Справа № 419/3314/18
Провадження № 2/419/29/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2019 року Новоайдарський районний суд Луганської області

у складі: головуючого судді Мартинюка В. Б.,

за участю: секретаря Московченко О.В..,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Новоайдар цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу та розміру стягнення аліментів на неповнолітню дитину, третя особа: служба у справах дітей Новоайдарської РДА,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про зміну способу та розміру стягнення аліментів і просить ухвалити рішенням, яким змінити розмір аліментів та спосіб стягнення аліментів, призначених рішенням Новоайдарського районного суду Луганської області від 01.10.2018 року № 419/863/18, та стягувати з позивача на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання малолітньої дитини: ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій суму у розмірі 1100 грн. щомісяця до досягнення дитиною повноліття, посилаючись на своє скрутне матеріальне становище в звязку з тим офіційно зареєстрований у Новоайдарському районному центрі зайнятості, як не працевлаштована особа та має мінливий заробіток.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 судове засідання не зявилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позовних вимог заперечувала, обґрунтувавши це тим, що позивач має заборгованість по сплаті аліментів.

Представник третьої особи служби у справах дітей Новоайдарської РДА в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Вислухавши сторони, дослідивши наявні у справі документи і матеріали, суд встановив наступне.

Як вбачається з рішення Новоайдарського районного суду Луганської області від 01.10.2018 року № 419/863/18 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у шлюбі, який на даний час розірвано. (а. с. 4). З матеріалів справи вбачається, що батьками неповнолітньої дитини: ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а. с. 8). Дитина на даний час проживає з відповідачем. Відповідно постанови про відкриття виконавчого провадження від 06.11.2018 р. з позивача стягуються аліменти у розмірі у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімума для дитини відповідного віку (а.с.6). Відповідно до розрахунку станом на жовтень 2018 р. заборгованість позивача по сплаті аліментів складає 11050,25 грн. (а. с. 7). Відповідно довідки №361 виданої Новоайдарським РЦЗ від 19.11.2018 р. ОСОБА_1 перебуває на обліку як безробітний з 12.11.2018 р. (а. с. 12).

Так, згідно ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з ч.1 ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

За змістом статті 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно із частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до положень статей 183, 184 СК України суд за заявою одержувача може визначити розмір аліментів у вигляді частки від заробітку (доходу) матері, батька дитини або у твердій грошовій сумі.

Таким чином, підстави визначення розміру аліментів у частках від заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень статті 182 СК України, так і положень статей 183, 184 СК України.

У частині першій статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 "Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів", стаття 183 "Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини", стаття 184 "Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі"). Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду.

Такий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13.

Таким чином, вимога платника аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце і внаслідок виникнення необхідності у зміні способу стягнення та розміру аліментів.

Водночас, правомірність такого способу захисту встановлюється судом з урахуванням фактичних обставин справи та залежить від наявності відповідних підстав, передбачених положеннями статей 182-184, 192 СК України.

При зверненні до суду 29.11.2018 року позивач спирався на скрутне матеріальне становище працюючого періодично по тимчасових заробітках, проте, вказані підстави були дослідженні при винесенні рішення Новоайдарського районного суду Луганської області від 01.10.2018 року та їм було надано належну оцінку (а.с. 4-5).

З часу винесення даного рішення суду рішення до звернення позивача з позовом до суду, 29.11.2018 року, не змінилися обставини, які б стали підставою зменшення розміру аліментів шляхом зміни способу їх стягнення з частки доходу платника аліментів і у тому розмірі до твердої грошової суми який запропонований позивачем.

Згідно положень ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В ч. 6 ст.81 ЦПК України вказано, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як зазначено в ч. ч. 3-5 ст.82 ЦПК України, обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Усупереч зазначеного, позивач не довів обставини, передбачені статтею 192 СК України, - зміну свого майнового стану, чи майнового стану дитини, погіршення свого стану здоров'я після ухвалення судового рішення, яким присуджено сплату аліментів. Доведення саме вказаних обставин є підставою для перегляду визначеного судом розміру аліментів, у тому числі і шляхом зміни способу їх стягнення.

Діючим законодавством встановлюється прожитковий мінімум на дитину відповідного віку, і для дітей віком до 18 років із 01 січня 2019 року по 30 червня 2019 року становить 2027 гривень.

А отже, розмір аліментів, що сплачується позивачем на утримання дитини відповідає мінімальним її потребам, є таким, що забезпечує достатній життєвий рівень, доказів зворотнього - суду не надано.

Враховуючи зазначене, у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Керуючись ст.ст.12,13,76-81ЦПК України, ст.ст.182-183,192 Сімейного Кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу та розміру стягнення аліментів на неповнолітню дитину, третя особа: служба у справах дітей Новоайдарської РДА - відмовити за необґрунтованістю.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий В. Б. Мартинюк