Справа № 182/5048/19
Провадження № 2/0182/3629/2019
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.12.2019 року м. Нікополь

Суддя Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області Рибакова В.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця», третя особа Структурний підрозділ «Нікопольське моторвагонне депо» Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця», про поновлення строку звернення до суду, визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суми заробітку за знаходження на лікарняному листі, середнього заробітку за затримку повного розрахунку, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з первісною позовною заявою до Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця», третя особа Структурний підрозділ «Нікопольське моторвагонне депо» Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» про поновлення строку звернення до суду, визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди, стягнення компенсації.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу передано у провадження судді Рибакової В.В.

Ухвалою судді від 23.08.2019 року зазначена позовна заява була залишена без руху, оскільки подана з порушенням п.п.2,8 ч.3 ст.175, ч.4 ст.177 ЦПК України, а саме:

- слід зазначити повне найменування відповідача та третьої особи;

- не зазначено ідентифікаційний код юридичних осіб (відповідача та третьої особи) в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України;

- не зазначено про наявність у позивача або іншої особи оригіналів письмових доказів, копії яких додано до заяви;

- у прохальній частині позову позивач просить звільнити його від витрат по справі. Пунктом 1 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі. Тому, враховуючи зазначену норму права, позивач звільнений від сплати судового збору за вимоги позовної заяви щодо поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення компенсації за відпустку. Проте позивач не звільнений від сплати судового збору за позовну вимогу щодо стягнення моральної шкоди. У відповідності до висновків, викладених у Постанові Верховного Суду від 28.11.2018 року по справі № 761/11472/15-ц, позовна вимога про відшкодування моральної шкоди є майновою вимогою, оскільки відшкодування моральної шкоди визначено сумою грошових коштів. Заявлена позивачем вимога про стягнення моральної шкоди виражена у грошовому вимірі у розмірі 10000 грн., а тому є майновою вимогою. Згідно ч.2 ст.8 Закону України «Про судовий збір», суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті. Жодних доказів щодо підстав звільнення від сплати судового збору позивачем не надано. Враховуючи викладене, позивачу у відповідності до вимог ст.4 Закону України «Про судовий збір» слід сплатити судовий збір за позовну вимогу щодо стягнення моральної шкоди у сумі 768 грн. 40 коп.

Недоліки слід було усунути з урахуванням вимог ч.1 ст.177 ЦПК України.

05.09.2019 року на виконання вимог ухвали судді від 23.08.2019 року до суду надійшла позовна заява (уточнена) з додатками.

В первісному позові позивачем було заявлено наступні вимоги: поновити строк звернення до суду; поновити позивача на роботі, визнавши наказ відповідача про припинення трудового договору незаконним та скасування наказу; стягнути середній заробіток за період вимушеного прогулу; стягнути моральну шкоду; стягнути компенсацію за 5 днів неоплачених по лікарняному листу (відпустки).

В уточненій позовній заяві позивач зазначив про виключення вимоги щодо стягнення моральної шкоди, однак зазначив ще одну нову вимогу майнового характеру, а саме позивач просить стягнути з відповідача суму заробітку за знаходження на лікарняному листі (компенсацію за 6 днів неоплачених по лікарняному листу (відпустки) та середній заробіток за затримку повного розрахунку.

Враховуючи, що всупереч вимог Закону України «Про судовий збір» позивачем не було сплачено судовий збір ще за одну нову вимогу майнового характеру щодо стягнення середнього заробітку за затримку повного розрахунку, ухвалою суду від 24.09.2019 року позовну заяву ОСОБА_1 вирішено вважати неподаною та повернуто позивачу.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 20.11.2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, ухвалу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24.09.2019 року скасовано та направлено матеріал за позовом ОСОБА_1 до Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця», третя особа Структурний підрозділ «Нікопольське моторвагонне депо» Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» про поновлення строку звернення до суду, визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди, стягнення компенсації до суду першої інстанції для вирішення питання відповідно до вимог ЦПК України.

У вказаній постанові зазначено, що заява вважається неподаною і повертається позивачеві виключно у випадку, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, чого у даній справі встановлено не було, адже позовна заява ОСОБА_1 в частині позовних вимог про стягнення середнього заробітку за період перебування на лікарняному з 17.06.2019 року по 22.06.2019 року та середнього заробітку за затримку повного розрахунку, не залишалася судом без руху, а тому її повернення є передчасним.

Враховуючи викладене, уточнена позовна заява ОСОБА_1 до Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця», третя особа Структурний підрозділ «Нікопольське моторвагонне депо» Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця», про поновлення строку звернення до суду, визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суми заробітку за знаходження на лікарняному листі, середнього заробітку за затримку повного розрахунку підлягає залишенню без руху, оскільки подана з порушенням ч.4 ст.177 ЦПК України, а саме:

- Пунктом 1 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі. Тому, враховуючи зазначену норму права, позивач звільнений від сплати судового збору за вимоги позовної заяви щодо поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення компенсації за відпустку. Проте позивач не звільнений від сплати судового збору за позовну вимогу щодо стягнення середнього заробітку за затримку повного розрахунку. У відповідності до висновків, викладених у Постанові Верховного Суду від 30.01.2019 року по справі № 910/4518/16, за змістом приписів статей 94, 116, 117 Кодексу законів про працю України та статей 1, 2 Закону України від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР «Про оплату праці» середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, спрямованим на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на отримання яких працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій), який нараховується у розмірі середнього заробітку та не входить до структури заробітної плати. Пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях. Згідно ч.4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до ст.4 Закону України «Про судовий збір», розмір судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою складає 1% ціни позову але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (768 грн. 40 коп.) та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (9605,00 грн.). Враховуючи викладене, позивачу у відповідності до вимог ст.4 Закону України «Про судовий збір» слід сплатити судовий збір за позовну вимогу майнового характеру щодо стягнення середнього заробітку за затримку повного розрахунку у сумі 768 грн. 40 коп.

Відповідно до ст.185 ЦПК України позовна заява, подана без додержання вимог, викладених у ст.ст. 175,177 ЦПК України, підлягає залишенню без руху з наданням позивачу строку для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Керуючись ст.ст. 175,177,185,260 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця», третя особа Структурний підрозділ «Нікопольське моторвагонне депо» Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця», про поновлення строку звернення до суду, визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суми заробітку за знаходження на лікарняному листі, середнього заробітку за затримку повного розрахунку - залишити без руху.

Надати позивачу десятиденний строк з дня вручення ухвали для усунення вищевказаних недоліків.

У випадку не усунення вказаних недоліків заяву вважати не поданою і повернути її позивачу з усіма доданими документами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: В. В. Рибакова