Номер провадження 2/243/4011/2019
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

«13» грудня 2019 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

Головуючого судді - Хаустової Т.А.,

за участю: секретаря судового засідання Кобець О.М.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення заборгованості по заробітній платі та інших виплат, -

ВСТАНОВИВ:

02 грудня 2019 року до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області надійшла позовна заява ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення заборгованості по заробітній платі та інших виплат.

03 грудня 2019 року у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення заборгованості по заробітній платі та інших виплат, було відкрито провадження та призначено справу до спрощеного судового розгляду.

Так, відповідно до частини 11 статті 187 ЦПК України, суддя, встановивши, після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

З позовної заяви вбачається, що ОСОБА_2 звернулася до суду з вимогами до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення заборгованості по заробітній платі та інших виплат, серед яких також просить суд стягнути середній заробіток за весь час затримки розрахунку з 18 липня 2017 року по 19 листопада 2019 року у сумі 69047,53 грн.

Відповідно до пункту 1 частини 1 ст. 5 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VІ "Про судовий збір" (у редакції Закону України від 22.05.2015 року № 484-VIII) від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Відповідно до п.п. 3.9 Інструкції зі статистики заробітної плати, яка затверджена наказом Держкомстату від 13.01.2004 року № 5, суми, нараховані працівникам за час затримки розрахунку при звільненні не належать до фонду оплати праці.

Тобто, відповідно до пункту 1 частини 1 ст. 5 Закону України від 08 липня 2011 року №3674-VІ "Про судовий збір" (у редакції Закону України від 22.05.2015 року № 484-VIII) позивач звільнений від сплати судового збору лише щодо його позовних вимог про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за невикористану відпустку, допомоги при скороченні.

Як зазначив Верховний Суд України в Постанові від 30 листопада 2016 року у справі № 6-1121цс16 щодо неоднакового застосування судом касаційної інстанції пункту 1 частини 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", стягнення заробітної плати, про що зазначається в пункті 1 частини 1 ст. 5 Закону України від 08.07.2011 року № 3674-VI "Про судовий збір", не є тотожнім стягненню середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Відповідно до частини 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Тобто, у справах про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку позивачі від сплати судового збору не звільняються.

Отже, з позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку позивач від сплати судового збору не звільнений.

Позовна заява ОСОБА_2 має наступні недоліки:

- не сплачено судовий збір за позовні вимоги щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку з 18 липня 2017 року по 19 листопада 2019 року у сумі 69047,53 грн.

Судовий збір збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом.

Кошти судового збору спрямовуються на забезпечення здійснення правосуддя.

Відповідно до пункту 2 частини 1 ст. 4 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» з позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, справляється судовий збір 1 % ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду.

Згідно статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» від 23 листопада 2018 року № 2629-VIII, розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи на 01 січня 2019 року складає 1921,00 грн.

Заявник не входить до категорії осіб, які звільняються від сплати судового збору.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом України «Про судовий збір».

Відповідно до статті 1 цього Закону судовим збором є збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Згідно із частиною першою статті 3 та статтею 4 Кодексу законів про працю України трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, регулюються законодавством про працю, яке складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.

Пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях.

До такого висновку дійшов Верховний Суд у Постанові від 30 січня 2019 року, справа № 910/4518/16.

Тобто, у справах про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, позивачі від сплати судового збору не звільняються.

Враховуючи встановлений законом обов`язок сплатити судовий збір та відсутність у ОСОБА_2 пільг щодо його сплати, та підстав для відстрочення сплати судового збору, можна зробити висновок про те, що належний баланс між інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справи та інтересами позивача стосовно можливості звернення до суду, за умови виконання вимог закону щодо оплати позовної заяви судовим збором, у даній справі дотримано.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України і статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику ЄСПЛ як джерело права.

У пункті 55 рішення у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland») від 19 червня 2001 року ЄСПЛ підкреслив, що обмеження, накладене на доступ до суду, буде несумісним із пунктом 1 статті 6 Конвенції, якщо воно не переслідує законної мети або коли не існує розумної пропорційності між застосованими засобами та законністю цілі, якої прагнуть досягти.

ЄСПЛ також вказав, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (Рішення ЄСПЛ у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland») від 19 червня 2001 року, пункт 59). Вимога про сплату державного мита є стримуючою мірою для потенційних позивачів від пред`явлення безрозсудних і необґрунтованих позовів.

Порядок звернення до суду за судовим захистом урегульований Цивільним процесуальним кодексом України. Подання позовної заяви має відбуватись з дотриманням певних умов. Вимоги до форми та змісту позовної заяви встановлені статтею 175 ЦПК України.

Наслідком недотримання зазначеної умови є залишення позовної заяви без руху, а у разі, якщо цей недолік не буде усунуто у строк, установлений судом, - визнання заяви неподаною та її повернення позивачеві (стаття 185 ЦПК України).

Відповідно до частини 11 статті 187 ЦПК України, суддя, встановивши, після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Відповідно до частини 12 статті 187 ЦПК України, якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, суд продовжує розгляд справи, про що постановляє ухвалу не пізніше наступного дня з дня отримання інформації про усунення недоліків.

Відповідно до ч. 13 ст. 187 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява залишається без розгляду.

Таким чином, ОСОБА_2 потрібно усунути зазначені недоліки, а саме сплатити судовий збір у розмірі 768,40 грн. за позовні вимоги щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку, протягом п`яти днів з дня отримання ухвали суду, інакше позовна заява ОСОБА_2 в частині позовних вимог про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку, у відповідності до ч. 13 ст. 187 ЦПК України, буде залишена без розгляду.

Надати позивачу реквізити для зарахування надходжень до державного бюджету коштів за ККД 22030001 «Судовий збір», а саме: отримувач Слов`янське УК/ м.Слов`янськ/ 22030101, Код , Банк отримувача Казначейство України (ЕАП), р/р НОМЕР_1 .

Згідно викладеного, керуючись ст. ст. 185, 187, 258-261, 263 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення заборгованості по заробітній платі та інших виплат в частині позовних вимог про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку - залишити без руху, про що повідомити позивача, надавши позивачеві для усунення недоліків строк терміном 5 (п`яти) днів з часу отримання цієї ухвали.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Ухвала постановлена та підписана в нарадчій кімнаті в одному екземплярі.

Повне судове рішення складено 13 грудня 2019 року.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду Т.А. Хаустова