Справа № 486/915/18
Провадження № 2/486/41/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2019 року Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

в складі: головуючого судді - Савіна О.І.

при секретарі - Кучмар В.С.

за участю: представника позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Южноукраїнську Миколаївської області цивільну справу позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно,

ВСТАНОВИВ:

16.07.2018 року позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно. Позовні вимоги мотивує тим, що з 28.10.1978 року до 14.01.2014 року перебувала у шлюбі з ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Від шлюбу мають сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Перебуваючи в шлюбі з ОСОБА_4 у 2012 році за спільні кошти придбали кімнату АДРЕСА_1 . Право власності на вказану кімнату було оформлено на ОСОБА_4 , за її письмовою згодою. Після смерті чоловіка єдиним спадкоємцем став їх син ОСОБА_3 , однак вона вважає, що їй має належати 1/2 частка вказаної кімнати АДРЕСА_1 , оскільки вона була придбана в період шлюбу з ОСОБА_4 , а тому є спільною сумісною власністю.

26.02.2019 року позивач звернулась з заявою про уточнення позовних вимог та просить визнати за нею право власності на 1/2 частку 399/1000 часток кімнати АДРЕСА_1 та покласти на відповідача судові витрати (а.с. 90).

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав позовні вимоги з підстав викладених у позовній заяві та просив про задоволення позову.

Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , уклали шлюб 28.10.1978 року, що вбачається з копії свідоцтва про укладення шлюбу виданого Костянтинівською селищною радою Арбузинського району Миколаївської області, актовий запис № 113 (а.с. 3).

Мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 4).

11.07.2012 року, згідно договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Южноукраїнського міського нотаріального округу Дмитрієвою В.В., ОСОБА_4 набув у власність 399/1000 часток квартири АДРЕСА_1 (а.с. 68).

11.07.2012 року ОСОБА_2 надала свою згоду на придбання чоловіком ОСОБА_4 за спільно набуті в період шлюбу грошові кошти, 399/1000 часток квартири АДРЕСА_1 , що вбачається з копії заяви посвідченої приватним нотаріусом Южноукраїнського міського нотаріального округу Дмитрієвою В.В. (а.с.74).

Право власності було зареєстровано в Державному реєстрі правочинів 11.07.2012 року (а.с.69).

09.08.2012 року державну реєстрацію прав зареєстровано Комунальним підприємством Бюро технічної інвентаризації м. Южноукраїнська за №551 кн.31 (а.с. звор.70, 71).

З копії свідоцтва про розірвання шлюбу вбачається, що 14.01.2014 року шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 був розірваний (а.с. 5).

Після розірвання шлюбу у 2014 році, позивач не зверталась до колишнього чоловіка з вимогою про визнання за нею права власності на 1/2 частки 399/1000 часток квартири АДРЕСА_1 .

14.05.2014 року ОСОБА_4 склав заповіт на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , якій заповідав належне йому на праві власності нерухоме майно, а саме 399/1000 часток квартири АДРЕСА_1 (а.с. 67, 61, 62, 64).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер у віці 59 років, про що був складений відповідний актовий запис за № 356 (а.с. 6).

Спадкоємцем за законом є його син ОСОБА_3 , який 27.03.2018 року звернувся до державного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини ( а.с. 7-9).

Згідно довідки (виписки з домової книги про склад сім`ї та реєстрацію) від 20.06.2018 року, в спірній кімнаті АДРЕСА_1 , житловою площею 13.4 кв.м, з 12.10.2012 року до 06.12.2017 року був зареєстрований ОСОБА_4 , та знятий з реєстрації у зв`язку зі смертю (а.с. 13).

За результатами незалежних оцінок вартість кімнати АДРЕСА_1 , складає 43 200 грн. або 2 400 грн./кв.м (а.с. 14).

У встановлений законом термін, з заявою про прийняття спадщини, на підставі якої було заведено спадкову справу, звернувся ОСОБА_3 , який у відповідності до ст. 1261 ЦК України, є спадкоємцем першої черги (а.с. 7, 56-60).

Згідно ч.1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав відповідно до п.1) ч.2 ст. 16 ЦК України, є визнання права.

У відповідності до положень ч.1 ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Статтею 372 ЦК України визначено, що майно, яке є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Відповідно до ч.3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Однак, як встановлено в судовому засіданні, за наявності заповіту складеного спадкодавцем на користь неповнолітньої ОСОБА_6 , спір підлягає вирішенню з урахуванням положень закону про спадкування.

Так, у відповідності до ч.1, ч.4 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу.

За умовами частин 2-4 ст. 1273 ЦК України, фізична особа, цивільна дієздатність якої обмежена, може відмовитися від прийняття спадщини за згодою піклувальника і органу опіки та піклування. Неповнолітня особа віком від чотирнадцяти до вісімнадцяти років може відмовитися від прийняття спадщини за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальника і органу опіки та піклування. Батьки (усиновлювачі), опікун можуть відмовитися від прийняття спадщини, належної малолітній, недієздатній особі, лише з дозволу органу опіки та піклування.

Як слідує з матеріалів спадкової справи № 57/2018 (а.с. 55-71), неповнолітня ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а ні сама, а ні за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальника або органу опіки та піклування, з заявою про відмову від прийняття спадщини не зверталась, а тому, з урахуванням положень ч.4 ст. 1268 ЦК України, вважається такою, що прийняла спадщину в цілому.

З огляду на викладене, з урахуванням вимог закону, судом не вбачається підстав для задоволення позову ОСОБА_2 .. Однак, суд звертає увагу позивача, що вона має право звернутись з позовом в інший спосіб, визначившись з належним колом відповідачів та третіх осіб.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивач понесла документально підтверджені витрати по сплаті судового збору в сумі 704.80 грн. (а.с. 1), однак, у зв`язку з відмовою у задоволенні позову, судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 368, 372, 1268, 1273 ЦК України, ст. 63 СК України, ст.ст. 2-13, 76-81, 141, 259, 263-265, 268, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно, відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду.

У зв`язку з оголошенням в судовому засіданні вступної і резолютивної частини рішення зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Южноукраїнського

міського суду Олександр Іванович Савін

Повний текст рішення складено 13.12.2019 року.