КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 370/999/16-ц Головуючий у 1-й інст. - Мазка Н.Б.
Апеляційне провадження № 22-ц/824/1983/2019 Доповідач - Рубан С.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2019 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Рубан С.М.

суддів Желепа О.В., Іванченко М.М.

при секретарі Клець О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Капмані - Буд» - ОСОБА_1 на рішення Макарівського районного суду Київської області від 26 вересня 2017 року, ухвалене у складі судді Мазка Н.Б. в приміщенні Макарівського районного суду Київської області у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Капмані - Буд», треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «БВС Контакт», Товариство з обмеженою відповідальністю «Віннер Імпортс Україна ЛТД», про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В :

У травні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Капмані - Буд», треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «БВС Контакт», Товариство з обмеженою відповідальністю «Віннер Імпортс ЛТД» про стягнення заборгованості за договором підряду.

Посилається на те, що 23 лютого 2012 року між ТОВ «БВС Контакт» та ТОВ «Промет», правонаступником якого є ТОВ «Капмані Буд», укладено договір підряду на виконання будівельно-монтажних робіт. Замовником виконано умови договору та перераховано відповідачу 1 275 677 грн., проте останній свої зобов'язання за договором не виконав. 28 квітня 2016 року між ТОВ «БВС Контакт» та ОСОБА_2 укладено договір відступлення права вимоги за умовами якого ТОВ «БВС Контакт» передало, а ОСОБА_2 прийняв усі права вимоги на умовах, які існують на момент укладення цього договору, за вищевказаним договором підряду на виконання будівельно-монтажних робіт від 23 лютого 2012 року та договору про внесення змін до договору підряду на виконання будівельно-монтажних робіт від 23 лютого 2012 року.

З урахуванням уточнених позовних вимог, ОСОБА_2 просив стягнути з ТОВ «Капмані - Буд» заборгованість з урахуванням індексу інфляції у розмірі 2 663 613,50 грн., пеню - 393 061,68 грн., три проценти річних - 188 310,90 грн.

Рішенням Макарівського районного суду Київської області від 26 вересня 2017 року позов задоволено частково. Стягнуто з ТОВ «Капмані - Буд» на користь ОСОБА_2 загальну заборгованість з урахуванням індексу інфляції у розмірі 2 663 613,50 грн., пеню - 279 565,49 грн., три проценти річних - 188 310,90 грн., разом - 3 244 986,06 грн.; 6 890 грн. судового збору, 44 525 грн. витрат на правову допомогу. У задоволенні решти позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Капмані - Буд» - ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність, необґрунтованість, неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Посилається на те, що за умовами договору підряду, укладеного між ТОВ «БВС Контакт» та ТОВ «Кампані - Буд», ТОВ «БВС Контакт» зобов'язаний був здійснити авансовий платіж у розмірі 50% від вартості договору впродовж 5 банківських днів з моменту його підписання. Всупереч умовам договору, ТОВ «БВС Контакт» перерахувало кошти на рахунок підрядника лише 28.03.2012 року, що є порушенням умов договору зі сторони замовника та призвело до неможливості виконання умов договору підрядником. Підрядник приступає до виконання робіт лише після отримання від замовника часткової сплати робіт, отримання вихідних даних та проектно - кошторисної документації щодо засобів та обсягу проведення робіт. Проте, будь - яких доказів, які б свідчили про передачу цих документів підряднику позивачем до суду не надано, що свідчить про те, що підрядник не міг приступити до виконання робіт з вини замовника. Крім того, під час строку дії договору ні замовник (ТОВ «БВС Контакт»), ні позивач ОСОБА_2 не виявили належної зацікавленості у його виконанні, із запитами або вимогами щодо виконання робіт у повному обсязі до ТОВ «Промет» (ТОВ «Капмані - Буд») не зверталися, вихідні дані підряднику не надавали. Суд при задоволенні позовних вимог дійшов невірного висновку про стягнення штрафних санкцій. Твердження позивача про те, що підрядник ТОВ «Промет» не виконало своє зобов'язання за договором підряду необґрунтоване, оскільки замовник «БВС Контакт» порушило своє зобов'язання щодо оплати підрядних робіт. Судом не взято до уваги, що відповідно до вимог статей 849,852 ЦК України замовник має право на відшкодування збитків, а не на стягнення заборгованості. Проте, позивачем не надано доказів на підтвердження завдання йому збитків відповідачем невиконанням умов договору підряду та ухилення підрядника від виконання умов договору. Вимога позивача щодо стягнення інфляційних витрат та 3% річних неправомірна, оскільки стягнення з відповідача суми попередньої оплати за договором не є наслідком порушення ним грошових зобов'язань, так як за своєю суттю обов'язок щодо повернення грошових коштів отриманих як аванс не можна розцінювати як грошове зобов'язання в розумінні ст.625 ЦК України.

Вказана апеляційна скарга вже була предметом апеляційного розгляду.

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 06 грудня 2017 року апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Капмані - Буд» - задоволено, рішення Макарівського районного суду Київської області від 26 вересня 2017 року - скасовано та ухвалено нове, яким в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 серпня 2018 року касаційну скаргу ОСОБА_2 - задоволено частково, рішення Апеляційного суду Київської області від 06 грудня 2017 року - скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав апеляційну скаргу з підстав викладених в апеляційній скарзі.

Позивач та його представник заперечили проти задоволення апеляційної скарги. Посилаються на те, що відповідач не мав на меті виконувати роботи, передбачені договором, оскільки навіть не уклав відповідного договору з ПАТ «АЕС «Київобленерго». У зв'язку з тим, що відповідачем не було виконано будівельно - монтажні роботи, сторони не підписували акту приймання -передачі робіт на підставі акту державної або технічної комісії про прийняття в експлуатацію завершених закінчених будівництвом об'єктів електричних мереж, як це передбачено п.4.4.2 Договору. Доводи відповідача про порушення строків оплати за роботи безпідставні, оскільки умовами договору не передбачено взаємозв'язку між строком оплати та строком виконання робіт. Крім того, відповідач не звертався до позивача ані з претензіями, ані з будь-якими іншими листами щодо порушення строків оплати. Відповідач не був позбавлений можливості звернутися до ТОВ «БВС Контакт» з метою надання документів чи будь - яких даних, яких на його думку, йому не вистачало для виконання робіт чи повідомити про необхідність усунення обставин, що перешкоджають виконанню таких робіт. Крім того, необґрунтовані доводи відповідача про невірне стягнення штрафних санкцій, оскільки судом вірно здійснено їх нарахування. Відповідач отримав кошти на виконання будівельно - монтажних робіт, передбачених умовами договору, проте роботи не виконав та порушив виконання грошового зобов'язання. Доводи відповідача про неналежність оформлення претензії ТОВ «БВС Контакт», яка була направлена на адресу ТОВ «Промет» про погашення заборгованості у сумі 1 789 056,51 грн. необґрунтовані, оскільки в самій претензії чітко зазначені банківські реквізити саме Замовника, а ТОВ «Промет» розумів той факт, що роботи передбачені договором не виконано і кошти не повернуті. Жодних дій, спрямованих на повернення грошових коштів відповідачем не було вчинено. Доводи відповідача, що договір про відступлення права вимоги фіктивний є лише надуманою суб'єктивною думкою представника відповідача.

Представник третьої особи заперечив проти задоволення апеляційної скарги. Посилається на те, що основним предметом договору було забезпечення ТОВ «БВС Контакт» підключенням до підстанції. Однак, на даний момент підключення не відбулося, не було жодного акта виконаних робіт та повідомлення про хід цих робіт. Таким чином, відповідач зобов'язання за договором не виконав та отримані кошти не повернув.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, дійшла наступного висновку.

У травні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог просив стягнути з ТОВ «Капмані Буд» заборгованість з урахуванням індексу інфляції у розмірі 2 663 613,50 грн., пеню - 393 061,68 грн., три проценти річних - 188 310,90 грн.

Посилається на те, що 23 лютого 2012 року між ТОВ «БВС Контакт» та ТОВ «Промет», правонаступником якого є ТОВ «Капмані Буд», укладено договір підряду на виконання будівельно-монтажних робіт. Замовником виконано умови договору та перераховано відповідачу 1 275 677 грн., проте останній свої зобов'язання за договором не виконав. 28 квітня 2016 року між ТОВ «БВС Контакт» та ОСОБА_2 укладено договір відступлення права вимоги за умовами якого ТОВ «БВС Контакт» передало, а ОСОБА_2 прийняв усі права вимоги на умовах, які існують на момент укладення цього договору, за вищевказаним договором підряду на виконання будівельно-монтажних робіт від 23 лютого 2012 року та договору про внесення змін до договору підряду на виконання будівельно-монтажних робіт від 23 лютого 2012 року.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач в односторонньому порядку порушив взяті на себе зобов'язання, не виконав роботи, передбачені договором, тобто прострочив виконання грошового зобов'язання. Позивач направляв відповідачу претензію з вимогою про повернення коштів. Відповідач безпідставно набув грошові кошти у розмірі 1 275 677 грн., тому в силу вимог статті 1212 ЦК України зобов'язаний їх повернути позивачу з урахуванням індексу інфляції, а також сплатити пеню і три проценти річних.

Колегія суддів не в повній мірі погоджується з висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Виходячи з положень статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання:

1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;

3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;

4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин;

5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити;

6) як розподілити між сторонами судові витрати;

7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;

8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову (стаття 264 ЦПК України).

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що 23 лютого 2012 року між ТОВ «БВС Контакт» і ТОВ «Промет», правонаступником якого є ТОВ «Капмані - Буд», укладено договір підряду на виконання будівельно-монтажних робіт.

ТОВ «Кампані - Буд» змінило назву на ТОВ «Атлант - Інженіринг».

Відповідно до пункту 1.1 договору підряду замовник доручає, а підрядник виконує будівельно-монтажні роботи з реконструкції ПС 110/10кВ ВеликаОлександрівка у Бориспільському районі Київської області, для забезпечення приєднання замовника до електричних мереж відповідно до вимог Публічного акціонерного товариства «АЕС Київобленерго», що визначені договорами про надання послуг з приєднання до електричних мереж.

Згідно пункту 1.2 договору підряду підрядник виконує всі роботи своїми ресурсами, матеріалами, засобами і устаткуванням, на свій ризик та за рахунок замовника.

Загальна вартість (договірна ціна) робіт, які підлягають виконанню підрядником складає 1 442 708,33 грн., крім того ПДВ - 288 541,67 грн., а всього - 1 731 250 грн.з ПДВ. (пункт 2.1 договору підряду).

Пунктами 4.1, 4.1.1 договору підряду визначено, що приймання-передача закінчених робіт проводиться згідно з діючими нормами та правилами відповідно до умов цього договору. Будівельно-монтажні роботи за пунктом 1.1 договору вважаються виконаними з моменту підписання відповідного акта державною або технічною комісією про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів електричних мереж, про що невідкладно повідомляються замовники підрядником.

Передача закінчених будівельно-монтажних робіт за пунктом 1.1 договору підрядником та приймання їх замовником оформлюється між сторонами актом приймання-передачі робіт на підставі акту державної або технічної комісії про прийняття в експлуатацію завершених закінчених будівництвом об'єктів електричних мереж (пункт 4.4.2 договору підряду).

Пунктом 9.1 договору підряду визначено, що строк виконання будівельно-монтажних робіт за пунктом 1.1 договору становить 60 календарних днів.

На виконання умов договору підряду ТОВ «БВС Контакт» здійснило оплатув розмірі 410 052 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 17 травня 2012 року, у розмірі 94 625 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 15 травня 2012 року, у розмірі 771 000 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 28 березня 2012 року.

Взяті на себе зобов'язання, передбачені пунктом 1.1 договору підряду відповідач не виконав.

09 квітня 2014 року ТОВ «БВС Контакт» на адресу ТОВ «Промет» засобами поштового зв'язку направлено претензію про погашення заборгованості у розмірі 1 789 056,51 грн.

22 квітня 2015 року між ТОВ «БВС Контакт» та ТОВ «Промет» укладено договір про внесення змін до договору підряду на виконання будівельно-монтажних робіт від 23 лютого 2012 року, яким сторони дійшли згоди доповнити розділ 10 «Термін дії Договору» пунктом 10.3 наступного змісту, зокрема, встановили строк позовної давності за цим договором у шість років.

28 квітня 2016 року між ТОВ «БВС Контакт» та ОСОБА_2 укладено договір про відступлення права вимоги, за змістом якого останній прийняв права вимоги на умовах, які існують на момент укладення цього договору, за договором підряду на виконання будівельно-монтажних робіт від 23 лютого 2012 року та договору про внесення змін до договору підряду на виконання будівельно-монтажних робіт, укладеним 22 квітня 2015 року.

Відповідно до вимог пункту 2.2 вказаного вище договору на момент укладення відступлення права вимоги, основна сума заборгованостіТОВ «Промет» складає 1 275 677 грн. не включаючи всі можливі донарахування згідно з договором та ЦК України (штрафні санкції, пеня, три відсотки річних, індекс інфляції, подвійна облікова ставка Національного банку України тощо), відповідно до платіжних доручень від 28 березня 2012 року, від 17 травня 2012 року, від 15 травня 2012 року.

28 квітня 2016 року ТОВ «БВС Контакт» направлено на адресу ТОВ «Промет» повідомлення про відступлення права вимоги за договором підряду.

Судом встановлено, що договір про відступлення права вимоги від 28 квітня 2016 року відповідає загальним вимогам правочину, що встановлені цивільним законодавством та в судовому порядку не визнавався недійсним чи фіктивним.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив з того, що третьою особою ТОВ «БВС Контакт» було виконано свої зобов'язання за договором та перераховано на банківський рахунок відповідача кошти у розмірі 1 275 677,00 грн. Відповідач у свою чергу не надав суду доказів виконання будівельно - монтажних робіт, передбачених договором. Таким чином, відповідач безпідставно набув грошові кошти у розмірі 1 275 677,00 грн. Враховуючи не виконання відповідачем умов договору, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача заборгованості у вигляді оплати за виконання будівельно - монтажних робіт, як безпідставно набутих коштів згідно ст.1212 ЦК України.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду в частині правового обгрунтування підстав задоволення позову.

Звертаючись до суду з позовом ОСОБА_2 просить стягнути з ТОВ «Капмані - Буд» заборгованість за договором підряду на підставі статей 849, 852 ЦК України.

Відповідно до частини першої статті 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Статтею 839 ЦК України визначено, що підрядник зобов'язаний виконати роботу, визначену договором підряду, із свого матеріалу і своїми засобами, якщо інше не встановлено договором. Підрядник відповідає за неналежну якість наданих ним матеріаліві устаткування, а також за надання матеріалу або устаткування, обтяженого правами третіх осіб.

Згідно з частиною першою статті 846 ЦК України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.

За умовами частини другої та третьої статті 849 ЦК України якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків. Якщо під час виконання роботи стане очевидним, що вона не буде виконана належним чином, замовник має право призначити підрядникові строк для усунення недоліків, а в разі невиконання підрядником цієї вимоги - відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення роботи іншій особі за рахунок підрядника.

Відповідно до статті 852 ЦК України якщо підрядник відступив від умов договору підряду, що погіршило роботу, або допустив інші недоліки в роботі, замовник має право за своїм вибором вимагати безоплатного виправлення цих недоліків у розумний строк або виправити їх за свій рахунок з правом на відшкодування своїх витрат на виправлення недоліків чи відповідного зменшення плати за роботу, якщо інше не встановлено договором. За наявності у роботі істотних відступів від умов договору підряду або інших істотних недоліків замовник має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків.

Враховуючи вищевказані норми законодавства, встановивши, що між сторонами було укладено договір підряду та те, що відповідачем умови договору не виконано, кошти отримані від позивача на виконання договору підряду не повернуто, колегія суддів дійшла висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають задоволенню відповідно до положень статей 849,852 ЦК України.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо розрахунку боргу з урахуванням індексу інфляції, пені та трьох процентів річних враховуючи наступне.

Пунктом 5.1. договору передбачено, що сторони приймають на себе виконання зобов'язань, що передбачені цим договором, та несуть відповідальність за невиконання або неналежне виконання своїх зобов'язань згідно з умовами цього договору та чинного законодавства України.

Згідно п.5.2. договору у випадку затримки закінчення робіт (частини робіт) з вини підрядника на строк більший, ніж десять робочих днів, останній сплачує замовнику неустойку у формі пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми затриманого зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 9.1. договору, відповідач зобов'язувався виконати роботи за договором протягом 60 календарних днів.

Договір укладено 23.02.2012 року, а отже, роботи мали бути виконані до 23.04.2012 року. Роботи відповідачем виконані не були.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України, позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Позивач надав суду розрахунок пені за період з 18.04.2016 року по 18.04.2017 року від суми заборгованості 1275677,00 грн., що становить 393061,68 гривень.

Однак,умовами договору передбачено, що роботи відповідачем мали бути виконані протягом 60 календарних днів, тобто до 23.04.2012 року. Таким чином, нарахування пені за невиконання зобов'язань відповідачем за договором має здійснюватися з 24.04.2012 року по 23.04.2013 року.

У період з 24.04.2012 року по 09.06.2013 року діяла ставка НБУ 7,5%, кількість днів у періоді 412, отже пеня за вказаний період складає 215 991,34 грн.

У період з 10.06.2013 року по 12.08.2013 року діяла ставка НБУ 7%, кількість днів у періоді 64, отже пеня за вказаний період складає 31315,25 грн.

У період з 13.08.2013 року по 23.10.2013 року діяла ставка НБУ 6,5%, кількість днів у періоді 71, отже пеня складає 32258,90 грн.

Загальна сума пені, що підлягає стягненню з відповідача складає 279 565,49 грн.

Таким чином, суд дійшов вірного висновку про стягнення з відповідача на користь позивача пені у розмірі 279565,49 грн.

Відповідно до висновку Верховного Суду викладеного у постанові від 16 травня 2018 року у справі №686/21962/15-ц «Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно з частиною другою статті 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є не лише договори й інші правочини, а й завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти.

Завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди породжує зобов'язання між особою, яка таку шкоду завдала, та потерпілою особою. Залежно від змісту такого зобов'язання воно може бути грошовим або негрошовим.

За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов'язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов'язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов'язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов'язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов'язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов'язок боржника з такої сплати.

Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов'язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов'язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов'язань».

Враховуючи, що відповідач в односторонньому порядку порушив взяті на себе зобов'язання, не виконав роботи, передбачені договором, а позивач направляв відповідачу претензію з вимогою про повернення коштів, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач прострочив виконання грошового зобов'язання.

Відповідно до наданого позивачем до позовної заяви розрахунку, який не спростований відповідачем, борг з урахуванням індексу інфляції за період з червня 2012 року по березень 2017 року становить 2 663 613,50 грн. та сума трьох процентів річних за період з 18.05.2012 року по 18.04.2017 року становить 188 310,90 грн.

Колегія суддів погоджується з вказаними розрахунками та вважає їх обґрунтованими і документально підтвердженими.

Відповідно до ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегією суддів встановлено, що суд першої інстанції вийшов за межі заявлених вимог та помилково застосував до спірних правовідносин статтю 1212 ЦК України, тобто неправильно застосував норми матеріального права та не ухвалив рішення у межах заявлених позовних вимог.

Відповідач визнав заборгованість за договором підряду, що підтверджується актом взаємозвірки, проте кошти не повернув.

Обгрунтовуючи свої вимоги позивач послався на норми статей 849, 852 ЦК України, на які суд першої інстанції уваги не звернув.

Виходячи із встановлених обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції ухвалено судове рішення з неправильним застосуванням норм матеріального права.

Враховуючи вищевикладене, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_2 та стягнути з відповідача на користь позивача загальну заборгованість з урахуванням індексу інфляції у розмірі 2 663 613,50 грн., пеню - 279 565,49 грн., три проценти річних - 188 310,90 грн., разом - 3 244 986,06 грн.

Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Згідно ч.1 ст.137 ЦПК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до ч.ч.4,5,6 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов'язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідач не звертався до суду з клопотанням про зменшення розміру витрат на оплату правничої допомоги у зв'язку з їх неспівмірністю із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг).

Таким чином, з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати по оплаті судового збору в сумі 6 890 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 44 525,00 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 376, 381-384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Капмані - Буд» - ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Макарівського районного суду Київської області від 26 вересня 2017 року - скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Капмані - Буд» (змінено назву на ТОВ «Атлант - Інженіринг»), , м. Київ, бульв. Кольцова,14-Д, оф.586, на користь ОСОБА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1, загальну заборгованість з урахуванням індексу інфляції у розмірі 2 663 613,50 грн., пеню - 279 565,49 грн., три проценти річних - 188 310,90 грн., разом - 3 244 986,06 грн.; витрати по оплаті судового збору в сумі 6 890 грн., витрати на правову допомогу в сумі 44 525 грн.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови буде складено протягом п'яти днів з дня проголошення.

Повний текст постанови складено 30 січня 2019 року.

Головуючий Рубан С.М.

Судді Желепа О.В.

Іванченко М.М.