ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/182/19 Справа № 204/1061/16-ц Суддя у 1-й інстанції - Дубіжанська Т.О. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.

суддів Лаченкової О.В., Свистунової О.В.

за участю секретаря Черкас Є.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 31 січня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення суми боргу за договором позики,-

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення суми боргу за договором позики.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2 посилалася на те, що 21 жовтня 2015 року відповідач взяв у неї в борг грошові кошти у розмірі 2 000 доларів США строком до 21 листопада 2015 року. Відповідач ухиляється від повернення суми боргу, чим порушив взяті на себе зобов`язання. Відповідач прострочив виконання грошового зобов`язання, у зв`язку з чим сума заборгованості станом на день звернення до суду складає 52 518 грн. 76 коп., з яких основний борг - 51 820 грн., три відсотки річних - 336 грн. 02 коп., інфляційні збитки - 362 грн. 74 коп. На підставі викладеного ОСОБА_2 просила суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 на її користь суму боргу у розмірі 52 518 грн. 76 коп., судові витрати по справі у розмірі 551 грн. 20 коп. та 5 000 грн. витрат на правову допомогу адвоката.

Заочним рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 31 січня 2017 року частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики у розмірі 52 518 грн. 76 коп., судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп., а всього 53 069 грн. 96 коп. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить заочне рішення суду від 31 січня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення, про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 , посилаючись на недоведеність обставин справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення судом норм процесуального права, та посилаючись на те, що справу розглянуто судом за його відсутності, та він не повідомлявся належним чином про дату, час і місце судового засідання.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.376 ЦПК України, порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Як вбачається з матеріалів справи відповідно до розписки від 21 жовтня 2015 року ОСОБА_1 отримав безпосередньо від громадянки ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 2 000 доларів США та зобов`язується повернути вказану суму до 21 листопада 2015 року (т.2 а.с.39).

ОСОБА_1 свої зобов`язання за договором позики не виконав, грошові кошти ОСОБА_2 у повному обсязі не повернув.

Звернувшись до суду із вказаними позовними вимогами, ОСОБА_2 просила суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 на її користь суму боргу у розмірі 52 518 грн. 76 коп., з яких основний борг - 51 820 грн., три відсотки річних - 336 грн. 02 коп., інфляційні збитки - 362 грн. 74 коп., судові витрати по справі у розмірі 551 грн. 20 коп. та 5 000 грн. витрат на правову допомогу адвоката (т.1 а.с.2).

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_2 , суд першої інстанції послався на доведеність та обґрунтованість позовних вимог, однак погодитися з такими висновками суду неможливо, оскільки суд дійшов них у порушення норм процесуального права, що відповідно до ст.376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення.

За змістом статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Положеннями статті 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до вимог ст.1047 ЦК договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до частин першої, третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

За змістом статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові від 28 березня 2018 року у справі № 14-10цс18.

Відповідно до розписки від 21 жовтня 2015 року ОСОБА_1 отримав безпосередньо від громадянки ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 2 000 доларів США та зобов`язується повернути вказану суму до 21 листопада 2015 року (т.2 а.с.39).

ОСОБА_1 свої зобов`язання за договором позики не виконав, грошові кошти ОСОБА_2 у повному обсязі не повернув.

Звернувшись до суду із вказаними позовними вимогами, ОСОБА_2 просила суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 на її користь суму боргу у розмірі 52 518 грн. 76 коп., з яких основний борг - 51 820 грн., три відсотки річних - 336 грн. 02 коп., інфляційні збитки - 362 грн. 74 коп., судові витрати по справі у розмірі 551 грн. 20 коп. та 5 000 грн. витрат на правову допомогу адвоката (т.1 а.с.2).

В матеріалах справи міститься заява ОСОБА_2 до Апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 травня 2018 року про відмову від позову (т.1 а.с.231).

У судовому засіданні у Дніпровському апеляційному суді 11 червня 2019 року позивач ОСОБА_2 зазначала, що вона підтримує свої позовні вимоги у повному обсязі (т.2 а.с. 41, 42)

У судовому засіданні у Дніпровському апеляційному суд ОСОБА_1 заявив клопотання про проведення у даній справі судової почеркознавчої експертизи, посилаючись на те, що він не писав розписку від 21 жовтня 2015 року (т.2 а.с.85, 86).

Суду було надано позивачем ОСОБА_2 оригінал розписки від 21 жовтня 29015 року (т.2 а.с.39).

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 20 червня 2019 року у даній справі була призначена судова почеркознавча експертиза (т.2 а.с. 66, 67).

На адресу апеляційного суду надійшов лист про закриття наглядового провадження без проведення судової почеркознавчої експертизи, у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 не надано затребуваних експертом матеріалів та не здійснено оплати за проведення експертизи (т.2 а.с.75).

Отже, відповідачем ОСОБА_1 не було надано суду належних доказів на підтвердження того, що він не писав розписки та не брав у борг кошти у позивача ОСОБА_2

Офіційний курс гривні НБУ України станом на час ухвалення рішення апеляційним судом 1 долар США - 23,72 грн. (а.с. 83).

Таким чином, загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем складає (2000 х 23,72) = 47 440 грн.

У позовній заяві позивач ОСОБА_2 просила суд стягнути з відповідача основний борг за договором позики, а також три відсотки річних та інфляційні збитки на суму заборгованості (т.1 а.с.2).

Враховуючи розмір заборгованості ОСОБА_1 за договором позики, на день ухвалення апеляційним судом рішення у даній справі, який становить - 47 440 грн., три відсотки річних на вказану суму заборгованості складає - 281 грн., інфляційні збитки - 237 грн. 20 коп.

З урахуванням викладеного, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором позики, офоромленого у вигляді розписки від 21 жовтня 2015 року у розмірі 47 440 грн., три відсотки річних 281 грн., інфляційні збитки - 237 грн. 20 коп.

Стосовно вимог позивача про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу у розмірі 5 000 грн., слід зазначити наступне.

Положеннями ст. ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ст.137 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Розмір витрат на правничу допомогу адвоката встановлюється судом на підставі детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Докази на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента у судовому процесі, сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження та ін.); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.

Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

З матеріалів справи вбачається, представництво інтересів позивача ОСОБА_2 у суді здійснювали Адвокатське бюро "Кузьмін та партнери" відповідно договору про надання правової допомоги №02/02-16 від 02 лютого 2016 року (т.1 а.с.7).

Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордера №18 від 02 лютого 2016 року ОСОБА_2 на підставі договору про надання правової допомоги №02/02-16 від 02 лютого 2016 року сплатила Адвокатському бюро "Кузьмін та партнери" 5000 грн. (а.с.10).

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені.

Однак, в матеріалах справи відсутні докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.), інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги, а тому у задоволенні вимог позивача про стягнення з відповідача на користь позивача 5000 грн. витрат на правову допомогу повинно бути відмовлено.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід задовольнити частково, заочне рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 31 січня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення, про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_2 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Заочне рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 31 січня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення суми боргу за договором позики - скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення суми боргу за договором позики - задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики у розмірі - 47 440 грн., три відсотки річних у розмірі - 281 грн., інфляційні збитки у розмірі - 237 грн. 20 коп., судовий збір у розмірі - 551 грн. 20 коп.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_2 - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя

Судді