Провадження № 4-с/317/22/2019
Справа № 2-19/11
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2019 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького районного суду Запорізької області Мінгазов Р.В. розглянувши матеріали скарги ОСОБА_1 , на рішення та дії Запорізького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області,

ВСТАНОВИВ:

12 грудня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Запорізького районного суду Запорізької області зі скаргою на дії Запорізького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області в якій просить: скасувати постанову від 20.08.2019 р. ВП № 59331303 про скасування процесуального документу, виданого Запорізьким РВ ДВС ГТУЮ у Запорізькій області; скасувати постанову від 20.08.2019 р. ВП № 59303585 про скасування процесуального документу, виданого Запорізьким РВ ДВС ГТУЮ у Запорізькій області; зобов`язати Запорізький РВ ДВС ГТУЮ у Запорізькій області прийняти виконавчий лист № 2-19/11, №/п 2-во/317/29/18, № 138 виданий 27.03.2019 р. до виконання та відкрити виконавче провадження; зобов`язати Запорізький РВ ДВС ГТУЮ у Запорізькій області прийняти виконавчий лист № 2-19/11, №/п 2-во/317/29/18, № 139 виданий 27.03.2019 р. до виконання та відкрити виконавче провадження.

При вирішені питання щодо можливості прийняття скарги ОСОБА_1 до розгляду, встановлено наступне.

Відповідно до ст.477 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно ч.1 ст.448 ЦПК України, скарга подається до суду, який розглянув справу, як суд першої інстанції.

Відповідно до п. «а» ч.1 ст.449 ЦПК України, скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав або свобод.

Заявником до скарги додано клопотання про поновлення пропущеного строку на оскарження з додатками.

Так, у вказаному клопотанні заявник ОСОБА_1 просить суд поновити йому строк на оскарження рішення та бездіяльності посадових осіб Запорізького РВ ДВС, оскільки вважає, що строк пропущений з поважних причин.

В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що оскаржувані постанови Запорізьким РВ ДВС ГТУЮ у Запорізькій області він отримав 03.09.2019 р. за допомогою засобів поштового зв`язку, та 06.09.2019 р. звернувся зі скаргою на дії державної виконавчої служби до суду. Однак його скарга ухвалою суду була залишена без руху та повернута скаржнику. Вдруге він звернувся до суду зі скаргою 30.09.2019 р., та 28.10.2019 р. однак вказані скарги також були залишені без розгляду. У зв`язку з чим просить суд поновити йому строк для звернення до суду із скаргою.

Згідно ч.2 ст.448 ЦПК України, пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлений судом.

Постановами начальника Запорізького РВ ДВС ГТУЮ у Запорізькій області Брєй О.В. від 20.08.2019 р. ВП № 59303585 та ВП № 59331303 скасовано постанови про відкриття виконавчого провадження від 11.06.2019 р. винесені виконавцями ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Як вбачається з клопотання про поновлення строку оскарження дій державного виконавця, заявник зазначає, що 03.09.2019 року він отримав вказані постанови засобами поштового зв`язку.

Згідно ст.120 ЦПК України, строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

Відповідно до ст.122 ЦПК України, строки, встановлені законом або судом, обчислюються роками, місяцями і днями, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.

Згідно ст.123 ЦПК України, перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язаний його початок.

Таким чином, враховуючи, що скаржник дізнався про винесення начальником Запорізького РВ ДВП вказаних постанов 03.09.2019 року, строк, передбачений п. «а» ч.1 ст.449 ЦПК України, останнім днем звернення до суду зі скаргою є 13.09.2019 року, а тому скаржник, звернувшись 12.12.2019 року до Запорізького районного Запорізької області зі скаргою на дії державного виконавця щодо винесення вказаних постанов пропустив строк такого звернення.

Відповідно до ч.1 ст.127 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

При вирішенні питання про поновлення ОСОБА_1 строку на звернення до суду зі скаргою на дії Запорізького РВ ДВС було встановлено, що ухвалою судді Запорізького районного суду Запорізької області від 09.10.2019 р. скаргу ОСОБА_1 на рішення та дії Запорізького РВ ДВС ГТУЮ у Запорізькій області залишено без руху, через те, що ним пропущено строк для звернення до суду та не подано відповідного клопотання про його поновлення.

Ухвалою судді Запорізького районного суду Запорізької області від 31.10.2019 р. скаргу ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто заявнику.

Таким чином встановлено, що ОСОБА_1 реалізував своє право на звернення до суду зі скаргою на дії та бездіяльність Запорізького РВ ДВС, однак не виконав вимоги про залишення скарги без руху в наслідок чого його скаргу було залишено без розгляду.

З огляду на вищевикладене зазначені скаржником обставини, не є поважними причинами пропуску більш ніж три місяці процесуального строку звернення до суду зі скаргою на дії державного виконавця, в зв`язку з чим суддя не знаходить підстав для його поновлення.

Згідно ст.8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Відповідно до ст.9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ч.4 ст.10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

Згідно прецедентної практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

У рішеннях ЄСПЛ, постановлених за результатами розгляду справ «Осман проти Сполученого королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року, зазначено, що право на суд не є абсолютним; воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує врегулювання з боку держави.

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Устименко проти України» судом було наголошено на тому, що безпідставне поновлення процесуальних строків судом є протиправним, порушує принцип юридичної визначеності та право на справедливий суд (ст.6 Конвенції ООН «Про захист прав людини та основоположних свобод»).

Відповідно до ч.7 ст.127 ЦПК України, про відмову у поновленні або продовженні процесуального строку суд постановляє ухвалу, яка не пізніше наступного дня з дня її постановлення надсилається особі, яка звернулася із відповідною заявою.

Згідно ст.126 ЦПК України, право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи, що скаржником ОСОБА_1 пропущено строк звернення до суду зі скаргою на дії Запорізького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, без поважних причин та його клопотання про поновлення такого строку задоволенню не підлягає, суддя вважає за необхідне скаргу ОСОБА_1 залишити без розгляду.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.8, 9 Конституції України, ст.ст.10, 120, 122, 123, 126, 127, 257, 260, 448, 449 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку для звернення до суду зі скаргою на рішення та дії Запорізького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області - відмовити.

Скаргу ОСОБА_1 , на рішення та дії Запорізького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її отримання шляхом подачі апеляційної скарги.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Р.В. Мінгазов