Провадження № 6/522/1449/19
У Х В А Л А

12 грудня 2019 року Приморський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого - судді Чернявської Л.М.,

при секретарі судового засідання Пейкова О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду в м.Одесі подання старшого державного виконавця Першого Приморського відділу державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника фізичної або іншої особи,

В С Т А Н О В И В:

10 грудня 2019 року старший державний виконавець Першого Приморського відділу державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Жорновий П.В. звернувся до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника фізичної або іншої особи. Заявник просить надати дозвіл державному виконавцю Першого Приморського відділу Державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області примусове проникнення до квартири АДРЕСА_1 , на житловій площі якої проживає ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою проведення виконавчих дій, а саме: проведення арешту й опису майна, на яке можливо вернути стягнення.

Заявник мотивує вимоги тим, що у відділі на виконанні знаходиться виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість в розмірі 54 299 гривень 86 коп. Боржник ухиляється від виконання рішення суду, а тому державний виконавець просить надати дозвіл на примусове проникнення до житла.

Дослідивши матеріали подання, перевіривши їх доказами, суд вважає, що подання не підлягає задоволенню, виходячи з наступних обставин.

Як вбачається із наданих суду документів, 17 січня 2019 року Першим Приморським відділом державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 522/25276/16ц, виданого 15.11.2018 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість в розмірі 54 299 (п?ятдесят чотири тисячі двісті дев?яносто дев?ять) гривень 86 коп.

Виходом державного виконавця Першого Приморського відділу державної виконавчої служби м.Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області виявлено, що боржник не має бажання сплачувати борг, про що свідчить акт від 17.09.2019 року, підписаний державним виконавцем. Підписи інших учасників виконавчого провадження та понятих акт не містить.

Проте, суду не надані відомості, що боржник був обізнаний виконавцем про відкриття виконавчого провадження.

Сам факт подання до суду в додатках свого подання, державним виконавцем, постанови про відкриття виконавчого провадження не доводить факт обізнаності боржника про дане провадження.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч.ч.1,5,6 ст.81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Докази, на підставі яких сторони обґрунтовують обставини, на які вони спираються, мають відповідати вимогам, встановленим ст.ст.77-80 ЦПК України належними, допустимими, достатніми та достовірними.

Відповідно до ч.1 ст.89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

До теперішнього часу доказів отримання ОСОБА_1 будь яких викликів про які ідеться мова у поданні державним виконавцем до суду надано не було.

Отже, відсутні докази про обізнаність боржника з наявністю відкритого виконавчого провадження та строками його добровільного виконання, а також вимогою державного виконавця про необхідність явки до державного виконавця. При цьому, саме по собі направлення вимоги не свідчить про її отримання боржником.

Будь-яких належних, допустимих та достатніх доказів того, що ОСОБА_1 вчиняє дії спрямовані на невиконання рішення суду (приховування доходів, майна, зміну місця роботи, перешкоджання в реалізації арештованого майна тощо), державний виконавець не надав та на наявність таких не вказав. Згідно вимог ч.1,3 ст.12 ЦПК України наявність умислу та обставин, які є предметом посилання державного виконавця у поданні про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Обов`язок доказування факту ухилення боржника від виконання зобов`язань, відповідно до вимог ст.81 ЦПК України, покладається в даному випаду на орган державної виконавчої' служби, який звертається до суду із відповідним поданням. Особа, яка має невиконані зобов`язання, не може вважатися винною в ухиленні від їх виконання, поки не буде доведено протилежного.

Відповідно до частини 1 статті 439 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Згідно ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених вищевказаним законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Отже, задоволення подання державного виконавця про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання.

При цьому під ухиленням від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, слід розуміти такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею таких обов`язків.

У зв`язку з цим, з метою всебічного і повного з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин, суду належить з`ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання в повному обсязі або частково.

Однак, при зверненні до суду із поданням державним виконавцем не було надано доказів на підтвердження умисного ухилення боржника від виконання рішення суду, тоді як сам по собі факт невиконання його у встановлений державним виконавцем строк для добровільного виконання покладених на боржника зобов`язань не може бути підставою для примусового проникнення до житла чи іншого володіння боржника.

За положенням законодавства про примусове проникнення до житла може мати місце лише у виключних випадках і повинно використовуватись лише як крайній захід після реалізації всіх можливих та передбачених законом засобів примусового виконання судового рішення, оскільки буде порушувати гарантовані Конституцією права щодо недоторканності житла.

Керуючись ст.ст. 258-260, 439 ЦПК України, суд

постановив:

У задоволенні подання Першого Приморського відділу державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника ОСОБА_1 відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на ухвалу суду подається до апеляційного суду Одеської області через Приморський районний суд міста Одеси протягом п`ятнадцяти днів з дня складення ухвали.

Суддя Л. М. Чернявська