КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2019 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач ОніщукМ.І.,

судді Українець Л.Д., Шебуєва В.А.,

секретар Горбачова І.В.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_5, подану від її імені та в її інтересах адвокатом Слабоусом Євгенієм Анатолійовичем, який діє на підставі договору, на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 13 вересня 2018 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 про захист прав споживача, розірвання договору, повернення суми попередньої оплати, стягнення пені та відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2017 року ОСОБА_5 звернулась до суду з позовом до ФОП ОСОБА_6 про захист прав споживача, розірвання договору, повернення суми попередньої оплати, стягнення пені та відшкодування моральної шкоди посилаючись на те, що відповідач не виконав узяті на себе за договором від 26.06.2017 зобов'язання на поставку продукції. Просила розірвати договір на поставку продукції від 26.06.2017 укладеного між нею та відповідачем, стягнути з відповідача 40 000 грн. як повернення суми попередньої оплати за договором, 74 400 грн. пені та 10 000 грн. відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування заявлених вимог вказувала, що відповідач не виконав узяті на себе зобов'язання за договором, тому укладений договір підлягає розірванню з подальшим відшкодуванням понесених позивачем витрат, стягнення пені за прострочення виконання зобов'язань за договором та відшкодування розміру завданої моральної шкоди, нанесеної у зв'язку із порушенням умов договору.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 13.09.2018 у задоволенні позову відмовлено (а.с. 139-141).

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення позову. Зазначає, що суд в повній мірі не дослідив та не надав належної оцінки доказам наявним у матеріалах справи.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 18.10.2018 відкрито апеляційне провадження та надано учасникам справи строк для подання відзиву на апеляційну скаргу (а.с. 150-151).

29.10.2018 до суду надійшов відзив представника відповідача, в якому він посилається на законність та обгрунтованість рішення та просить залишити його без змін.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 29.10.2018 справу призначено до розгляду на 05.06.2018 (а.с. 175).

В судовому засіданні представник позивача підтримав апеляційну скаргу з викладених в ній підстав та просив її задовольнити.

Представник відповідача проти задоволення апеляційної скарги заперечував за її безпідставністю та необґрунтованістю і просив рішення суду залишити без змін, оскільки воно ухвалене з дотриманням вимог закону.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення учасників справи, які з'явились у судове засідання, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з недоведеності позовних вимог.

Суд апеляційної інстанції вважає ухвалене судом рішення законним і обґрунтованим.

З матеріалів справи вбачається та вірно встановлено судом першої інстанції, що 26.06.2017 між позивачем та відповідачем було укладено договір №26062017/1 (П) (а.с. 7).

Згідно зі статтями 627, 628 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

За договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу (стаття 865 ЦК України).

Статтею 866 ЦК України передбачено, що договір побутового підряду вважається укладеним у належній формі, якщо підрядник видав замовникові квитанцію або інший документ, що підтверджує укладення договору.

Вартість робіт, виконаних за договором побутового підряду, визначається за погодженням сторін, якщо інше не передбачено у встановленому порядку прейскурантами (цінниками), тарифами тощо (стаття 873 ЦК України).

Відповідно до п.1.1 спірного договору замовник доручає, а продавець приймає на себе обов'язок на поставку продукції у відповідності із додатком, який є невід'ємною частиною договору, з передачею цієї продукції у власність замовника.

Пунктом 3.1 договору визначено, що загальна вартість робіт визначається в додатку до даного договору.

Оплата виконується на підставі виставленого продавцем додатку, шляхом перерахування 50% передоплати від суми вартості продукції в момент договору підписання додатку на поставку продукції.

Згідно умов договору вартість продукції складає 56 045 грн., з яких позивачем було сплачено в момент укладення договору 40 000 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

Адресою поставки у відповідності до умов, які містяться в додатку до договору є: АДРЕСА_1, а кінцевим терміном виготовлення 16.08.2017.

Сторони узгодили всі істотні умови укладеного між ними договору та затвердили макет майбутньої продукції. Підписанням даного макету та додатків до договору замовником було підтверджено та встановлено остаточні розміри та комплектацію майбутньої продукції. Виготовлення меблів здійснюється виключно згідно підписаних та узгоджених параметрів вказаних в макеті та додатках до договору.

Під час укладення договору замовника було повідомлено, що ФОП ОСОБА_7 можуть бути надані і додаткові послуги у вигляді установки замовленої продукції згідно з визначеними цінами. Але це не є обов'язком і рішення про замовлення цих послуг може бути прийнято після доставки. Такі послуги могли бути наданими комплексно або частково, про що проінформовано замовника у відповідному прайсі, що не є додатком до договору. Із обсягом додаткових послуг та їх вартості позивач був ознайомлений, про що свідчить його підпис на відповідному переліку послуг.

09.08.2017 представниками ФОП ОСОБА_7 було здійснено доставку виготовленої продукції у відповідності до умов укладеного договору, що не заперечувалось сторонами.

Варто відзначити, що продавець взяв на себе лише обов'язок виготовити, на умовах встановлених договором, та поставити виготовлену продукцію належної якості.

Тож після доставки виготовленої продукції належної якості, у позивача виник обов'язок по проведенню повної оплати за виготовлену та поставлену продукцію. Даного обов'язку позивач не виконав.

Відповідачем не заперечувалось того факту, що після доставки продукції, представники можуть надавати додаткові послуги, пов'язані із встановленням виготовленої та поставленої продукції за ціною, яка повідомляється замовнику під час укладення договору. Проте прямого обов'язку за договором, по установці продукції відповідач не несе, оскільки такого роду договори із замовником не укладаються.

Аналіз спірного договору свідчить, що відповідач взяв на себе лише обов'язок виготовити та поставити узгоджену сторонами продукцію. Після поставки виготовленої продукції, зобов'язання, які на себе взяла сторона відповідача при укладенні договору, окрім гарантійних, та зобов'язань щодо якісних та кількісних показників продукції вважаються виконаними стороною відповідача.

Домовленості щодо установки виготовленої продукції, не охоплюються умовами укладеного 26.06.2017 договору.

Підрядник зобов'язаний до укладення договору побутового підряду надати замовникові необхідну та достовірну інформацію про запропоновані роботи, їх види та особливості, про ціну та форму оплати роботи, а також повідомити замовникові на його прохання інші відомості, що стосуються договору (ст. 868 ЦК України).

Під час розгляду справи в суді першої інстанції, сторони підтвердили, що за вимогою позивача представники відповідача погодилися надати позивачу послуги по встановленню виготовленої продукції, з урахуванням цін, з якими позивач був ознайомлений.

З показів допитаного в судовому засіданні суду першої інстанції свідка ОСОБА_8 убачається, що в день поставки виготовленої продукції 09.08.2017 він разом з іншими працівниками узгодили необхідність установки доставлених меблів. В процесі установки було виявлено, що шафа, яка призначена для розміщення посудомийної машини не може бути встановлена відповідно до узгодженого оригінал-макету, оскільки позивач, після проведення замірів для виготовлення продукції встановив кран, який і заважає встановленню меблів. Повідомив, що за відсутності встановленого позивачем крану, продукція була б встановлена, оскільки вона була виготовлена у відповідності до умов укладеного договору. Зазначив, що зі сторони позивача зауважень щодо якості та/або комплектності продукції претензій не пред'являлося.

У зв'язку із неможливістю встановлення виготовленої продукції, представники відповідача пояснили, що у випадку перенесення позивачем встановленого ним крану, меблі повністю будуть встановлені. Однак в межах спірної ситуації між представниками сторін, було прийнято рішення про демонтаж встановленої продукції. Під час таких дій, сторона позивача ніяких заперечень не виказувала. Також повідомив, що кошти, які позивач повинен був передати на виконання умов договору, сторона позивача в нього забрала.

Вказані обставини підтвердила і сама позивач та інші учасники процесу.

В процесі розгляду справи судом першої інстанції було встановлено, що претензій до якості виготовленої продукції та строків її поставки, станом 09.08.2017 (дату поставки) не було.

Судом також обґрунтовано встановлено, що позивач усунув недоліки, які слугували демонтажу виготовленої та поставленої продукції, та звернувся до відповідача із вимогою про поставку такої продукції.

Матеріалами справи підтверджується, що позивачу двічі листами від 14.08.2017 та від 30.08.2017 року було запропоновано узгодити відповідну дату повторної поставки продукції, яка вже попередньо доставлялась на адресу позивача, та запропоновано сплатити вартість повторної поставки і оплатити вартість послуг по встановленню продукції.

Разом із цим, на момент розгляду справи сторони так і не узгодили між собою спірні питання виконання умов укладеного договору.

Пунктом 3.5 договору визначено, що на момент доставки сума передплати має становити 100%.

Відповідно до ст. 873 ЦК України вартість робіт, виконаних за договором побутового підряду, визначається за погодженням сторін, якщо інше не передбачено у встановленому порядку прейскурантами (цінниками), тарифами тощо.

Робота оплачується замовником після її остаточного передання підрядником. За згодою замовника робота може бути ним оплачена при укладенні договору побутового підряду шляхом видачі авансу або у повному обсязі.

10.11.2017 позивач направив на адресу відповідача повідомлення про односторонню відмову від договору в якій просила повернути суму попередньої оплати.

Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 530 ЦК України визначено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 872 ЦК України якщо підрядником були допущені істотні відступи від умов договору побутового підряду або інші істотні недоліки в роботі, виконаній із матеріалу замовника, він має право вимагати за своїм вибором: 1) виготовлення іншої речі з однорідного матеріалу такої самої якості; 2) розірвання договору та відшкодування збитків.

Частиною 3 ст. 865 ЦК України визначено, що до відносин за договором побутового підряду, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів.

У відповідності до частин 1, 2 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим.

Якщо значну частину обсягу послуги чи робіт (понад сімдесят відсотків загального обсягу) вже було виконано, споживач має право розірвати договір лише стосовно частини послуги або робіт, що залишилася.

Якщо під час виконання робіт (надання послуг) стане очевидним, що їх не буде виконано з вини виконавця згідно з умовами договору, споживач має право призначити виконавцю відповідний строк для усунення недоліків, а в разі невиконання цієї вимоги у визначений строк - розірвати договір і вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення недоліків третій особі за рахунок виконавця.

Проаналізувавши вищевикладене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про те, що передумовою захисту прав споживача, у зв'язку із порушенням укладеного з ним договору є наявність в діях виконавця вини, за якою слідує невиконання або неналежне виконання узятих на себе договором обов'язків.

Зважаючи на те, що відповідач здійснив поставку замовленої продукції в обумовлені договором строки, на прохання позивача приступив та закінчив установку поставленої продукції, неодноразово пропонував провести повторне встановлення, йшов на зустріч покупцю надаючи додаткові гарантії, сприяючи в усуненні наявних на об'єкті замовника недоліків та враховуючи, що продукція не була встановлена не з вини відповідача, була виготовлена та поставлена відповідно до умов укладеного між сторонами договору по кількісним та якісним характеристикам, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги були предметом розгляду в суді першої інстанції висновків суду не спростовують та на законність і обґрунтованість ухваленого рішення не впливають.

Таким чином, при апеляційному розгляді справи порушень норм матеріального і процесуального права, які є підставою для скасування рішення, у справі не виявлено.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду вищевикладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін.

У зв'язку із залишенням апеляційної скарги без задоволення, понесені позивачем судові витрати за подання апеляційної скарги, відшкодуванню не підлягають (ст. 141 ЦПК України).

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5, подану від її імені та в її інтересах адвокатом СлабоусомЄвгенієм Анатолійовичем, який діє на підставі договору - залишити без задоволення.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 13 вересня 2018 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 про захист прав споживача, розірвання договору, повернення суми попередньої оплати, стягнення пені та відшкодування моральної шкоди - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту може бути оскаржена до Верховного суду.

Повний текст постанови складений 30 січня 2019 року.

Суддя-доповідач М.І. Оніщук

Судді Л.Д. Українець

В.А.Шебуєва