користується приміщеннями 3-3, 3-2, 2-2, 2-3 та сінями II, III в будинку «А-1», прибудовою Ганок «а4», а також земельною ділянкою зі сторони, належної йому частини будинку, який відокремлений огорожею № 1, 6. Зазначені приміщення мають окремий вхід № 4 зі сторони належної частини земельної ділянки та мають площу 62,8 кв. метрів, ще з невеликим відступом відповідає 16/100 частки позивача, яка ідеально складає 49,12 кв. метрів. Позасудовий шлях вирішення питання про виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності, неможливий через те, що на земельній ділянці містяться самовільно побудовані споруди, деякі споруди відсутні внатурі, а також між сторонами виник спір щодо користування земельною ділянкою.
Відповідачі в судове засідання не з`явились, повідомлялись судом належним чином.
Ухвалою суду від 21.06.2017рокупровадження у справі було відкрито.
Ухвалою суду від 23.07.2018року було призначено будівельно-технічну експертизу та провадження у справі зупинено.
14.05.2019року провадження у справі було відновлено у зв`язку з наданням висновку експертизи.
Представником позивача було подано клопотання про залишення позову без розгляду та ухвалою суду від 30.10.2019року в задоволенні клопотання було відмовлено.
Дослідивши надані докази, суд приходить до наступного.
Судом встановлено, що згідно інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, позивачу ОСОБА_1 належить 16/100 частини домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 на підставі договору дарування від 19.09.2013 року.
57/100 зазначеного будинку надежить ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 28.04.1989р., 10/100 частини належить ОСОБА_2 на підставі рішення Київського районного суду м. Харкова віл 21.12.2005року, 17/300 частини належить ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про спадщину від 23.03.1984р., 17/300 належить ОСОБА_3 на підставі рішення Київського районного суду м. Харкова від 21.12.2005р., 16/100 частини належить ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про спадщину від 29.12.2004 р.
Поняття спільної часткової власності викладено в ч. 1 ст. 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле.
Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому.
Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дробному виразі.
Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.
Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.
Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.
Відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності.
Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч. 2 ст. 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.
Таким чином, у разі виділу співвласник отримує свою частку у майні в натурі і вибуває зі складу учасників спільної власності. За всіма іншими співвласниками спільна власність при виділі частки зберігається.
На відміну від виділу, за якого право власності припиняється лише для того співвласника, частка якого виділяється із спільної власності у разі поділу (ст. 367 ЦК України) спільна часткова власність припиняється для всіх її учасників.
Виходячи з аналізу змісту норм ст. ст. 183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України вбачається, що виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності.
Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась.
Відтак визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників.
У нашому випадку стіни житлового будинку літ. «А-1» дерев`яні, обкладені цеглою. Відповідно до технічного паспорту на домоволодіння АДРЕСА_1 за вказаною адресою, фізичний знос житлового будинку літ. «А-1» становить 75%. Згідно з приблизною шкалою оцінки фізичного зносу елементів будинку будівельні об`єкти із значенням фізичного зносу, що знаходиться в інтервалі від 61% до 80% мають оцінку технічного стану - «ветхий» з загальною характеристикою технічного стану: «Стан несучих конструктивних елементів аварійний, а не несучих - дуже ветхий. Обмежене виконання елементами будинку своїх функцій».
Враховуючи викладене, експерт надав висновок, що виділити позивачу в натурі 16/100 частки в житловому будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 не надається можливим. Виділ частки ОСОБА_1 в натурі з наданням йому приміщені в домоволодінні АДРЕСА_1 в будинку літ «А-1» житлову кімнату 3-3 площею 9 кв. метрів, житлову кімнату 2-3 площею 10,8 кв. метрів, кухню 2-2 площею 9,6 кв. метрів, кухню 3-2 площею 8,4 кв. метрів, сіні II площею 7,8 кв. метра, сіні III площею 7,4 кв. метра, прибудову «а З» площею 8,4 кв. метра та ганок «а4» площею1,4 кв. метра, 1/4 частину огорожі № 1, 1/4 частину огорожі № 6 з відповідною частиною земельної ділянки не надається можливим.
Вказане позбавляє суд дійти обґрунтованого висновку про наявність підстав для виділу майна позивача та задоволення позову .
Керуючись ст.ст. 2, 10, 15, 60, 208, 218 ЦПК України, ст.ст. 358, 364 ЦК України, суд,-
В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_5 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_6 ), ОСОБА_3 АДРЕСА_6 ), ОСОБА_4 АДРЕСА_6 ) про виділ майна в натурі - відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Харківського апеляційного суду, через суд першої інстанції.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення виготовлений 12.12.2019року.

Суддя Бородіна Н.М.