Справа № 567/1183/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 січня 2019 року м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - Венгерчук А.О.

секретар - Клімович О.О.

за участі:

позивача ОСОБА_1

представника позивача адвоката ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням

встановив

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 в якому просить визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право на користування житловим будинком з надвірними будівлями, що розташовані в с.Бродівське вул. Б.Хмельницького,86 Острозького району Рівненської області.

Позовні вимоги мотивує тим, що їй на праві приватної власності належить житловий будинок з надвірними будівлями, що розташовані в с. Бродівське вул. Б.Хмельницького, 86, Острозького району Рівненської області.

У вказаному вище житлі житловому будинку з надвірними будівлями, що розташовані в с. Бродівське вул. Б.Хмельницького, 86, Острозького району Рівненської області, зареєстрований, але не проживає відповідач ОСОБА_3

Договір найму житла житлового будинку з надвірними будівлями, що розташовані в с. Бродівське вул. Б.Хмельницького, 86, Острозького району Рівненської області, між нею та відповідачем ОСОБА_3 не укладався, та у Хорівській сільській раді Острозького району Рівненської області не реєструвався.

Зазначаючи, що реєстрація відповідача ОСОБА_3 створює їй значні незручності, як власнику житла, оскільки, відповідно до п. 6 Положення про порядок призначення житлових субсидій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 1995 р. № 848 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2018 р. № 329), вона позбавлена можливості отримати субсидію за фактом наявності реєстрації відповідача без його проживання, та постійно змушена доводити факт не проживання його у належному їй житлі, просить позов задовольнити.

03.10.2018 ухвалою суду було відкрите спрощене позовне провадження, справа призначена до судового розгляду.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 зазвялені позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав викладених в позовній заяві, просила суд позов задовольнити.

В судовому засіданні представник позивача адвокат ОСОБА_2 позовні вимоги своєї довірительки підтримав в повному обсязі та пояснив, що позивачці на праві приватної власності належить житловий будинок за адресою в с. Бродівське вул. Б.Хмельницького, 86, Острозького району Рівненської області. У вказаному вище житлі зареєстрований, але не проживає ОСОБА_3 Договір найму житла житлового будинку з надвірними будівлями, між позивачкою та відповідачем не укладався, та у Хорівській сільській раді Острозького району Рівненської області не реєструвався. В звязку з вказаним 13 серпня 2018 року його довірителька звернулася до відповідача з письмовою пропозицією до 27 серпня 2018 року знятися з реєстрації із належного їй житла. Водночас відповідач ОСОБА_3 її пропозицію проігнорував, у запропонований нею термін з реєстрації не знявся, а відтак заходи досудового врегулювання даного спору жодного результату не дали, що змушує позивачку предявити даний позов. Реєстрація відповідача у будинку позбавляє його довірительку можливості в повній мірі розпоряджатись своєю власністю та впливає на отримання субсидії щодо відшкодування оплати за комунальні послуги.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, зокрема через оголошення на сайті Острозького районного суду веб-портал судова влади України - http://ost.rv.court.gov.ua/sud1713/, заперечень щодо позову до суду не подав, заяв про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Відповідно до ч.2 ст.131 ЦПК України, у разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів звязку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Відповідно до ч.ч.1, 4 ст.223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Суд, вислухавши позивача, представника позивача адвоката ОСОБА_2, свідків, вивчивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Свідок ОСОБА_4 суду пояснила, що вона є сусідкою сторін по справі та проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1. Пояснила, що знає сторони по справі, відповідач ОСОБА_3 є братом позивачки ОСОБА_1 Відповідача по справі ОСОБА_3 вона останній раз бачила в серпні 2004 року. Зі слів ОСОБА_5 знає, що він поїхав в 2004 році в Російську Федерацію, де зник. В 2004 році, коли останній раз вона бачила ОСОБА_3, то сварок між ним та позивачкою не було. З будинку його ніхто не виганяв. В 2018 році її запрошували представники сільської ради для складення акту обстеження житлового будинку ОСОБА_1 для підтвердження того, що ОСОБА_3 у ньому не проживає з 2004 року.

Свідок ОСОБА_6 суду пояснила, що є сусідкою сторін по справі та проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2. Вказала, що знає сторони по справі, відповідач ОСОБА_3 є братом позивачки ОСОБА_1 Відповідача вона останній раз бачила в серпні 2004 року. Зі слів ОСОБА_5 знає, що він поїхав в 2004 році в Російську Федерацію, де зник. Останній раз вона бачила його в 2004 році, ніяких конфліктів між сторонами по справі не було. З будинку його ніхто не виганяв. В 2018 році вона була присутня при складанні акту обстеження житлового будинку позивачки для підтвердження того, що ОСОБА_3 у ньому не проживає з 2004 року.

Свідок ОСОБА_5 суду пояснила, що є матірю сторін по справі, позивачка є її дочкою, а відповідач сином. Вона проживає в будинку, що розташований в с. Бродівське вул. Б.Хмельницького, 86, Острозького району Рівненської області, будинок належить для її дочки, та в ньому зареєстрований також її син ОСОБА_3, який там не проживає з серпня 2004 року. З часу коли він поїхав на роботу в Російську Федерацію, та з ним був втрачений звязок. Пояснила, що раніше син також їздив на роботу, але завжди підтримував з ними звязок. Після його зникнення, її покійний чоловік, розшукував сина в Російській Федерації, однак так і не знайшов. Вона сама зверталася до поліції з приводу розшуку сина, однак теж безрезультативно. Сина у 2004 році ніхто з будинку не вигяняв, сварок, перешкод для нього ніяких не було.

З досліджених в судовому засіданні письмових доказів судом встановлено наступні обставини.

ОСОБА_1 на праві приватної власності належить житло - житловий будинок з надвірними будівлями, що розташовані в с. Бродівське вул. Б.Хмельницького, 86, Острозького району Рівненської області. Дана обставина підтверджується Рішенням Острозького районного суду Рівненської бласті про визнання право власності на нерухоме майно виданим від 01 грудня 2016 року (а.с.8-10), витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.11), технічним паспортом на садибний жмитловий будинок (а.с.12-14) .

У вказаному вище житлі - житловому будинку з надвірними будівлями, що розташовані в с. Бродівське вул. Б.Хмельницького, 86, Острозького району Рівненської області, зареєстрований, але не проживає з серпня 2004 року відповідач ОСОБА_3, брат позивача, який поїхав на роботу в Російську Федерацію, та з ним був втрачений звязок, про що свідчать витяг з єдиного реєстру досудовх розслідувань № 0000303 від 13.08 2018 р., довідка про склад сімї, або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 1145 видана 13.08.2018 Хорівською сільською радою Острозького району Рівненської області, акт обстеження матеріально-побутових умов сімї № 1146, виданий 13.08.2018 Хорівською сільською радою Острозького району Рівненської області, та акт обстеження матеріально-побутових умов сім'ї № 1292, виданий 03.09.2018 Хорівською сільською радою Острозького району Рівненської області (а.с.15,17,18).

Договір найму житла-житлового будинку з надвірними будівлями, що розташовані в с. Бродівське вул. Б.Хмельницького, 86, Острозького району Рівненської області між позивачем та ОСОБА_3 не укладався, та у виконавчому комітеті Хорівської сільської ради Острозького району Рівненської області не реєструвався, про що свідчить довідка Української сільської ради Острозького району Рівненської області № 1147 від 13.08.2018 (а.с.16).

13.08.2018 позивач звернулася до відповідача ОСОБА_3 з письмовою пропозицією до 27.08.2018 знятися з реєстрації із належного їй житла, про що свідчать - примірник письмової пропозиції від 13.08.2018, фіскальний чек за номером відправлення 722 від 13.08.2018 (а.с.21,22).

В судовому засіданні встановлено, що позивач та відповідач є зареєстрованими за місцем проживання в ІНФОРМАЦІЯ_3, який належить позивачці ОСОБА_1

З пояснень позивача, представника позивача, свідків в судовому засіданні встановлено, що відповідач понад один рік в будинку № 86 по вул. Б.Хмельницького в с. Брордівське Острозького району не проживає. В судовому засіданні встановлено, що договору найму житлового приміщення між сторонами не укладалось.

Відповідно до ст.ст. 76-83 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 6 ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності житловий будинок, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

В той же час, ч. 2 ст. 405 ЦК України визначено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено між ним та власником житла чи законом.

Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться у судовому порядку.

Згідно з положеннями статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 379 ЦК України, житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Відповідно до ч. 1 ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до п. 34 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», оскільки право власності є абсолютним правом, яке включає право володіння, користування та розпорядження майном, якого ніхто не може бути позбавлений, крім випадків, передбачених законом (стаття 41 Конституції України, статті 316 - 319 ЦК), то власник на підставі статті 391 ЦК не може бути визнаний таким, що втратив право користування своїм майном, зокрема жилим приміщенням або виселений із нього, оскільки це не відповідає характеру спірних правовідносин, й такі вимоги регулюються, зокрема, статтями 71, 72,109, 110, 116 ЖК України У зв'язку із цим під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації. Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72,116,156 ЖК України стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 понад один рік без поважних причин не проживає в ІНФОРМАЦІЯ_4, на даний час не є членом сім'ї власника будинку, в спірному будинку не проживає, договору на користування житлом з власницею будинку не укладав і відповідно до ст. 150 ЖК України, ст.405 ЦК України за ним житлове приміщення не зберігається, реєстрація відповідача за місцем проживання у будинку, належному позивачу є перешкодою для розпорядженню нею своїм майном, а тому його слід визнати таким, що втратив право на користування зазначеним житловим приміщенням.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 89, 141, 259, 264-265, 280-282 ЦПК України, ст. ст. 116, 156 ЖК України, ст.ст. 319, 346, 383, 405 ЦК України, суд,

вирішив

позов ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_5, зареєстроване місце проживання ІНФОРМАЦІЯ_6, фактичне місце проживання ІНФОРМАЦІЯ_7, індекс 35840, ІПН НОМЕР_1) до ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_8, зареєстроване місце проживання ІНФОРМАЦІЯ_6, індекс 35840) про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_8, таким, що втратив право на користування житловим будинком з надвірними будівлями, що розташовані в с. Бродівське вул. Б.Хмельницького,86, Острозького району Рівненської області.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 704 ( сімсот чотири ) гривні 40 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Рівненського апеляційного суду через Острозький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 25 січня 2019 року.

Суддя Острозького районного судуОСОБА_7