Постанова

Іменем України

11 грудня 2019 року

м. Київ

справа № 618/592/15-ц

провадження № 61-10507св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду Грушицького А. І. (суддя-доповідач), Сердюка В. В., Фаловської І. М.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» Стрюкової Ірини Олександрівни,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» Стрюкової Ірини Олександрівни на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 16 травня 2016 року у складі судді Ладиченко С. В. та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 30 червня 2016 рокуу складі колегії суддів: Українець Л. Д., Оніщука М. І., Шебуєвої В. А.,

у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» Стрюкової Ірини Олександрівни до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2015 року ПАТ «КБ «Надра» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» Стрюкової І. О. звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що 21 лютого 2008 року між ВАТ «КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ «КБ «Надра», та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 47/ЖР/62/2008-840, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит в сумі 122 936,00 дол. США. Видача кредитних коштів підтверджується заявкою на видачу готівки № 840 від 21 лютого 2008 року. 28 жовтня 2010 року в зв`язку із відстрочкою сплати частини необхідного платежу між сторонами укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору. Попри взяті на себе зобов`язання позичальник не виконує умови кредитного договору стосовно своєчасного повернення сум отриманого кредиту та своєчасної сплати нарахованих за користування кредитними коштами відсотків у встановлені кредитним договором терміни. Станом на 10 серпня 2015 року заборгованість ОСОБА_1 перед банком складає 187 601,09 дол. США, що еквівалентно згідно курсу НБУ 3 956 484,85 грн, у тому числі: заборгованість за сумою кредиту - 115 161,50 дол. США; заборгованість по процентах - 49 521,76 дол. США; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості - 446 837,87 грн; штраф за порушення умов додаткової угоди - 36 496,46 грн.

З урахування наведеного позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором від 21 лютого 2008 року № 47/ЖР/62/2008-840 у сумі, що складає 164 683,26 дол. США та 483 334,33 грн, в тому числі: заборгованість за сумою кредиту - 115 161,50 дол. США; заборгованість по процентах - 49 521,76 дол. США; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості - 446 837,87 грн; штраф за порушення умов додаткової угоди - 36 496,46 грн.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 16 травня 2016 року, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 30 червня 2016 року,позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором від 21 лютого 2008 року№ 47/ЖР/62/2008-840 у сумі, що складає 164 683,26 дол. США, та пеню за несвоєчасне погашення заборгованості 446 837,87 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 6 090,00 грн.

Рішення місцевого суду, з яким погодився суд апеляційної інстанції, мотивоване тим, що пеня і штраф застосовані за одне й теж саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, що суперечить статті 61 Конституції України у якій зазначається, що ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й теж саме порушення. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановлених законом.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у липні 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ПАТ «КБ «Надра» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» Стрюкової І. О., посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалу суду апеляційної інстанції скасувати в частині стягнення штрафу та ухвалити нове рішення, яким позов в даній частині задовольнити повністю.

Рух касаційної скарги в суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 серпня 2016 року відкрито касаційне провадження у цивільній справі № 618/592/15-ц, витребувано її з Голосіївського районного суду м. Києва.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

На підставі підпунктів 2.3.2, 2.3.4, 2.3.13, 2.3.49 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26 листопада 2010 року № 30, зі змінами та доповненнями, постанови Пленуму Верховного Суду від 24 травня 2019 року № 8 «Про здійснення правосуддя у Верховному Суді» та рішення зборів суддів Касаційного цивільного суду від 28 травня 2019 року № 7 «Про заходи, спрямовані на своєчасний розгляд справ і їх вирішення у розумні строки» призначено повторний автоматизований розподіл цієї справи.

04 червня 2019 року справу розподілено колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в складі суддів Грушицького А. І. (суддя-доповідач), Сердюка В. В., Фаловської І. М.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що судами неповно з`ясовано обставини справи та неналежно оцінені докази.

У касаційній скарзі зазначається, що посилання суду на неправомірність одночасного стягнення банком штрафу та пені є безпідставним.

Доводи інших учасників справи

Інші учасники справи не надіслали заперечення (відзиву) на касаційну скаргу.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суд установив, що 21 лютого 2008 року між ВАТ «КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ «КБ «Надра», та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 47/ЖР/62/2008-840, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит в сумі 122 936,00 дол. США до 10 лютого 2028 року з відсотковою ставкою у розмірі 12,89 % (а.с. 3-5).

Видача кредитних коштів підтверджується заявкою на видачу готівки № 840 від 21 лютого 2008 року (а.с. 13).

28 жовтня 2010 року між ВАТ «КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ «КБ «Надра», та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду «Житлові рішення» № 1 до кредитного договору від 21 лютого 2008 року № 47/ЖР/62/2008-840, за якою договір викладено у новій редакції (а.с. 6-9)

Як зазначає позивач, у зв`язку з невиконанням умов кредитного договору щодо своєчасного повернення сум отриманого кредиту та своєчасної сплати нарахованих за користування кредитними коштами відсотків у ОСОБА_1 утворилася заборгованість, яка станом на 10 серпня 2015 року складає 187 601,09 дол. США, що еквівалентно згідно курсу НБУ 3 956 484,85 грн, у тому числі: заборгованість за сумою кредиту - 115 161,50 дол. США; заборгованість по процентах - 49 521,76 дол. США; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості - 446 837,87 грн; штраф за порушення умов додаткової угоди - 36 496,46 грн.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція Верховного Суду

Відповідно до частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише у межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції та ухвала суду апеляційної інстанції - без змін, оскільки їх ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з статтею 57 ЦПК України (в редакції на час розгляду справи судами першої і апеляційної інстанцій) доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до статті 60 ЦПК України (в редакції на час розгляду справи судами першої і апеляційної інстанцій) кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Частиною першою статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства.

Згідно із статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Тобто, згідно статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Така правова позиція підтверджується усталеною судовою практикою, а саме постановою Верховного Суду у справі № 711/9829/15-ц (провадження № 61-11314св18) від 09 жовтня 2019 року.

Умовами додаткової угоди «Житлові рішення» № 1 до кредитного договору від 21 лютого 2008 року № 47/ЖР/62/2008-840, а саме, пунктом 4.1 передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за невиконання позичальником зобов`язань щодо строків та повноти сплати кредиту та процентів відповідно до умов договору за кожний день прострочення, що діє у період прострочення.

У той самий час, згідно з пункту 4.3 додаткової угоди сторонами передбачена сплата штрафу як виду цивільно-правової відповідальності, за умовами якого за прострочення позичальником виконання зобов`язання, визначеного абз. 1 пункту 2.4 договору (порядок погашення суми основної заборгованості - щомісячно до 12 числа поточного місяця), на строк більше 30 календарних днів, позичальник з 30-го дня прострочення, зобов`язаний сплатити кредитору штраф у розмірі 10 % від суми несплаченого щомісячного платежу за кожен випадок.

Позивачем нараховано пеню за несвоєчасне погашення ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором у розмірі 446 837,87 грн та штраф за несплату щомісячного платежу в розмірі 36 496,46 грн.

Тобто, ПАТ «КБ «Надра» за одне й теж саме правопорушення застосовано два види цивільно-правової відповідальності, що є неприпустимим згідно статті 61 Конституції України.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржувані судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Таким чином, наведені в касаційній скарзі доводи не дають підстав для висновку, що оскаржувані судові рішення ухвалені без додержання норм матеріального і процесуального права у справі.

Вищевикладене свідчить про те, що касаційна скарга є необґрунтованою, а тому не підлягає задоволенню.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

З огляду на вищевказане, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції залишити без змін, оскільки доводи касаційної скарги правильних висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» Стрюкової Ірини Олександрівни залишити без задоволення.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 16 травня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 30 червня 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: А. І. Грушицький
В. В. Сердюк
І. М. Фаловська