КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2019 року м. Київ

Унікальний номер справи № 2-н-1599/09

Апеляційне провадження № 22-ц/824/15235/2019

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Левенця Б.Б.

суддів - Ратнікової В.М., Борисової О.В.,

при секретарі судового засідання - Добровольській Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 18 вересня 2019 року, постановлену під головуванням судді Саламон О.Б., по справі за скаргою ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Вахрушевої Ради Миколаївни, -

в с т а н о в и в :

У червні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на дії головного державного виконавця Деснянського РВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві Вахрушевої Р.М., уточнивши яку, просила визнати неправомірними дії державного виконавця щодо відкриття виконавчого провадження ВП №56572226 та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №56572226 від 09 червня 2018 року.

На обґрунтування скарги зазначила, що державний виконавець Вахрушева Р.М. порушила вимоги Закону України «Про виконавче провадження» щодо відкриття виконавчого провадження, а саме відкрила виконавче провадження на підставі виконавчого документа, по якому сплив строк на його пред`явлення до примусового виконання. Так, вказувала, що виконавчий документ уже пред`являвся до виконання, проте, його було повернуто стягувачеві постановою державного виконавця від 16 вересня 2016 року, де зазначено, що він може бути пред`явлений до 16 вересня 2017 року. Таким чином, відкриття виконавчого провадження 09 червня 2018 року є неправомірним, а постанова про відкриття виконавчого провадження є такою, що підлягає скасуванню в судовому порядку (а.с. 1-4, 133-139).

У відзиві на позовну заяву ОСОБА_2 зазначив, що строк пред`явлення виконавчого документа до виконання дотримано, оскільки у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі виконати рішення строк пред`явлення такого документа встановлюється з дня його повернення (а.с. 16-17).

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 18 вересня 2019 року скаргу ОСОБА_1 в частині вимоги про визнання неправомірною бездіяльності головного державного виконавця Деснянського РВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві Вахрушевої Р.М. щодо направлення ОСОБА_1 постанови про відкриття виконавчого провадження №56572226 від 09 червня 2018 року залишено без розгляду. У задоволенні скарги ОСОБА_1 в частині вимог про визнання неправомірними дій головного державного виконавця Деснянського РВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві Вахрушевої Р.М. щодо відкриття виконавчого провадження №56572226 та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження №56572226 від 09 червня 2018 року відмовлено (а.с. 145-147).

Не погодившись з ухвалою районного суду, 15 жовтня 2019 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати ухвалу в частині відмови у визнанні неправомірними дій державного виконавця та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження та ухвалити нове судове рішення про задоволення скарги (а.с. 150-157).

В апеляційній скарзі зазначив, що 29 жовтня 2009 року Деснянським районним судом м. Києва було винесено судовий наказ про стягнення солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_1 на користь ВАТ «Український професійний Банк» за кредитним договором грошові кошти у розмірі 98 179,19 доларів США. 16 вересня 2016 року державним виконавцем був повернутий виконавчий документ стягувачу. 17 листопада 2017 року було замінено стягувача у виконавчому провадженні на ОСОБА_2 , який 08 червня 2018 року пред`явив повторно виконавчий документ до виконання. Таким чином, державним виконавцем було відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого документа, по якому сплив строк на його пред`явлення до примусового виконання.

Відзиви на апеляційну скаргу до суду не надходили.

З огляду на положення ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, проте, були сповіщені належним чином, про що у справі наявні докази. ОСОБА_1 була сповіщена врученням повідомлення її представнику - ОСОБА_3 (а.с. 174-189).

Наведені обставини свідчать, що заявник ОСОБА_1 , яка звернулася до апеляційного суду із скаргою, повідомлена про розгляд справи апеляційним судом і має цікавитись рухом справи в суді апеляційної інстанції за поданою нею скаргою.

Виходячи з положень ст. 13 ЦПК України кожна сторона розпоряджається своїми правами на власний розсуд, у т.ч. правом визначити свою участь в судовому засіданні.

Поряд з цим, Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово наголошував, що національні суди мають організовувати судові провадження таким чином, щоб забезпечити їх ефективність та відсутність затримок (див. рішення ЄСПЛ від 02.12.2010 у справі "Шульга проти України", № 16652/04). При цьому запобігати неналежній і такій, що затягує справу, поведінці сторін у цивільному процесі - завдання саме державних органів (див. рішення ЄСПЛ від 20.01.2011 у справі "Мусієнко проти України", № 26976/06).

Зважаючи на вимоги ч. 9 ст. 128, ч. 5 ст. 130, ст. 131, ч. 2 ст. 372 ЦПК України колегія суддів визнала повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду, судова колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив з того, що строк пред`явлення виконавчого документа до виконання стягувачем не пропущено.

Колегія суддів погодилась з такими висновками суду виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 28 жовтня 2009 року Деснянським районним судом м. Києва було видано судовий наказ №2-н-1599 про стягнення солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_1 на користь ВАТ «Український професійний Банк» за кредитним договором грошові кошти у розмірі 98 179,19 доларів США, 30 грн. витрат за інформаційно-технічне забезпечення, 850,00 грн. витрат в якості судового збору.

Судовий наказ набрав законної сили 18 листопада 2009 року.

Термін пред`явлення до виконання до 19 листопада 2012 року (а.с. 36).

16 вересня 2016 року державним виконавцем Ельбабаєвим Б.Б. органу Деснянського районного відділу ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві винесено постанову про повернення стягувачу виконавчого документа, а саме судового наказу №2-н-1599, виданого Деснянським районним судом м. Києва 28 жовтня 2009 року (а.с. 34).

17 листопада 2017 року ухвалою Деснянського районного суду м. Києва замінено сторону виконавчого провадження з виконання наказу №2-н-1599 - замінено стягувача ВАТ «Український професійний Банк» на ОСОБА_2 (а.с. 38).

08 червня 2018 року новим стягувачем ОСОБА_2 було пред`явлено судовий наказ №2-н-1599 повторно до виконання (а.с. 35, 37).

09 червня 2018 року постановою головного державного виконавця Деснянського РВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Вахрушевої Р.М. відкрито виконавче провадження ВП №56572226 з виконання судового наказу №2-н-1599, виданого Деснянським районним судом м. Києва 28 жовтня 2009 року, та направлено копії постанови ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с. 40).

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

За змістом ч. 1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» (станом на день пред`явлення судового наказу ОСОБА_2 ) виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Згідно з ч. 2 вказаної статті строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними (п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Враховуючи вищезазначене, оскільки 16 вересня 2016 року виконавчий документ було повернуто стягувачеві, строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання строку пред`явлення до виконання встановлюється з дня його повернення. Отже, новий стягувач у виконавчому провадженні ОСОБА_2 пред`явивши 08 червня 2018 року судовий наказ №2-н-1599, виданий Деснянським районним судом м. Києва 28 жовтня 2009 року до виконання, встановлений ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» строк пред`явлення не пропустив.

Таким чином, зважаючи на те, що державний виконавець при відкритті виконавчого провадження діяв у межах та на виконання норм чинного законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Інші доводи апеляційної скарги, які зведені до тлумачення законодавства, на правильність висновків суду першої інстанції щодо дій державного виконавця не впливають.

Згідно з ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 374, 375, 381-382, 384 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 18 вересня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно з моменту прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складання повного судового рішення - 12 грудня 2019 року.

Судді Київського апеляційного суду: Б.Б. Левенець

В.М. Ратнікова

О.В. Борисова