ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

10 грудня 2019 року

м. Харків

справа № 621/3138/18

провадження № 22-ц/818/5011/19

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - судді Піддубного Р.М. (суддя-доповідач),

суддів: Котелевець А.В., Тичкової О.Ю.,

за участю секретаря Кравченко О.О.,

учасники справи:

позивач - Зміївська міська рада Зміївського району Харківської області,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Зміївської міської ради Зміївського району Харківської області на рішення Зміївського районного суду Харківської області від 14 серпня 2019 року, ухвалене у складі судді Бібіка О.В., -

у с т а н о в и в :

У листопаді 2018 року Зміївська міська рада Зміївського району Харківської області звернулась до суду з позовом, в обґрунтування якого зазначила, що на підставі Державного акту серії ЯЕ № 502142 від 07.10.2008 року та Державного акту серії ЯЕ № 502004 від 16.09.2008 року відповідачу ОСОБА_1 на праві власності належать відповідно земельна ділянка площею 0,10 га для будівництва та обслуговування жилого будинку кадастровий № :01:004:0172 та земельна ділянка площею 0,1065 га для ведення особистого селянського господарства кадастровий № :01:004:0173, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Посилаючись на те, що відповідач самовільно захопив частину земель комунальної форми власності - провулку між земельними ділянками АДРЕСА_2 , внаслідок чого його ширина не досягає вказаних у збірному кадастровому плані параметрів (ширина має бути 2,5м.), Зміївська міська рада Зміївського району Харківської області просила зобов`язати ОСОБА_1 повернути до комунальної власності територіальної громади міста Зміїв Зміївської міської ради земельну ділянку (частину пішохідного проходу), розташовану між житловими будинками АДРЕСА_2 з боку будинку АДРЕСА_1 та привести її у придатний для подальшого використання стан шляхом перенесення збудованої ОСОБА_1 огорожі наступним чином: від точки, позначеної на графічному матеріалі аркуш №14 Технічного звіту з геодезичної зйомки огорожі земельних ділянок по АДРЕСА_1 (надалі - графічний матеріал) як Рt4, до точки, позначеної на графічному матеріалі як П5, перенести частину огорожі, обмеженої точками Рt4 та Рt5, на 0,41 м в південно-західному напрямку в бік земельної ділянки кадастровий номер :01:004:0172; від точки, позначеної на графічному матеріалі як Рt6, до точки, позначеної на графічному матеріалі як Рt8, перенести частину огорожі, обмеженої точками Рt6 та Рt8, на 0,42 м в південно- західному напрямку в бік земельної ділянки кадастровий номер :01:004:0172; в точці, позначеній на графічному матеріалі як Pt11, змістити на 0,11 м початок частини огорожі, обмеженої точками Рt11 та Pt12, в північно-східному напрямку від земельної ділянки кадастровий номер :01:004:0173, а в точці, позначеній на графічному матеріалі як Рt12, перенести кінець частини огорожі, обмеженої точками Рt11 та Рt12, на 0,37 м в південно-західному напрямку в бік земельної ділянки кадастровий номер :01:004:0173, після чого перенести частину огорожі, обмежену точками Pt11 та Рt12, таким чином, щоб вона склала пряму лінію між точками, позначеними на графічному матеріалі як Рt11 та Рt12 з урахуванням вказаних вище перенесень.

Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 14 серпня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі Зміївська районна рада Харківської області, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просила рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

В обґрунтування скарги зазначила, що самовільне захоплення відповідачем земельної ділянки комунальної форми власності підтверджується належними доказами, зокрема технічним звітом з геодезичної зйомки огорожі належних відповідачу земельних ділянок, а тому суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення заявленого позову.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія судів дійшла висновку про наявність підстав для її часткового задоволення.

Судовим розглядом встановлено, що на підставі укладеного 15.08.2003 року та посвідченого державним нотаріусом Зміївської державної нотаріальної контори Чернолясовою Т.В. договору купівлі-продажу ОСОБА_1 на праві власності належить житловий будинок АДРЕСА_1 .

На підставі Державного акту серії ЯЕ № 502142 від 07.10.2008 року та Державного акту серії ЯЕ № 502004 від 16.09.2008 року відповідачу ОСОБА_1 на праві власності належать відповідно земельна ділянка площею 0,10 га для будівництва та обслуговування жилого будинку кадастровий № :01:004:0172 та земельна ділянка площею 0,1065 га для ведення особистого селянського господарства кадастровий № :01:004:0173, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено на підставі належних та допустимих доказів факту самовільного використання земель комунальної форми власності, оскільки наданий позивачем технічний звіт отримано з порушенням процесуального законодавства.

Проте повністю погодитись з такими висновками не можна.

Відповідно до ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів у спосіб, визначений законом або договором.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ст. 15 ЦК України).

Згідно зі ст. 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Статтею 212 ЗК України передбачено, що самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду.

Відповідно до ст. 212 ЗК України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду.

У ст. 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» термін «самовільне зайняття земельної ділянки» вживається в такому значенні, як будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з ч.ч. 1, 3 статті 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України).

Як убачається із наданого позивачем на обґрунтування позовних вимог Технічного звіту з геодезичної зйомки огорожі земельних ділянок по АДРЕСА_1 , який було виконано ТОВ «Геодезично-вишукувальний центр» 13.08.2018 року, фактичні межі розташованих за вказаною адресою земельних ділянок не співпадають з межами за відомостями з бази даних Державного земельного кадастру.

Разом з тим, Зміївський відділ Головного управління Держгеокадастру у Харківській області у листі від 05.02.2019 року повідомив відповідача про те, що згідно аналізу картографічних матеріалів Національної кадастрової системи координати поворотних точок земельних ділянок, розташованих по АДРЕСА_1 мають певну похибку, внаслідок чого виникає деяке зміщення цих ділянок відносно реального місця розташування.

З листа сертифікованого інженера-землевпорядника ФОП ОСОБА_2 та інженера-геодезиста ОСОБА_3 від 14.11.19 року вбачається, що згідно архівної копії Зміївської РДА Харківської області кадастрового плану ширина стежки між будинками № 45 та № 47 складає 2,50 м. Встановлено на місцевості, що ширина стежки складає 2,5 м в натурі по всій довжині. Земельна ділянка по АДРЕСА_1 відповідає розмірам в державних актах на право власності на земельну ділянку, координати земельної ділянки співпадають з даними, які зареєстровані у Головному управлінні Держгеокадастру у Харківській області.

У відповіді на звернення ОСОБА_1 ТОВ КСЦ «Гудвіл» повідомило, що розглянувши технічні звіти, видані Фірмою «Промінь» до Державних актів ЯЕ № 502142 від 07.10.2008 року та серії ЯЕ № 502004 від 16.09.2008 року, і матеріали виносу меж земельних ділянок в натурі (на місцевість) встановлено, що межі земельних ділянок кадастровий № :004:0172 та кадастровий № :01:004:0173 по АДРЕСА_1 в частині координат поворотних точок, кутів та лінійних промірів співпадають з огорожею.

Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст.81 ЦПК України).

Частиною 1 статті 103 ЦПК України встановлено, що суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Судом апеляційної інстанції учасникам справи було роз`яснено право заявити клопотання про призначення судової земельно-технічної експертизи, яким сторони не скористались.

Ознаками судових доказів є їх достовірність і достатність. Достовірність доказів - це їх якість, точність і правильність відображення обставин, що входять в предмет доказування. А достатність це сукупність доказів, яка дозволяє вирішити справу.

Зміївською міською радою Харківської області не надано суду достатніх доказів самовільного захоплення відповідачем земельної ділянки комунальної форми власності, а тому відсутні встановлені законом підстави для задоволення заявленого позову.

За таких обставин апеляційна скарга Зміївської міської ради Харківської області підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції слід змінити, виклавши її мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, -

постановив:

Апеляційну скаргу Зміївської міської ради задовольнити частково.

Рішення Зміївського районного суду Харківської області від 14 серпня 2019 року змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 13 грудня 2019 року.

Головуючий Р.М. Піддубний

Судді А.В. Котелевець

О.Ю. Тичкова