справа № 563/1957/18
УХВАЛА
27 березня 2019 року м. Корець
Корецький районний суд Рівненської області в складі:
головуючого судді Загородько Н.А.
секретар судового засідання Степанюк Л.В.
за участю:
представника позивача ОСОБА_1
представника відповідача ОСОБА_2
розглянувши в підготовчому судовому засіданні позовну заяву ТзОВ "Горинь Агро" до ОСОБА_3, ТзОВ "Гоща-Мілк" про визнання договору оренди землі недійсним,
встановив:
Позивач звернувся до суду із даною позовною заявою.
Обґрунтовуючи вказану заяву, позивач зазначив, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, оскільки відповідач може безліч разів переукладати свій договір оренди землі між собою, або ж укладати їх із іншими юридичними особами, аби не допустити виконання можливого рішення суду.
Представник відповідача ОСОБА_2 заперечив проти задоволення клопотання, оскільки стороною позивача не наведено доказів, про те, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з"явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.
Вислухавши думку учасників цивільного процесу суд приходить до наступного висновку.
Як вбачається з позовних вимог, предметом позову про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки є договір №б/н від 28.12.2015 року.
Як передбачено ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується шляхом заборони вчиняти певні дії. Заборона відповідачеві вчиняти певні дії є видом забезпечення позову, яка спрямована проти активних учинків відповідача, що можуть ускладнити виконання рішення суду.
Згідно розяснень, що надані в п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільно-процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та реально існує загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладання арешту, або майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.
Таким чином, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності звязку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у звязку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Таким чином, оскільки невжиття заходів забезпечення позову, а саме, заборони державним реєстраторам вчиняти будь які реєстраційні дії може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на доступ до правосуддя, в аспекті ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд приходить до висновку про необхідність забезпечення позову, шляхом заборони державним реєстраторам вчиняти будь-які дії з державної реєстрації будь-яких речових прав по відношенню до зазначеного майна.
Судом виконано вимоги ч.2 ст.197 ЦПК України.
Відповідно до ч.2 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що підготовче провадження слід закрити та призначити справу до судового розгляду по суті.
Керуючись ст. 91, ст.149, ст.150, ст.197, ст. 200 ЦПК України, суд -
Закрити підготовче провадження по цивільній справі за позовом ТзОВ "Горинь Агро" до ОСОБА_3, ТзОВ "Гоща-Мілк" про визнання договору оренди землі недійсним.
Призначити справу до судового розгляду по суті у приміщенні Корецького районного суду Рівненської області (вул. Тітова, 7 м.Корець Рівненської області) о 11 год. 30 хв. 07 травня 2019 року.
Заяву ТзОВ "Горинь Агро" про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ТзОВ "Горинь Агро" до ОСОБА_3, ТзОВ "Гоща-Мілк" про визнання договору оренди землі недійсним - задоволити.
Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.
Ухвала може бути оскаржена в частині забезпечення позову до Рівненського апеляційного суду через Корецький районний суд Рівненської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом пятнадцяти днів з дня її постановлення.
Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.
Суддя