Номер провадження: 22-ц/813/7979/19
Номер справи місцевого суду: 522/5661/19
Головуючий у першій інстанції Шкамерда К. С.
Доповідач Ващенко Л. Г.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.12.2019 року м. Одеса

Колегія суддів Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Ващенко Л.Г.

суддів Колеснікова Г.Я., Сєвєрової Є.С.,

у порядку ст. 369 ЦПК України, розглянула апеляційну скаргу представника акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 31 липня 2019 року (одноособово суддя Шкамерда К.С.) у цивільній справі за позовом акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ІІ. ОПИСОВА ЧАСТИНА

(короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції)

02.04.2019 року акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі Банк) звернулось із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у розмірі 11 894,98 гривень

Позов обґрунтовано наступним.

25.09.2013 року між Банком та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі 2 500 гривень на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення кредиту, що відповідає строку дії картки.

Позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором.

В заяві про укладення кредитного договору від 25.09.2013 року відповідач підтвердив свою згоду на те, що заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг, "Правилами користування платіжною карткою", "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між ними договір. Договором та зазначеними правилами передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості за кредитним лімітом, сплати нарахованих за період користування кредитом відсотків, за перевитрати платіжного ліміту, комісії за користування кредитом та інші витрати.

Посилаючись на те, що відповідач належним чином не виконує зобов`язання за кредитним договором, в результаті чого станом на 18.03.2019 року виникла заборгованість у сумі 11 894,98 гривень, яка складається: 781, 36 гривень заборгованість по тілу кредиту; 2 377,20 гривень заборгованість за простроченим тілом кредиту; 6 043,80 гривень заборгованість за пенею за прострочене зобов`язання; 1 650 гривень пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 гривень; 500 гривень штрафу (фіксована частина) та 542,62 гривень штрафу (процентна складова).

Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 18.07.2019 року позов Банка задоволено частково.

Суд стягнув ОСОБА_1 на користь Банка заборгованість за договором № б/н від 25.09.2013 року в розмірі 781,36 гривень заборгованості за тілом кредиту та судовий

збір у розмірі в сумі 126,19 гривень, в іншій частині позову відмовлено.

Банк не погодився із заочним рішенням суду від 18.07.2019 року і в особі представника подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду в частині незадоволених позовних вимог скасувати та задовольнити вимоги у цій частині у повному обсязі, в іншій частині рішення залишити без змін, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

(короткий зміст вимог апеляційної скарги)

Апеляційна скарга представника Банка зазначає:

Суд першої інстанції зробив помилковий висновок про відсутність підстав щодо стягнення з відповідача заборгованості за простроченим тілом кредиту в розмірі 2 377,20 гривень, допустивши грубе порушення норм цивільного права.

Укладення між Банком та відповідачем договору підтверджується змістом заяви, в якій зазначається, що відповідач своїм підписом приєднується і зобов`язується виконувати умови, викладені в Умовах і правилах надання банківських послуг, Тарифах банка, що складають Договір банківського обслуговування.

Під час підписання анкети заяви відповідач ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами Банка, щодо умов кредитування, які надавались йому у письмовому вигляді, про що він поставив свій підпис. Відсутність підпису позичальника на Умовах та правилах не означає відсутність договірних правовідносин між сторонами та відсутність заборгованості. Підпис відповідач поставив саме в Анкеті заяві позичальника, яким засвідчив те, що він повністю згоден з умовами кредитування та отриманням кредиту саме на таких умовах.

До матеріалів справи доданий належний та допустимий доказ на підтвердження факту та розміру заборгованості за кредитним договором: детальний розрахунок заборгованості по кредиту із зазначенням розміру, відсоткової ставки, ставки пені, сум нарахувань за кожний окремий проміжок часу, у тому числі, окремо по відсотках, пені, тілу, кредиту; розрахунок нарахувань по кожному з видів зобов`язань, у тому числі, накопичувальним порядком.

(узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи)

Відповідач ОСОБА_1 не скористався правом надати відзив, пояснення або заперечення на апеляційну скаргу.

ІІІ. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

(встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини)

Судом першої інстанції встановлені і сторонами неоспорені такі обставини.

25.09.2013 року між Банком та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, відповідного до якого ОСОБА_1 підписав заяву №б/н від 25.09.2013 року про отримання кредиту у розмірі 2 500 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Позивач виконав вимоги укладеного між сторонами кредитного договору та надав відповідачу кредитні кошти, які визначені у договорі, що не спростовано відповідачем.

З матеріалів справи вбачається, що позичальник свої зобов`язання належним чином не виконує і протягом тривалого часу не здійснює погашення кредиту, внаслідок чого у позичальника перед Банком утворилась прострочена заборгованість за кредитом.

Станом на 02.04.2019 року, за розрахунками позивача, у відповідача має місце заборгованість у розмірі 11 894,98 гривень, з яких: заборгованість за тілом кредиту 781,35 гривень (2 377,20 гривень заборгованість за простроченим тілом кредиту); 6 043,80 гривень нарахована пеня за прострочене зобов`язання; 1 650 гривень нарахована пеня за несвоєчасну сплату боргу, штрафи у розмірі 500 гривень та 542,62 гривень.

Судом апеляційної інстанції нові обставини не встановлювались і нові докази не досліджувались.

Між сторонами виникли правовідносини із кредитних зобов`язань, які регулюються нормами ЦК України.

(доводи, за якими суд апеляційної інстанціїу зв`язку з чим рішення суду підлягає залишенню без змін.

Суд першої інстанції, відмовляючи у позові про стягнення 2 377,20 гривень заборгованості за простроченим тілом кредиту, 6 043,80 гривень пені за прострочене зобов`язання, 1 650 гривень пені за несвоєчасну сплату боргу, штрафів у розмірі 500 гривень та 542,62 гривень, виходив з недоведеності позовних вимог Банка у цій частині (а.с.55-60).

Колегія суддів погоджується з висновками суду в цій частині з таких підстав.

Банк стверджує, що відповідач має заборгованість за тілом кредиту, яка складається з 2/х складових: 781,36 гривень (заборгованість за тілом кредиту) і 2 377,20 гривень (заборгованість за простроченим тілом кредиту).

При цьому, Банк належним чином не обґрунтував підстави нарахування 2 377,20 гривень заборгованості за простроченим тілом кредиту й не надав з цього приводу належні та допустимі докази з обґрунтування та посиланням на умови договору (анкети-заяви б/н від 25.09.2013 року).

Тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у позові щодо стягнення 2 377,20 гривень заборгованості за простроченим тілом кредиту.

Правильним є і висновок суду про відмову у позові щодо стягнення неустойки.

Банк, звертаючись із позовом, просив стягнути із позичальника, як тіло кредиту (суму, яку позичальник фактично отримав у позику), так і складові його повної вартості: заборгованість по пені та штрафи.

Між тим, анкета-заява позичальника від 25.09.2013 року не містить умови договору про встановлення відповідальності позичальника у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання із визначенням грошової суми та її розміру (а.с. 10,10 зворот).

До правовідносин сторін не може бути застосована ч.1 ст. 634 ЦК України стосовно того, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або в інших стандартних нормах, який може бути укладений шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/ неодноразово змінювались самим Банком, зокрема, в період з вересня 2013 року і по квітень 2019 року, тобто Банк мав можливість додати до позовної заяви Витяг з тарифів та Витяг з Умов у будь-якій редакції, у тому числі, що найбільш сприятливі для задоволення позову (а.с.11-26).

Сама по собі роздруківка із сайту Банка не може бути належним доказом підтвердження вказаних обставин, оскільки зазначений доказ повністю залежить від волевиявлення та дій однієї сторони (Банка), яка у будь-який час може вносити і вносить відповідні зміни щодо умов та правил споживчого кредитування.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ст. 81 ч.6 ЦПК України).

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень.

Виходячи з того, що Банк не надав суду належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів на підтвердження про конкретно запропоновані відповідачу Умови та Правила банківських послуг, анкета-заява не містить відомостей про домовленості сторін щодо сплати неустойки у вигляді пені та штрафів за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру, а надані Банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть прийматись як стандартна (типова) форма, що встановлена на підтвердження укладення із відповідачем кредитного договору через те, що достовірно не підтверджують вказаних обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у стягненні неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ст. 549 ч.1, ст. 551 ч.1 ЦК України).

Заява позичальника від 25.09.2013 року не містить умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання, крім того, матеріали справи не містять доказів того, що позичальник ОСОБА_1 ознайомився із Витягом з Тарифів та Витягом з Умов і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанка, а також, що вказані Витяги, на момент отримання відповідачем кредитних коштів, містили умови, зокрема щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема, саме у зазначеному в цих Витягах, що додані Банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування.

Зважаючи на те, що відсутні докази на підтвердження того, що Банк запропонував позичальнику конкретні Умови та Привала банківських послуг, анкета-заява не містить домовленостей сторін про сплату пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть доводи про укладення стандартної (типової) форми договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у позові щодо стягнення неустойки у вигляді пені та штрафів.

(мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу)

Доводи представника Банка у скарзі, що: суд першої інстанції зробив помилковий висновок про відсутність підстав щодо стягнення з відповідача заборгованості за простроченим тілом кредиту в розмірі 2 377,20 гривень, допустивши порушення норм права; укладення між Банком та відповідачем договору підтверджується змістом заяви, в якій зазначається, що відповідач своїм підписом приєднується та зобов`язується виконувати умови, викладені в Умовах і правилах надання банківських послуг, тарифах банку, що складають Договір банківського обслуговування; під час підписання анкети заяви відповідач ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами Банку, щодо умов кредитування, які надавались йому у письмовому вигляді, про що він поставив свій підпис; відсутність підпису позичальника на Умовах та правилах не означає відсутність договірних правовідносин між сторонами та відсутність заборгованості; до матеріалів справи доданий належний та допустимий доказ на підтвердження факту та розміру заборгованості за кредитним договором детальний розрахунок заборгованості по кредиту; - не заслуговують на увагу.

Матеріали справи не містять належних доказів того, що саме із зазначеним Витягом з Тарифів та Витягом з Умов позичальник ОСОБА_1 був ознайомлений і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг Банка.

Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Сама по собі роздруківка із сайту Банка не може бути належним доказом підтвердження вказаних обставин, оскільки зазначений доказ повністю залежить від волевиявлення та дій однієї сторони (Банка), яка у будь-який час може вносити і вносить відповідні зміни щодо умов та правил споживчого кредитування.

Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, неодноразово змінювались самим Банком, зокрема, в період з вересня 2013 року і по березень 2019 року.

Банк не надав суду належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів на підтвердження того, що позичальник ознайомився з Умовами та Правилами банківських послуг, не містить таких доказів і анкета-заява, а надані Банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть прийматись судом як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору із позичальником Банк дотримався вимог, передбачених ч.2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» про повідомлення споживача щодо умов кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які Банк вважав узгодженими.

Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності і призвів би до покладення на слабшу сторону споживача, невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору.

(чи були і ким порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких особа звернулася до суду)

Право Банка на стягнення заборгованості по тілу кредиту у розмірі 781,36 гривень захищено судом першої інстанції шляхом задоволення позову у цій частині.

Оскільки Банк не довів своїх вимог в частині стягнення з відповідача заборгованості за простроченим тілом кредиту та неустойки, відсутні підстави для ствердження про порушення прав або інтересів Банка у цій частині, за захистом яких він звернувся до суду.

(висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції)

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ст. 375 ч.1 ЦІПК України).

Приймаючи до уваги, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, колегія суддів відхиляє апеляційну скаргу, а рішення суду залишає без змін.

СУДОВІ ВИТРАТИ

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ст. 141 ч.1, ч.2 п.п.1-3 ЦПК України).

Колегія суддів відмовляє у задоволенні апеляційної скарги, у зв`язку з чим Банк не має права на відшкодування судових витрат.

ІV. РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

Керуючись ст. ст. 367, 374 ч.1 п.1,2, 375 ч.1, 376 ч.1 п.п.1-4, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника акціонерного товариства Комерційний Банк "Приватбанк" відхилити.

Заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 18 липня 2019 року в частині відмови у позові про стягнення 2 377,20 гривень заборгованості за простроченим тілом кредиту, 6 043,80 гривень пені за прострочене зобов`язання, 1 650 гривень пені за несвоєчасну сплату боргу, штрафів у розмірі 500 гривень та 542,62 гривень залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку, відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, не підлягає.

Повний текст постанови суду апеляційної інстанції складено 12.12.2019 року.

Судді Одеського апеляційного суду Л.Г. Ващенко

Є.С. Сєвєрова

Г.Я. Колесніков