Постанова

Іменем України

23 січня 2019 року

м. Київ

справа № 462/2371/16-ц

провадження № 61-1320св17

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., ХоптиС. Ф.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - Державний навчальний заклад «Львівське вище професійне художнє училище»,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - ОСОБА_5,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Державного навчального закладу «Львівське вище професійне художнє училище» на рішення Залізничного районного суду м. Львова, у складі судді Румілової Н. М., від 21 червня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області, у складі колегії суддів: Левика Я. А., Струс Л. Б., Шандри М. М., від 21 листопада 2017 року,

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до Державного навчального закладу «Львівське вище професійне художнє училище» (далі - ДНЗ «Львівське ВПХУ»), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - ОСОБА_5 про скасування дисциплінарного стягнення.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що він з 2003 року працює в ДНЗ «Львівське ВПХУ». Наказом ДНЗ «Львівське ВПХУ» № 06-к від 29 січня 2016 року «Про догану керівнику фізичного виховання ОСОБА_4.» на нього накладено дисциплінарне стягнення - догану з підстав порушення трудової дисципліни, у зв'язку із відсутністю на робочому місці. Із зазначеним наказом позивач не згідний, 24 грудня 2015 року він надавав пояснення директору училища, в якому вказав, що його робоче місце на протязі робочого часу може змінюватись. Вважає, що він добросовісно ставиться до своїх трудових обов'язків. Винесення догани було проведено без згоди профспілкового органу.

Із урахуванням зазначеного, позивач просив позов задовольнити, визнати незаконним та скасувати наказ № 06-к від 29 січня 2016 року «Про догану керівнику фізичного виховання ОСОБА_4.» та стягнути з відповідача на свою користь судовий збір.

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 21 червня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено. Визнано незаконним та скасовано наказ директора ДНЗ «Львівське ВПХУ» № 06-к від 29 січня 2016 року «Про догану керівнику фізичного виховання ОСОБА_4.». Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що у відповідача були відсутні законні підстави для винесення спірного наказу, окрім цього, при винесенні наказу роботодавцем порушено процедуру застосування дисциплінарного стягнення у вигляді догани.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 21 листопада 2017 року апеляційну скаргу Державного навчального закладу «Львівське вище професійне художнє училище» відхилено, а рішення Залізничного районного суду м. Львова від 21 червня 2017 року залишено без змін.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну правову оцінку, дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог, оскільки підстави для винесення догани позивачу були відсутні, окрім того роботодавцем порушено процедуру притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності.

У касаційній скарзі Державний навчальний заклад «Львівське вище професійне художнє училище» просить скасувати рішення Залізничного районного суду м. Львова від 21 червня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 21 листопада 2017 року і передати справу на новий розгляд до суду першої або апеляційної інстанцій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що висновок апеляційного суду щодо відсутності позивача протягом майже більшої частини робочого часу з 23 грудня 2015 року у навчальному закладі з поважних причин є помилковим та ґрунтується лише на припущеннях. У зимовий період часу (грудень місяць) заняття із фізичного виховання проводяться виключно у спортивному залі головного корпусу навчального закладу (де і знаходиться кабінет керівника фізичного виховання), а не на стадіоні, спортивному майданчику тощо. Судами попередніх інстанцій неправильно застосовано положення частини другої статті 252 КЗпП України, частини першої статті 41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності».

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що керівнику фізичного виховання ОСОБА_4 наказом директора ДНЗ «Львівське ВПХУ» № 06-к від 29 січня 2016 року оголошено догану за порушення трудової дисципліни, у зв'язку із тим, що ОСОБА_4 був відсутній без поважних причин на робочому місці в ДНЗ «Львівське ВПХУ» у періоди: 22 грудня 2015 року з 09 год. 50 хв. до 11 год. 10 хв.; з 11 год. 15 хв. до 11 год. 25 хв.; з 13 год. 55 хв. до 14 год. 55 хв.; 23 грудня 2015 року з 08 год. 00 хв. до 08. год. 55 хв.; з 10 год. 10 хв. до 17 год. 00 хв.; 24 грудня 2015 року з 10 год. 38 хв. до 10 год. 45 хв.; з 11 год. 07 хв. до 11 год. 20 хв.; з 12 год. 13 хв. до 13 год. 10 хв.; з 12 год. 13 хв. до 13 год. 10 хв.; з 14 год. 20 хв. до 14 год. 37 хв.; 28 грудня 2015 року з 08 год. 48 хв. до 09 год. 25 хв.; 30 грудня 2015 року з 14 год. 45 хв. до 15 год. 50 хв., про що складено відповідні акти про відсутність позивача на робочому місті.

У своїй діяльності позивач керується посадовою інструкцією керівника фізичного виховання № 18, яка затверджена наказом директора ДНЗ «Львівське ВПХУ» № 65 від 02 липня 2010 року.

Відповідно до пункту 1.7 посадової інструкції у своїй діяльності керівник фізичного виховання, серед іншого, керується нормативно-правовими актами Міністерства освіти і науки, молоді та спорту України (далі - МОН МС України).

Відповідно до статті 139 КЗпП України працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Відповідно до статті 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення.

Ознакою порушення трудової дисципліни є наявність проступку в діях або бездіяльності працівника.

Дисциплінарний проступок визначається як винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх трудових обов'язків. Складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника; порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов'язків; вина працівника; наявність причинного зв'язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов'язків.

Недоведеність хоча б одного з цих елементів виключає наявність дисциплінарного проступку.

Разом з тим, саме на роботодавця покладається обов'язок доказування фактів винного вчинення працівником дисциплінарного проступку. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати всі обставини, з яких вчинено проступок. Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності в обов'язковому порядку має бути встановлена провина, як одна із важливих ознак порушення трудової дисципліни. При відсутності вини працівник не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності.

Згідно зі статтею 60 ЦПК України, 2004 року, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Ухвалюючи рішення про задоволення вимог позивача, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, правильно встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, дійшов обґрунтованого висновку щодо недоведеності підстав застосування до позивача роботодавцем дисциплінарного стягнення у вигляді догани за порушення трудової дисципліни.

Видаючи 29 січня 2016 року наказ про оголошення ОСОБА_4 догани, директором ДНЗ «Львівське ВПХУ» було зазначено, що підставою для застосування дисциплінарного стягнення стала відсутність ОСОБА_4 на робочому місті без поважних причин у певний час протягом п'яти робочих днів, а саме 22-24, 28 та 30 грудня 2015 року. У актах про відсутність працівника на робочому місті, які було складено 22-24, 28 та 30 грудня 2015 року, зазначено, що ОСОБА_4 відсутній на робочому місті, а саме: в навчальному закладі.

Суди встановили, що робочим місцем позивача є кабінет керівника фізичного виховання. У ДНЗ «Львівське ВПХУ» є декілька спортивних залів, стадіон для фізичного виховання, які також є робочим місцем відповідача.

Оцінюючи наявні у справі докази, враховуючи посадову інструкцію керівника фізичного виховання № 18, затверджену наказом директора ДНЗ «Львівське ВПХУ» № 65 від 02 липня 2010 року, зміст актів про відсутність ОСОБА_4 на робочому місті (у яких не конкретизовано де саме вони були складені), судами попередніх інстанцій зроблено правильний висновок відносно того, що складені акти не можуть беззаперечно свідчити про відсутність позивача на робочому місті, виходячи із того, що заняття із фізичного виховання провадяться у спортивних залах у відповідності до розкладу занять, а робочим місцем позивача є не лише його робочий кабінет. Середа (23 грудня 2015 року) була методичним днем для керівника фізичного виховання та днем здачі статистичної звітності.

Із урахуванням зазначеного, судами зроблено правильний висновок про те, що відповідач не довів факт відсутності позивача у робочий час в приміщеннях навчального закладу, в яких безпосередньо проводяться заняття із фізичного виховання.

Із урахуванням зазначеного, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог, оскільки відповідачем не доведено обставин, які б могли бути підставою для вирішення питання про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржені судові рішення постановлені без додержання норм матеріального і процесуального права та зводяться до переоцінки доказів у справі, що відповідно до положень статті 400 ЦПК України, знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду.

Колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій. Судами правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, зроблені обґрунтовані висновки на підставі належним чином оцінених доказів, наданих сторонами (стаття 212 ЦПК України, у редакції чинній на момент розгляду справи).

Враховуючи наведене, встановивши відсутність підстав для скасування оскаржених судових рішень, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржені судові рішення - без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Державного навчального закладу «Львівське вище професійне художнє училище» залишити без задоволення.

Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 21 червня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 21 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді Є. В. Синельников
О. В. Білоконь
С. Ф. Хопта