Справа № 351/1781/17
Номер провадження №2/351/22/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2019 року м. Снятин

Снятинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді Калиновського М.М.

з участю секретаря Равлюк М.І.

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Снятині справу за позовом ОСОБА_2 до Будилівської сільської ради, ОСОБА_4 про визнання права власності на земельну ділянку, зобов'язання винести межові знаки та зобов'язання дотримуватись правил добросусідства, усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся у суд із позовом до Будилівської сільської ради, ОСОБА_4 про визнання права власності на земельну ділянку, зобов'язання винести межові знаки та зобов'язання дотримуватись правил добросусідства, усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою. Позовні вимоги мотивував тим, що він є власником житлового будинку, що знаходиться по АДРЕСА_1. Будівництво свого будинку він розпочав на земельній ділянці площею 0,21 га, яка була йому виділена у власність на підставі рішення Устянської сільської ради від 14.12.1993р.. На підставі даного рішення йому було видано план як тимчасовий документ, оскільки не було можливості видати державний акт на право власності на земельну ділянку.

Поруч знаходиться земельна ділянка його матері, яка належить їй на праві приватної власності на підставі рішення Снятинського районного суду від 18.09.2015р.. Межа між їхніми земельними ділянками встановлена та погоджена у присутності представників сільської ради та відповідає її схематичному зображенні у плані.

З іншого боку земельною ділянкою користується відповідач ОСОБА_4, який самовільно захопив частину належної йому земельної ділянки та від дороги встановив паркан. Неодноразово звертався до відповідача та до сільської ради із заявами про винесення межових знаків на місцевості та усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою. Проте сільська рада надала відповідь про те, що не може винести межові знаки у відповідності до наданого плану земельної ділянки, оскільки фактичні межі не співпадають з планом земельної ділянки, через те, що частина його земельної ділянки є відгородженою сусідом - відповідачем.

Будилівська сільська рада не визнає його права власності на земельну ділянку, посилаючись на картографічні дані генерального плану с. Будилів Снятинського району від 1975 р. та вважає, що дані, які є неточними та не відповідають правовстановлюючим документам, мають більшу силу ніж наданий йому план земельної ділянки.

Оскільки в сільській раді були відсутні бланки державних актів про право власності на земельну ділянку, то йому взамін було видано план на земельну ділянку, як тимчасовий документ та зареєстровано в книзі реєстрації Державних актів на право власності на землю за НОМЕР_2. Тобто даний документ має ту саму юридичну силу, що і державний акт.

Оскільки його права власності ніхто не позбавляв, тому вважає дії відповідача ОСОБА_4 неправомірними.

Просить визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 0,21 га у відповідності до плану виданного на підставі рішення Устянської сільської ради від 14.12.1993р., зареєстрованого в книзі реєстрації Державних актів на право власності на землю під НОМЕР_1 для обслуговування житлового будинку та господарських споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2; зобов'язати Будилівську сільську раду винести межові знаки земельної ділянки, що знаходиться за вищевказаною адресою, на місцевості, згідно з межами та розмірами, зазначеними у плані, виданому на підставі рішення Устянської сільської ради від 14.12.1993р., зареєстровано в книзі реєстрації Державних актів на право власності на землю під НОМЕР_1 площею 0,21 га; зобов'язати ОСОБА_4 дотримуватись правил добросусідства та усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою, яка знаходиться у його власності за вищевказаною адресою.

Представники позивача в судовому засіданні позов підтримала з підстав викладених у ньому, просили позов задоволити.

Представник відповідача Будилівської сільської ради в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, подав письмове пояснення щодо позову.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, подав відзив на позовну заяву.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові матеріали, встановивши фактичні обставини справи, застосовуючи загальні засади цивільного законодавства справедливість, добросовісність та розумність, керуючись конституційним принципом верховенства права, оцінивши всебічно, повно та об'єктивно всі наявні у справі докази окремо та у сукупності, застосовуючи відповідні норми матеріального права, утверджуючи та забезпечуючи права людини і основоположні свободи сторін, враховуючи принцип неупередженості, суд приходить до висновку, що позов частково підставний та підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до витягу з рішення № 14/3 від 15.05.1991р. Устянської сільської ради вирішено надати ОСОБА_2 земельну ділянку розміром 0,08 га для будівництва.

Із рішення Устянської сільської ради 13 сесії 21 скликання від 14.12.1993р. вбачається, що ОСОБА_2 передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,21 га, в т.ч.: 0,16 га- ріллі та 0,05 га - подвір'я. У зв'язку з тим, що немає можливості видати державний акт на право власності, вирішено видати позивачу план як тимчасовий документ та зареєструвати його в книзі реєстрації Державних актів на право приватної власності на землю за НОМЕР_2. Даний план - схему погоджено з ОСОБА_4 та ОСОБА_5.

Згідно відповіді Управління Держкомзему у Снятинському районі від 23.08.2012р. ОСОБА_6 відмовлено у вирішенні спору щодо додержання громадянами правил добросусідства, оскільки відповідно до ст. 158 ЗК України органи місцевого самоврядування вирішують дані земельні спори.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 22.03.2017р. № 83042630 за ОСОБА_2 зареєстровано право приватної власності на житловий будинок по АДРЕСА_2.

З відповіді Будилівської сільської ради від 22.07.2014р. вбачається, що житловий будинок ОСОБА_2 збудований на подвір'ї його матері ОСОБА_6 по АДРЕСА_1 і окремим заїздом не забезпечений. Позивач керуючись план-схемою з рішення Устянської сільської ради від 14.12.1993р. звернувся до Будилівської сільської ради із заявою про відкриття АДРЕСА_1 і упорядкувати проїжджу її частину до його господарства за рахунок землі його сусіда ОСОБА_4. ОСОБА_2 було відмовлено у відкритті вулиці у зв'язку з тим, що окрема вулиця до його будинку не передбачена ні в карті с. Будилів 1975 р., ні в генеральному плані с. Будилів. Межа між його господарством та господарством ОСОБА_4, щодо якої виник спір співпадають з картографічними даними і по даній межі проходить огорожа ОСОБА_4, якій більше 20 років.

Згідно відповіді Будилівської сільської ради від 04.11.2014р. постійна депутатська комісія з питань земельних відносин, екології та раціонального природокористування встановити межові знаки земельної ділянки позивача по АДРЕСА_1 згідно із схемою з рішення Устянської сільської ради від 14.12.1993р. не може, тому що фактичні межі земельної ділянки не співпадають із схемою вищевказаного рішення.

Із відповіді Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області від 21.06.2018р. № М-184/0-307/6-18 вбачається, що Головним управлінням розглянуто звернення позивача від 14.06.2018р. стосовно перевірки факту самовільного зайняття частини його земельної ділянки площею 0,21 га ОСОБА_4 по АДРЕСА_1. Встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на підставі розробленої та затвердженої відповідно до ЗК України технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) - у разі коли власнику (користувачу) земельної ділянки видано документ, що посвідчує право на земельну ділянку, без виносу меж такої ділянки в натурі (на місцевість) та закріплення їх межовими знаками. Також позивача повідомлено про те, що органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори в межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян.

Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до вимог Земельного Кодексу України від 18.12.1990р. право власності або право постійного користування землею посвідчуються державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів.

Згідно п. 1.3 Декрету Кабінету Міністрів «Про приватизацію земельних ділянок» від 26.12.1992р., сільським, селищним, міським Радам народних депутатів забезпечити передачу протягом 1993р. громадянам України у приватну власність земельних ділянок, наданих їм для ведення особистого підсобного господарства, будівництва і обслуговування жилого будинку і господарських будівель, садівництва, дачного і гаражного будівництва, у межах норм, встановлених Земельним кодексом України. Право приватної власності громадян на земельні ділянки, передані їм для цілей, передбачених ст. 1 цього Декрету, посвідчується відповідною Радою народних депутатів, про що робиться запис у земельно-кадастрових документах, з наступною видачею державного акта на право приватної власності на землю.

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про Державний земельний кадастр» відомості про межі земельної ділянки вносяться до Державного земельного кадастру на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) - у разі встановлення меж земельної ділянки за її фактичним використанням відповідно до ст. 107 ЗК України та у разі зміни меж суміжних земельних ділянок їх власниками.

Відповідно до ст. 158 Земельного Кодексу України земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування та центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. Органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах. У разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, спір вирішується судом.

За змістом роз'яснень, які містяться в п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно із ч. 3 ст. 152 Земельного кодексу України шляхом визнання права, зобов'язання відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, запобігання вчинення дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав, визнання угоди недійсною, визнання недійсним рішення органів виконавчої влади або місцевого самоврядування, відшкодування заподіяних збитків, застосування інших передбачених законом способів.

Із матеріалів справи вбачається, що позивачем обраний спосіб захисту шляхом відновлення стану земельної ділянки.

Згідно зі ст. 55 Закону України «Про землеустрій» встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографогеодезичних та картографічних матеріалів. Межі земельної ділянки в натурі закріплюються межовими знаками встановленого зразка, крім того, межові знаки здаються за актом під нагляд на збереження власникам землі та землекористувачам.

Відповідно до ст. 198 ЗК України кадастрові зйомки це комплекс робіт, виконуваних для визначення та відновлення меж земельних ділянок.

Кадастрова зйомка включає, зокрема, погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами.

Відповідно до вимог частин 1-3 ст. 107 ЗК України підставою для відновлення меж є дані земельно - кадастрової документації.

Станом на 1993-1994р.р. с. Будилів входило до складу громади Устянської сільської ради, позивачем ОСОБА_2 відповідно до вимог чинного законодавства виготовлено технічну документацію, сільською радою винесено межові знаки земельної ділянки та погоджено з сусідніми землекористувачами, а також занесено відповідний запис про реєстрацію права власності на земельну ділянку в книгу реєстрації державних актів.

Однак, позивачем ОСОБА_2 не зареєстровано вищевказану спірну земельну ділянку у Державному земельному кадастрі із присвоєнням їй кадастрового номеру, а також не зареєстровано право власності на неї у Реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Ст.16 ЦПК України передбачає, що сторони вживають заходів для досудового врегулювання спору.

У даному випадку спору не виникло, оскільки позивач до відповідачів із вищевказаними вимогами не звертався і їх діями чи бездіяльністю його права порушені не були.

З вказаних підстав, позивач має право на захист свого порушеного права шляхом винесення межових знаків спірної земельної ділянки на місцевості згідно з межами та розмірами зазначеними у плані, а тому позов частково підставний та підлягає до часткового задоволення.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що заявлена позовна вимога ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку є передчасною, оскільки підстави набуття права власності на земельну ділянку визначені Земельним Кодексом України, однак позивачем не використано спосіб реєстрації прав власності на земельну ділянку у визначений законом порядок, а суд не вправі заміняти інші органи влади у виконанні ними своїх повноважень.

Тому в задоволенні позовних вимог про визнання права власності на спірну земельну ділянку та зобов'язання дотримуватись правил добросусідства, усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, слід відмовити за передчасністю звернення позивача до суду за захистом своїх прав.

На підставі викладеного, ст.ст. 78, 81, 106, 107, 125, 152 ЗК України, керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 259, 263-265 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити частково.

Зобов'язати Будилівську сільську раду Снятинського району винести межові знаки земельної ділянки, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, на місцевості, згідно з межами та розмірами зазначеними у плані виданому на підставі рішення Устянської сільської ради народних депутатів від 14.12.1993р., зареєстрованого в книзі реєстрації Державних актів на право власності на землю під НОМЕР_1 площею 0,21 га.

В решті позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції з дня його проголошення. У разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: підпис

Суддя Снятинського районного суду Калиновський М.М.