Справа № 471/786/19
Провадження №2/471/304/19
Номер рядка звіту 45
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"11" грудня 2019 р.

Братський районний суд Миколаївської області

в складі: головуючого судді - Скарницька І. Б.,

за участю секретаря - Романчук О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду с-ща Братське цивільну справу № 471/786/19 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа , яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Братська селищна рада Братського району Миколаївської області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернулася до Братського районного суду Миколаївської області з позовом до ОСОБА_2 , третя особа , яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Братська селищна рада Братського району Миколаївської області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

В своєму позові позивач зазначає, що згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом їй належить житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . В вищевказаному житловому будинку зареєстрований з 07.12.2007 року її син, відповідач по справі, ОСОБА_2 . В 2013 році ОСОБА_2 одружився та виїхав з будинку і не користується будинком та господарськими спорудами, в домоволодінні відсутні речі відповідача. Позивач неодноразово зверталася до відповідача з проханням знятися з реєстраційного обліку, оскільки вона маючи невеликі доходи має право оформити субсидію, однак через те, що відповідач зареєстрований в житловому будинку не може можливості цього зробити.

В судове засідання позивач не з`явився, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином шляхом розміщення оголошення, причини неявки суду невідомі.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Суд, на підставі ст. 280 ЦПК України, вважає за можливе ухвалити заочне рішення по справі.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив.

Згідно зі Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 03.04.2012 року, зареєстрованого в реєстрі за № 186, ОСОБА_1 належить житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 5).

Відповідач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 6-7, 14).

Згідно з Актам обстеження житлово-побутових умов домогосподарства від 12.07.2019 року за адресою: АДРЕСА_1 , відповідачі ОСОБА_2 , 1989 року народження, з 2013 року в будинку не проживає (а.с. 8).

Конституція України у ст. 47 проголошує, що кожен має право на житло, як одного з природних і невід`ємних прав людини. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканність, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду.

Відповідно до п. 1 ст. 8 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод кожній особі окрім інших прав гарантується право на повагу до її житла, яке охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла.

Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Відповідно до ст.ст. 71, 72 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або члена його сім`ї за ними зберігається житлове приміщення протягом шести місяців.

Також, згідно з вимогами ст. ст. 319, 391 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-В Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України).

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України.

Об`єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст. ст. 379, 382 ЦК України).

Права власника житлового будинку (квартири) визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Окрім цього, відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України, з урахуванням положень ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Члени сім`ї власника житла втрачають право на користування житловим приміщенням у разі відсутності їх без поважних причини понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

Відповідач в будинку добровільно не мешкає більше року, витрат по його утриманню не несе, його особисті речі в будинку відсутні, тому заявлені позовні вимоги законні та обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 259, 264, 265, 280 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа , яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Братська селищна рада Братського району Миколаївської області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням- задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такими, що втратили право користування житловим будинком АДРЕСА_1 .

Зобов`язати Братську селищну раду Братського району Миколаївської області зняти з реєстраційного обліку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач - ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Братська селищна рада Братського району Миколаївської області, , місце знаходження: вул. Миру, 104, смт. Братське Братського району Миколаївської області.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

СуддяІ.Б. Скарницька