Єдиний унікальний номер 243/9109/19
Номер провадження 22-ц/804/3024/19
О К Р Е М А Д У М К А
cудді Донецького апеляційного суду Соломахи Л.І.
м. Бахмут Донецька область
справа № 243/9109/19(провадження № 22-ц/804/3024/19)
За наслідками розгляду апеляційної скарги Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування в Донецькій області на рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 23 вересня 2019 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування в Донецькій області, третя особа: приватний нотаріус Дружківського міського нотаріального округу Радіонов Юрій Володимирович, про зобов`язання нарахувати страхові виплати та виплатити їх в порядку спадкування Донецьким апеляційним судом 10 грудня 2019 року винесено постанову, якою апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій областізадоволено, рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 23 вересня 2019 року скасовано та ухвалено нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області про зобов`язання нарахувати страхові виплати та виплатити їх в порядку спадкування.
Відповідно до змісту частини третьої статті 35 ЦПК України суддя, не згодний з рішенням, може письмово викласти свою окрему думку. Про наявність окремої думки повідомляються учасники справи без оголошення її змісту в судовому засіданні.
Не можу погодитися з думкою більшості колегії суддів про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права і відповідно скасування судового рішення з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог з таких причин:
1. Мотиви, з яких виходив апеляційний суд, та застосовані норми права:
Звертаючись з позовом, ОСОБА_1 просила зобов`язати відповідача здійснити нарахування страхових виплат її батька ОСОБА_2 за період з 01 січня 2017 року по 30 квітня 2018 року та виплатити нараховані кошти їй, як спадкоємцю за заповітом. Позовні вимоги обґрунтувала тим, що згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом вона є спадкоємцем ОСОБА_2 , 1939 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спадщина, на яку видане свідоцтво, складається з недоотриманої пенсії за період з 01 лютого 2017 року по 31 липня 2018 року в сумі 122 622,18 грн.
Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються Цивільним кодексом України та Законом України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування".
Призначення і виплата страхових виплат потерпілим на виробництві внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання здійснюється робочими органами виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України.
Згідно з нормою статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у ст. 1219 ЦК України. Не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.
Згідно зі статтею 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодування у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.
З матеріалів справи вбачається, що 19.03.2019 року ОСОБА_2 склав заповіт, за яким усе своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що йому буде належати на праві власності на день смерті і на що він за законом буде мати право, заповів ОСОБА_1 (а.с. 15).
Спадщина, на яку видано свідоцтво, складається, зокрема, з недоотриманої пенсії за період з 01 лютого 2017 року по 31 липня 2018 року в сумі 122 622,18 грн. (а.с.17).
Згідно відповіді Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області № 05-04/342 від 19 березня 2019 року позивачу повідомлено, що ОСОБА_2 перебував на обліку як внутрішньо переміщена особа (далі ВПО) та отримував щомісячні страхові виплати з 01 жовтня 2014 року по 31 грудня 2016 року включно, а також з 01 травня 2018 року по 17 січня 2019 року включно. У квітні 2015 року потерпілому виплачена заборгованість за період з червня 2014 року по вересень 2014 року. З 18 січня 2019 року страхові виплати ОСОБА_2 зупинені у зв`язку з його смертю 17 січня 2019 року.
Постановою ФССНВВ у м. Дружківці від 31 липня 2017 року 0530/6498/6498/28 ОСОБА_2 був знятий з обліку та йому припинено всі страхові виплати по страховому випадку з 01 січня 2017 року (а.с. 41).
Постановою ФССНВВ у м. Дружківці від 05 червня 2018 року за № 0530/6498/6498/31 за заявою від 30.05.2018 року ОСОБА_2 продовжено раніше призначену щомісячну грошову суму та зазначено, що виплати проводити з 01 травня 2018 року безстроково (а.с. 43, а.с. 44).
Згідно відповіді Краматорського міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області від 07.06.2019 року за № 01-032/1467 заборгованість відділення перед ОСОБА_2 на дату його смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 відсутня (а.с. 19).
Таким чином, до складу спадщини увійшла сума пенсії ОСОБА_2 за період з 01 лютого 2017 року по 31 липня 2018 року в сумі 122 622,18 грн., яка була нарахована, але не виплачена, тобто належить на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом.
В позовній заяві позивач ОСОБА_1 зазначила, що до травня 2018 року її батько ОСОБА_2 не доводив своє право на отримання страхових виплат з об`єктивних причин.
Відповідно до пункту 10 частини першої статті 47 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" та пункту 1.10 Порядку призначення, перерахування та проведення страхових виплат, затвердженого постановою правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, належні суми страхових виплат, що з вини Фонду не були своєчасно виплачені особам, які мають на них право, у разі смерті цих осіб виплачуються членам їхніх сімей, а в разі їх відсутності - включаються до складу спадщини.
ОСОБА_2 постанову ФССНВВ у м. Дружківці від 31 липня 2017 року №0530/6498/6498/28 про припинення страхових виплат не оскаржував.
Отже, на час відкриття спадщини спадкодавцю не були нараховані та не належали страхові виплати за період з 01 січня 2017 року по 30 квітня 2018 року, які би включалися до складу спадщини, що виключає наявність підстав для задоволення позову.
Апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги відповідача та приходить до висновку, що зі смертю ОСОБА_2 припинено його право на оскарження дій відповідача щодо припинення страхових виплат і таке право на оскарження дій Фонду не входить до складу спадщини, тому підстав для задоволення позову у суду першої інстанції не було.
2. Зміст окремої думки:
Згідно відповіді Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області № 05-04/342 від 19 березня 2019 року спадкодавець ОСОБА_2 отримував щомісячні страхові виплати з 01 жовтня 2014 року по 31 грудня 2016 року включно, а також з 01 травня 2018 року по 17 січня 2019 року. З 18 січня 2019 року страхові виплати ОСОБА_2 припинені у зв`язку з його смертю 17 січня 2019 року.
Предметом позову у цій справі є невиплачені ОСОБА_2 страхові виплати за період з 01 січня 2017 року по 30 квітня 2018 року.
Згідно наданої до суду першої інстанції постанови ФССНВВ у м. Дружківці від 30 жовтня 2014 року № 0530/6498/6498/14 ОСОБА_2 перебував на обліку з 01 квітня 2001 року, має зареєстрований страховий випадок профзахворювання, що отримане 03 жовтня 1995 року. За висновком МСЕК від 03.10.1995 р. серія МСЕ № 247348 потерпілому встановлена стійка втрата професійної працездатності 40% та 3 група інвалідності безстроково. Відповідно до статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" потерпілому ОСОБА_2 продовжено раніше призначену щомісячну грошову суму в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку, в розмірі 5 916,20 грн. Виплати проводити з 01 жовтня 2014 року безстроково. Щомісячна страхова виплата виплачується щомісячно (а.с. 40).
Постановами ФССНВВ у м. Дружківці від 31 липня 2017 року № 0530/6498/6498/28 та №0530/6498/6498/29 з 31 грудня 2016 року знято з обліку страховий випадок профзахворювання за номером 6498 та справу потерпілого ОСОБА_2 номер справи 6498; причина зняття: скасування довідки ВПО; припинити всі страхові виплати по страховому випадку з 01 січня 2017 року (а.с. 41, а.с. 42).

30 травня 2018 року ОСОБА_2 звернувся до ФССНВВ у м. Дружківці з заявою, в якій просив виплатити йому раніше призначену страхову виплату за період, в якому не проведено платежі відділенням виконавчої дирекції Фонду ЦМР м. Горлівка, та продовжити раніше призначену страхову виплату на період з 27 січня 2017 року безстроково (а.с. 43), тобто і за спірний період.

Постановою ФССНВВ у м. Дружківці від 05 червня 2018 року за № 0530/6498/6498/31 ОСОБА_2 продовжено раніше призначену щомісячну грошову суму в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку, в розмірі 10 083,46 грн.; виплати провадити з 01 травня 2018 року безстроково; щомісячна страхова виплата виплачується щомісячно; провести донарахування щомісячних виплат за травень 2018 року в розмірі 10 083,46 грн. (а.с. 44).

Постановою ФССНВВ у м. Дружківці від 06 берзня 2019 року № 0530/6498/6498/33 потерпілому ОСОБА_2 припинено страхову виплату в розмірі 10 083,46 грн. з 18 січня 2019 року у зв`язку із смертю отримувача страхових виплат (а.с. 45).

Оскільки потерпілому ОСОБА_2 страхові виплати у зв`язку із частковою втратою працездатності у зв`язку із професійним захворюванням, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку, були призначені до 01 січня 2017 року (на обліку у Фонді він перебуває згідно постанов Фонду з 01 квітня 2001 року), у спірний період з 01 січня 2017 року по 30 квітня 2018 року страхові виплати він не отримував у зв`язку із припиненням їх виплати постановами ФССНВВ у м. Дружківці від 31 липня 2017 року № 0530/6498/6498/28 та № 0530/6498/6498/29 у зв`язку із скасуванням довідки ВПО, норма статті 1219 ЦК України на правовідносини, що виникли між позивачем та відповідачем не розповсюджується.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 1219 ЦК України не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема, право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Правом на відшкодування шкоди потерпілий ОСОБА_2 скористався за життя, йому були призначені страхові виплати та він їх фактично отримував в період до 31 грудня 2016 року та з 01 травня 2018 року по день смерті.

Невиплату страхових виплат за період з 01 січня 2017 року по 30 квітня 2018 року відповідач обґрунтовує тим, що після скасування довідки ВПО потерпілий в період з 13 січня 2017 року по 30 травня 2018 року до будь-якого відділення, яке перемістилося на територію підконтрольну українській владі, в межах Донецької області або поза її межами із заявою про тимчасове продовження раніше призначених страхових виплат не звертався, тому не має правових підстав для нарахування та отримання страхових виплат.

Така позиція відповідача суперечить правовому висновку Великої Палати Верховного Суду у постанові від 20 вересня 2018 року у справі № 243/3505/16-ц (провадження 14-271цс18), відповідно до якої відсутність довідки про взяття на облік потерпілого, як особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району АТО, не може бути підставою для невиплати позивачу страхових виплат.

Отже, потерпілому ОСОБА_2 припинено страхові виплати з 01 січня 2017 року незаконно, а після їх відновлення з 01 травня 2018 року виплату за минулий час з 01 січня 2017 року по 30 квітня 2018 року не здійснено за життя потерпілого з вини Фонду.

Відповідно до частини сьомої статті 47 Закону України від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" якщо потерпілому або особам, які мають право на одержання страхової виплати, з вини Фонду своєчасно не визначено або не виплачено суми страхової виплати, ця сума виплачується без обмеження протягом будь-якого строку та підлягає коригуванню у зв`язку із зростанням цін на споживчі товари та послуги в порядку, встановленому статтею 34 Закону України "Про оплату праці".

Відповідно до частини десятої статті 47 Закону України від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" належні суми страхових виплат, що з вини Фонду не були своєчасно виплачені особам, які мають на них право, у разі смерті цих осіб виплачуються членам їхніх сімей, а в разі їх відсутності - включаються до складу спадщини.

Отже, та обставина, що ОСОБА_2 за життя постанову ФССНВВ у м. Дружківці від 31 липня 2017 року № 0530/6498/6498/28 про припинення страхових виплат не оскаржував, не свідчить про відсутність вини Фонду у невиплаті страхових виплат за період з 01 січня 2017 року по 30 квітня 2018 року. В заяві про відновлення страхових виплат від 30 травня 2018 року потерпілий ОСОБА_2 просив відновити йому страхові виплати з січня 2017 року, проте Фонд їх відновив з травня 2018 року. Через незначний проміжок часу ( 17 січня 2019 року) потерпілий помер.

У судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача пояснив, що невиплачені потерпілому ОСОБА_2 страхові виплати за період з 01 січня 2017 року по 30 квітня 2018 року обліковуються у Краматорському міському відділенні управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, на яке покладено виконання статутних завдань Горлівського міського відділення у Центрально-міському районі управління, де саме ОСОБА_2 знаходився на постійному обліку як застрахована особа, про що зазначено і у відповіді Дружківського міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області від 22.03.2019 року № 05-04/342 (а.с. 18).

Отже, на час відкриття спадщини спадкодавцю ОСОБА_2 належали страхові виплати за період з 01 січня 2017 року по 30 квітня 2018 року.

Суд першої інстанції правильно встановив, що правовідносини, які склалися між сторонами у цій справі, регулюються статтями 1216, 1227 ЦК України.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Стаття 1218 ЦК України передбачає, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до статті 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Згідно заповіту, який посвідчений 17 серпня 2018 року приватним нотаріусом Дружківського міського нотаріального округу Радіоновим Ю.В., ОСОБА_2 все належне йому майно заповів ОСОБА_1 (а.с. 15), яка є позивачем у цій справі.

За таких обставин, задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції правильно виходив з того, що у відповідача були відсутні правові підстави невиплати ОСОБА_2 страхових виплат за період з 01 січня 2017 року по 30 квітня 2018 року, тобто вони не виплачені потерпілому з вини Фонду. Ненадання внутрішньо переміщеною особою довідки про взяття його на облік, як особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, не є підставою для невиплати страхових сум. Після смерті ОСОБА_2 спадщину за заповітом прийняла його дочка - позивач ОСОБА_1 едоотримані страхові виплати, що належали спадкодавцеві ОСОБА_2 , увійшли до складу спадщини.

Та обставина, що свідоцтво про право на спадщину за заповітом видано ОСОБА_1 лише на недоотриману пенсію за період з 01 лютого 2017 року по 31 липня 2018 року в сумі 122 622,18 грн. (а.с. 17), не спростовує висновків суду першої інстанції, оскільки щодо страхових виплат, що належали спадкодавцеві ОСОБА_2 , існує спір про право ОСОБА_1 на їх отримання в порядку спадкування, саме за захистом цього права ОСОБА_1 і звернулася до суду.

Наявність у справі відповіді Краматорського міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області від 07.06.2019 року за № 01-032/1467 на ім`я приватного нотаріуса Дружківського міського нотаріального округу Радіонова Ю.В. про те, що заборгованість відділення перед ОСОБА_2 на дату його смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 відсутня (а.с.19) також не спростовує висновків суду першої інстанції, оскільки Фонд посилається, що починаючи з грудня 2014 року потерпілі на виробництві (члени їх сімей) мають право скористатися постановою Фонду № 20 від 11 грудня 2014 року "Про затвердження Порядку надання страхових виплат, фінансування витрат на медичну та соціальну допомогу, передбачених загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання для осіб, які переміщуються з тимчасово окупованої території і районів проведення антитерористичної операції"та отримувати належні їм страхові виплати, при цьому, рішення про продовження проведення раніше призначених виплат та виплату раніше нарахованих, але не виплачених страхових сум, оформлюється відповідною постановою відділення управління виконавчої дирекції Фонду, до якого звернулася внутрішньо переміщена особа за фактичним місцем проживання (перебування). Лише такі постанови є підставою для нарахування раніше призначених страхових виплат. Оскільки постанова про продовження виплати потерпілому ОСОБА_2 страхових виплат за період з 01 січня 2017 року по 30 квітня 2018 року відсутня, Фонд вважає, що і заборгованість Фонду за цей період відсутня.

Проте така позиція Фонду суперечить правовій позиції Великої Палати Верховного Суду у постанові від 20 вересня 2018 року у справі № 243/3505/16-ц (провадження 14-271цс18).

Відповідач фактично визнає, що за період з 01 січня 2017 року по 30 квітня 2018 року потерпілий ОСОБА_2 нараховані йому раніше (ще до 01 квітня 2001 року) страхові виплати не отримав і сума цих неотриманих виплат обліковується у Краматорському міському відділенні управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, на яке покладено виконання статутних завдань Горлівського міського відділення у Центрально-міському районі управління, де перебував на постійному обліку потерпілий ОСОБА_2 .

Застосовуючи неправильний вислів "нарахування раніше призначених страхових виплат", замість правильного "виплата раніше призначених страхових виплат", відповідач, граючи словами, не виконує норми частини десятої статті 47 Закону України від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування", яка передбачає включення до складу спадщини належних потерпілому сум страхових виплат, що з вини Фонду не були йому своєчасно виплачені, та безпідставно посилається на те, що раніше призначені потерпілому страхові виплати не були нараховані і відповідно не належали йому за життя, що є повною нисенитницею (сумбуром).

Звертаю увагу, що в постановах ФССНВВ у м. Дружківці від 30 жовтня 2014 року №0530/6498/6498/14 (а.с. 40), від 05 червня 2018 року № 0530/6498/6498/31 (а.с. 44), йдеться не про "нарахування раніше призначених виплат", а про продовження виплати раніше призначених страхових виплат.

Проте слід зазначити, що обраний позивачем спосіб захисту - зобов`язати Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області здійснити нарахування страхових виплат ОСОБА_2 за період з 01 січня 2017 року по 30 квітня 2018 року та виплатити нараховані кошти ОСОБА_3 , як спадкоємцю за заповітом, не є ефективним способом захисту порушених прав позивача, оскільки такий спосіб захисту не забезпечує поновлення порушеного права ОСОБА_3 та не виключає її подальше звернення до суду за захистом порушених прав.

Відповідно до статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Частина десята статті 47 Закону України від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" передбачає такий ефективний спосіб захисту прав спадкоємців як стягнення належних сум страхових виплат, що з вини Фонду не були своєчасно виплачені особам, які мають на них право.

Враховуючи, що Фонд довідку про суму страхових виплат, які належали потерпілому ОСОБА_2 за період з 01 січня 2017 року по 30 квітня 2018 року та яка обліковується за даними інформаційно-аналітичної системи Фонду, позивачу не надає, вважаючи, що заборгованість відсутня, суму належних потерпілому страхових виплат за спірний період слід визначити, витребувавши у Фонду, який недобросовісно здійснює свої процесуальні права та виконує обов`язки щодо доказів, на підставі частини сьомої статті 81 ЦПК України, або витребувавши постанову ФССНВВ у м. Дружківці щодо визначення потерпілому страхових виплат з урахуванням їх перерахування з 1 березня 2016/01 березня 2017 року відповідно до частини другої статті 37 Закону України від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" відповідно до коефіцієнта, затвердженого Кабінетом Міністрів України на підставі даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики.

Відтак, на мою думку, суд першої інстанції правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального права, підстави для скасування рішення суду відсутні. Апеляційна скарга відповідача підлягала задоволенню частково, оскільки є підстави для зміни рішення суду щодо ефективного способу захисту порушеного права після з`ясування судом апеляційної інстанції обставини, що має значення для справи, - розміру недоотриманих потерпілим ОСОБА_2 страхових виплат за період з 01 січня 2017 року по 30 квітня 2018 року.

Окрема думка складена 12 грудня 2019 року.

Суддя Донецького апеляційного суду Л.І. Соломаха