Справа № 336/4916/18
Провадження № 2/336/340/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

17 січня 2019 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Марко Я.Р., за участю секретаря судового засідання Палубінської К.М., розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «МетаБанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

Акціонерне товариство «МетаБанк» звернулось до суду з даним позовом, за змістом якого просить суд стягнути солідарно з відповідачів на свою користь заборгованість за кредитним договором № 36 від 05.12.2006 року за основним боргом (кредитом) у сумі 2 972, 32 дол. США, заборгованість за відсотками у сумі 699, 93 дол. США, пеню за несвоєчасне погашення основного боргу у сумі 40 877, 33 грн. та пеню за несвоєчасне погашення відсотків у сумі 24 537, 58 грн., а також понесені судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 2 581,28 грн.

В обґрунтування позову зазначено про те, що 05.12.2006 року між Акціонерним банком «Металург» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 36 за умовами якого банк надає позичальнику кредит на споживчі цілі придбання нерухомого майна у сумі 15 000,00 (п'ятнадцять тисяч доларів США 00 центів) на строк 240 місяців по 05.12.2026 року включно шляхом зарахування коштів на рахунок позивача, відкритий у Банку, № 076 зі сплатою відсотків за користування кредитом за ставкою 14,5 відсотків річних та комісії за надання кредиту 1000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням ОСОБА_1 своїх зобов'язань зі сплати кредиту та процентів за користування кредитними коштами, внаслідок чого у відповідача, станом на 15.11.2018 року, виникла заборгованість перед позивачем на загальну суму 3 672,25 (три тисячі шістсот сімдесят два дол. США, 25 центів) та 65 414,91 грн., у тому числі: за основним боргом (кредитом) у сумі 2 972, 32 дол. США, заборгованість за відсотками у сумі 699, 93 дол. США, пеня за несвоєчасне погашення основного боргу у сумі 40 877, 33 грн. та пеня за несвоєчасне погашення відсотків у сумі 24 537, 58 грн.

Як зазначає позивач, з метою досудового врегулювання спору позивач звертався до відповідачів з вимогою щодо сплати простроченої заборгованості та пені за порушення умов Договору, однак вжиті позивачем заходи не призвели до погашення заборгованості в повному обсязі, що стало підставою для звернення позивачем до суду з даним позовом.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, надіслав на адресу суду клопотання про розгляд справи без його участі, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти винесення заочного рішення по справі.

Відповідачі в судове засідання не зявились, про день, час та місце розгляду судового засідання повідомлялись у встановленому законом порядку, причини неявки суду невідомі, відзиву або будь-яких заяв до суду не подавали, а тому на підставі статей 280 282 Цивільного процесуального кодексу України суд вважає за можливе провести заочний розгляд даної справи без участі відповідачів за письмовою згодою представника позивача.

За таких обставин судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.

У відповідності до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось.

Суд, у порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін), дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 12 Цивільного процесуального кодексу України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи обєктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) розяснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обовязки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обовязків.

Статтею 76 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами;2) висновками експертів;3) показаннями свідків.

Відповідно до частини 1 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно пункту 1 частини 2статті 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1статті 202 Цивільного кодексу України передбачає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з частиною 1статті 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України встановлює, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Судом встановлено, що 05.12.2006 року між Акціонерним банком «Металург», правонаступником всіх прав та обов'язків якого є Публічне акціонерне товариство «МетаБанк», та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 36 за умовами якого банк надає позичальнику кредит на споживчі цілі придбання нерухомого майна у сумі 15 000,00 (п'ятнадцять тисяч доларів США 00 центів) на строк 240 місяців по 05.12.2026 року включно шляхом зарахування коштів на рахунок позивача, відкритий у Банку, № 076 зі сплатою відсотків за користування кредитом за ставкою 14,5 відсотків річних та комісії за надання кредиту 1000,00 грн. (надалі по тексту - Кредитний договір)

Позивач свої зобов'язання за Кредитним договором виконав, надав позивачу кредит у розмірі 15 000,00 дол. США, що підтверджується випискою з банківського рахунку відповідача (а.с.11). Відповідач не надав суду заперечень проти зазначених обставин та не оспорив Кредитний договір або отримання суми кредиту на вказаних умовах і в указаному розмірі.

Згідно з пунктом 1.2. Договору позичальник здійснює погашення частини кредиту та сплату відсотків за користування кредитом шляхом внесення на картковий рахунок № 076 суми 200 (двісті доларів США 00 центів) щомісячно в період з 1 по 5 число кожного місяця.

Статтею 1048 Цивільного кодексу України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір та порядок процентів встановлюється договором.

Відповідно до статті 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій саме сумі, що були йому передані позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором.

Відповідач (позичальник) свої зобов'язання за договором кредиту не виконав належним чином, допустив прострочення в платежах і заборгованість у вказаній в розрахунку сумі - в тому числі заборгованість за кредитом та відсотками. Відповідач не оспорив дані розрахунки, не подав доказів на їх спростування повне або часткове. Дані розрахунки виконані у відповідності до умов Кредитного договору, і оскільки вони не оспорюються позичальником, то приймаються судом як достовірні.

У відповідності до статей 525,526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частина 1статті 612 Цивільного кодексу України передбачає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до пункту 3.1. договору банк має право, зокрема, прийняти рішення про дострокове погашення позичальником кредиту (частин кредиту) та достроково стягнути суму виданого кредиту (частини кредиту), відсотків та інших платежів за цим договором, в тому числі шляхом погашення заборгованості за рахунок забезпечення у випадках порушення позичальником умов цього договору, зокрема, але не виключно у випадках:

-затримання сплати частини кредиту та/або відсотків щонайменше на один календарний місяць;

-перевищення сумою заборгованості суми кредиту більш як на десять відсотків;

-несплати споживачем більше однієї виплати, яка перевищує п'ять відсотків суми кредиту.

Керуючись пунктом 3.1. Кредитного договору, позивач надіслав на адресу ОСОБА_1 вимогу - повідомлення позичальнику про дострокове повернення кредиту за кредитним договором № 36 від 05.12.2006 року (а.с. 16).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем ОСОБА_1 доказів сплати коштів на користь позивача суду не надано, документів які б підтверджували наявність розбіжностей у сумі взаєморозрахунків, а також таких, які б спростовували здійснений позивачем розрахунок суми боргу, відповідачем суду також не надано, а тому, суд приходить до висновку, що факт наявності заборгованості за Кредитним договором від 05.12.2006 року основним боргом (кредитом) у сумі 2 972, 32 дол. США, заборгованості за відсотками у сумі 699, 93 дол. США, що нараховані за період з 13.04.2017 року по 14.11.2018 року, належним чином доведений, документально підтверджений та відповідачем ОСОБА_1, в порядку статей 12, 81 Цивільного процесуального кодексу України не спростований.

Згідно з частиною статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пунктом 6.5. Кредитного договору сторони погодили, що у разі виникнення простроченої заборгованості за відсотками або кредитом (частиною кредиту) позичальник сплачує банку пеню у розмірі 0,2% від простроченої суми за кожен день.

Позивачем в якості наслідків порушення зобов'язання у відповідності до даного пункту Кредитного договору було нараховано пеню за несвоєчасне погашення основного боргу у сумі 40 877, 33 грн., нарахованої за період з 13.03.2018 року по 14.11.2018 року та пеню за несвоєчасне погашення відсотків у сумі 24 537, 58 грн., нарахованої за період з 01.09.2017 року по 14.08.2018 року.

Дії ОСОБА_1П є порушенням вимог Кредитного договору, що є підставою для застосування відповідальності за умовами Цивільного кодексу України, відтак позовні вимоги про стягнення пені за несвоєчасне погашення основного боргу у сумі 40 877, 33 грн., нарахованої за період з 13.03.2018 року по 14.11.2018 року та пеню за несвоєчасне погашення відсотків у сумі 24 537, 58 грн., нарахованої за період з 01.09.2017 року по 14.08.2018 року, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

В забезпечення виконання ОСОБА_1 зобов'язань за Кредитним договором № 36 від 05.12.2006 року між Акціонерним банком «Металург» (банк) та ОСОБА_2 (поручитель) укладено договір поруки № 302, за змістом якого поручитель, у разі невиконання ОСОБА_1 зобов'язань за Кредитним договором зобов'язується в порядку, передбаченому цим договором погасити борг позичальника банку в сумі 15 000,00 (п'ятнадцять тисяч доларів США 00 центів), сплатити відсотки за кредитом, комісії, суми неустойки і нанесених збитків та інші платежі за Кредитним договором, виходячи з умов Кредитного договору, за весь період користування позичальником кредитом.

Згідно зі статтею 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

Статтею 554 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Як передбачено статтею 543 Цивільного кодексу України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов'язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі.

Таким чином, при солідарному обовязку кредиторові надається право на власний розсуд вимагати виконання зобовязання в повному обсязі або частково від усіх боржників разом або від кожного окремо. Предявивши вимогу до одного із солідарних боржників і не одержавши задоволення такої вимоги, кредитор має право предявити вимогу до іншого солідарного боржника.

Оскільки, судом встановлено, що позичальником були порушені зобовязання Кредитним договором, банк набув право звернення до поручителя з вимогою виконання зобовязань позичальника на підставі Договору поруки.

Як вбачаться з матеріалів справи, внаслідок невиконання ОСОБА_1 своїх зобовязань за Кредитним договором, позивач надіслав на адресу ОСОБА_2 вимогу -повідомлення поручителю від 01.03.2018 року за вих. № 57-05/619 про погашення заборгованості.

Зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених правових норм, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Акціонерного товариства «МетаБанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за Кредитним договором № 36 від 05.12.2006 року за основним боргом (кредитом) у сумі 2 972, 32 дол. США, що за офіційним курсом долара США до гривні станом на 15.11.2018 року, встановленим Національним банком України, еквівалентно 82 747,62 грн., заборгованість за відсотками у сумі 699, 93 дол. США, що за офіційним курсом долара США до гривні станом на 15.11.2018 року, встановленим Національним банком України, еквівалентно 11 366,27 грн., пеню за несвоєчасне погашення основного боргу у сумі 40 877, 33 грн., нараховану за період з 13.03.2018 року по 14.11.2018 року та пеню за несвоєчасне погашення відсотків у сумі 24 537, 58 грн., що нарахована за період з 01.09.2017 року по 14.08.2018 року, є такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до положень статті 141 Цивільного процесуального кодексу України підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача судові витрати у вигляді судового збору.

Керуючись статтями 4, 5, 12, 13, 76-81, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 280-282 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Позов Акціонерного товариства «МетаБанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити повністю.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_1), ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_2, адреса: АДРЕСА_1) на користь Акціонерного товариства «МетаБанк» (адреса: м. Запоріжжя, пр. Металургів, 30, ) заборгованість за за основним боргом (кредитом) у сумі 2 972, 32 дол. США, заборгованість за відсотками у сумі 699, 93 дол. США, пеню за несвоєчасне погашення основного боргу у сумі 40 877, 33 грн. та пеню за несвоєчасне погашення відсотків у сумі 24 537, 58 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_1), ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_2, адреса: АДРЕСА_1) на користь Акціонерного товариства «МетаБанк» (адреса: м. Запоріжжя, пр. Металургів, 30, ) судовий збір в розмірі 2 581, 28 грн. по 1 290, 64 грн. з кожного.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності ЦПК України. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Повне рішення суду складено 25.01.2019 року.

Суддя: Я.Р.Марко