Гребінківський районний суд Полтавської області
___________________________________________________________________________________
Справа №: 528/491/19
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

06 грудня 2019 року м. Гребінка

06 грудня 2019 року Гребінківський районний суд Полтавської області у складі: головуючого судді Татіщевої Я.В., секретаря Сапи А.М., з участю: позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , відповідача ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Гребінка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Позовні вимоги мотивує тим, що 24.01.2019 року о 07 год. 50 хв. в м.Гребінка, Полтавської області, по вул. Магістральна, водій ОСОБА_3 , керуючи автомобілем ВАЗ 2103, д.н.з. НОМЕР_1 , не вибрав небезпечної швидкості руху та не врахував дорожньої обстановки в зимовий період часу, допустив зіткнення з припаркованим автомобілем «Hyundai Accent», д.н.з. НОМЕР_2 , що належить їй на праві приватної власності згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 .

Зазначає, що у зв`язку із тим, що відповідач порушив п. 13.1 ПДР, працівниками патрульної служби було складено протокол на ОСОБА_3 про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Вищевказаний адміністративний протокол 07.02.2019 року був розглянутий суддею Гребінківського районного суду Полтавської області із винесенням постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Вказує, що внаслідок зіткнення транспортних засобів її автомобіль було пошкоджено, про що свідчить перелік видимих (зовнішніх) пошкоджень транспортного засобу, отриманих унаслідок ДТП. Однак, відповідно до полісу (договору страхування), страховою компанією збитки, заподіяні відповідачем внаслідок ДТП, були частково відшкодовані у розмірів 36004,25 грн. за виключенням франшизи у розмірі 2000 грн., яка за договором страхування не відшкодовується страховиком і повинна бути відшкодована відповідачем.

Зазначає, що окрім збитків, заподіяних їй в частині пошкодження автомобіля, вона понесла і інші витрати, пов`язані із неможливістю користування своїм автомобілем, оскільки вона працює на станції Гребінка оператором СТЦ і згідно з графіком роботи їй приходиться працювати і в нічну зміну. Для того, щоб вчасно відвідувати своє основне місце роботи, вона була вимушена скористатися послугами перевізника ФОП ОСОБА_4 , який привозив її із с. Овсюки до м. Гребінка та відвозив додому у зворотному напрямку.

Вказала, що за весь період відновлення її автомобіля на СТО, вартість наданих послуг перевізником ФОМ ОСОБА_4 склала 12672 грн. (1584 км) з розрахунку 1 км 8 грн.

Зазначила, що діями відповідача їй завдано майнової шкоди на суму 14672,00 грн., моральної шкоди у розмірі 20000,00 грн. Окрім того, за надання професійної правничої допомоги нею було сплачено адвокату гонорар у розмірі 4802,50 грн.

Враховуючи викладене, просить стягнути із відповідача на її користь 34672 грн. майнової та моральної шкоди завданої внаслідок вчинення ДТП, понесені нею судові витрати у розмірі 1536,80 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 4802,50 грн.

У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали, просили задовольнити позов з підстав, викладених у ньому.

Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, посилаючись на скрутне матеріальне становище та відсутність підтвердженої моральної шкоди.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи та перевіривши фактичні обставини справи у межах наданих письмових доказів, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідно до Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , власником автомобіля марки «Hyundai Accent», д.н.з. НОМЕР_2 , є ОСОБА_1 (а.с. 12).

Із постанови судді Гребінківського районного суду Полтавської області від 07.02.2019 року (справа 528/61/19) вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та застосованого до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу за вчинення ДТП, яка мала місце 24.01.2019 року о 07 год. 50 хв. в м. Гребінка, Полтавської області, по вул. Магістральній, внаслідок якої ОСОБА_3 допустив зіткнення із автомобілем марки «Hyundai Accent», д.н.з. НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_1 (а.с. 13-14).

Із наряду-замовлення № від 20.02.2019 року, виданого ФОП ОСОБА_5 , вбачається, що за договором обслуговування було виконано робіт та встановлено запчастин на загальну суму 38004,25 грн. (а.с.17).

Із Акта про надання послуг № від 20.02.2019 з ремонту/обслуговування автомобіля Hyundai Accent 1,6 GLS VIN: Z94CU51DBCR055124 держ. № ВІ8460ВО, виконавець ФОП ОСОБА_5 вбачається, що відповідно до договору про ремонт та обслуговування, було надано послуг на загальну суму 38004,25грн. (а.с.18).

Із квитанції до заказу - наряду № від 20.02.2019 року, виданого ФОП ОСОБА_5 , вбачається, що виконання роботи із заказ-наряду № від 20.02.2019 року, сума виконаних робіт складає 8205,00 грн; відповідно до видаткової накладної до заказ-наряду № від 20.02.2019 року сума видатків/підсумок матеріалів склала 29799,25 грн., а всього на загальну суму 38004,25 грн. (а.с.19-22).

На підтвердження того, що позивач ОСОБА_1 працює оператором СТЦ, суду надано письмовий доказ, а саме, табель обліку використання робочого часу за січень-лютий 2019 року (а.с.23-25).

Відповідно до договору № 1 про надання транспортних послуг з перевезення від 24.01.2019 року, та доданих до нього актів вбачається надання послуг з перевезення з 24.01.2019 року по 27.02.2019 року (27 днів) на загальну суму 10080 грн. 00 коп. (1260 км х 8 грн. (вартість 1км); за 16.02.2019 року, кількість кілометрів - 140, загальна сума 1120,00 грн; за 20.02.2019 року та 28.02.2019 року, кількість кілометрів 184, загальна сума 1472,00 грн. (а.с.26-27).

Із квитанцій серії ААИ № 280610 та № 280609, вбачається, що ФОП ОСОБА_4 було надано послуги з перевезення 28.02.2019 року та 03.03.2019 року на суму 1120 грн. та 736 грн. відповідно (а.с.28-29).

Згідно договору № 19 про надання правової допомоги від 28.03.2019 року, із розрахунку кількості та вартості робіт, наданих адвокатом, та які плануються адвокатом до виконання в ході розгляду судової справи, згідно договору № 19 від 28.03.2019 року, із квитанції б/н від 26.04.2019 року, вбачається, що ОСОБА_1 було сплачено гонорар за надання правової допомоги у розмірі 4802,50 грн. (а.с.30-34).

Згідно ч.1 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до ч. 1, 2 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини.

Частиною 1 ст. 1187 ЦК України визначено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Як передбачено ст.1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до п.4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішення спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 № 4, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у особи, яка її завдавала за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Відповідно до ч.2 ст.1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до ч.1 ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Як зазначали позивач та її представник, і даний факт не заперечував та підтвердив у судовому засіданні відповідач, ОСОБА_1 заподіяно майнову шкоду у розмірі 38004,25 грн., втім, відповідно до страхового полісу, страховою компанією збитки, заподіянні внаслідок ДТП, були відшкодовані частково у сумі 36004,25грн., за виключенням франшизи у розмірі 2000,00грн.

З урахуванням наведеного, оскільки заподіяна позивачу шкода не відшкодована в повному розмірі, то вона підлягає стягненню із відповідача, оскільки одержання позивачем страхового відшкодування за договором не припинило деліктне зобов`язання, так як в даному випадку страхового відшкодування недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а тому позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача майнової шкоди підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно зі ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 №4, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Суд вважає, що внаслідок пошкодження автомобіля в результаті дорожньо-транспортної пригоди, позивачу було заподіяно моральну шкоду.

Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, завданої позивачу ОСОБА_3 в результаті дорожньо-транспортної пригоди, суд виходить з того, що автомобіль, належний ОСОБА_1 був пошкоджений не суттєво, але потребував ремонту, що унеможливило позивача користування транспортним засобом, і вона була вимушена користуватися послугами ОСОБА_6 ОСОБА_4 , окрім того, як зазначала позивач, вона відчувала емоційний стрес, переживання та дискомфорт.

Таким чином, з урахуванням вказаних позивачем та встановлених судом обставин дорожньо-транспортної пригоди, характеру спричиненої моральної шкоди, та виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що розмір моральної шкоди слід визначити у сумі 1000 гривень, яку слід стягнути з відповідача на користь позивача.

За таких обставин суд приходить до висновку, що вимога про стягнення моральної шкоди підлягає частковому задоволенню.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу суд керується наступним.

Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009.

Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування в справі, що свідчить про те, що витрати на правову допомогу повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами із наданням відповідних документів.

Відповідно до ст. 30 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Враховуючи те, що позивачем підтверджено факт надання їй правничої допомоги і дана допомога/винагорода була оплачена у сумі 4802 (чотири тисячі вісімсот дві) грн. 50 коп., то суд приходить до висновку, що вимога про її стягнення підлягає задоволенню у повному обсязі.

На підставі ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволених позовних вимог документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 23, 1166-1167, 1187-1188, 1194 Цивільного кодексу України, ст.ст. 12, 13, 81, 141, 263-265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди- задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , фактичне місце проживання АДРЕСА_3 , майнову шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 14672 (чотирнадцять тисяч шістсот сімдесят дві) грн. 00 коп.; моральну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 1000 (одна тисяча) грн. 00 коп.; витрати, понесені на правничу допомогу у розмірі 4802 (чотири тисячі вісімсот дві) грн. 50 коп.; понесені судові витрати у розмірі 1536 (одна тисяча п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп., а всього 22011 (двадцять дві тисячі одинадцять) грн. 30 коп.

В іншій частині у задоволенні позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення виготовлено 11.12.2019 року.

Суддя Я. В. Татіщева