провадження № 22-ц/824/4298/19 суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Фінагеєв В.О.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

27 березня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Фінагеєва В.О. (суддя-доповідач), Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5, поданою представником ОСОБА_6, на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 13 листопада 2018 року у справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів на утримання дружини, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2016 року ОСОБА_7 звернулася до суду з позовом та просила стягнути з відповідача на її утримання аліменти протягом всього часу її проживання з дитиною-інвалідом - сином ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 та опікування нею, у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу), починаючи з дня пред'явлення позову.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1. Дитина народилася зі значними вадами розвитку і на даний час визнаний інвалідом дитинства у зв'язку з відсутністю мовлення, розгальмованістю, нездатністю до самообслуговування та нічним безсонням - дитячий аутизм, загальне недорозвинення мови. Позивач позбавлена можливості працювати, так як син є інвалідом та потребує постійного материнського нагляду та догляду, не може відвідувати дитячий заклад. Відповідач має постійне місце роботи і стабільний заробіток, а тому може надавати матеріальну допомогу.

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 13 листопада 2018 року позов ОСОБА_7 задоволено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати рішення суду першої інстанції через порушення норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач зазначає, що останні місяці, крім сплати аліментів, він надає додаткову матеріальну допомогу позивачу. У відповідача на утриманні знаходяться батьки-інваліди. Відповідач є єдиним годувальником своєї сім'ї, він вдруге одружився та його дружина вагітна і йому необхідно утримувати також її та дитину, що народиться. У грудні 2018 року відповідач подав заяву до дитячого садка для дітей з особливостями розвитку «Дитина з майбутнім» з проханням поставити в чергу на вступ ОСОБА_9. Позивач має можливість влаштувати дитину до спеціального дошкільного закладу та йти працювати. Позивач хоче перекласти всі обов'язки та майнове утримання на відповідача, однак, вона не враховує, що батьки зобов'язані спільно утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Заява про уточнення позовних вимог була подана з порушенням вимог ст. 183 ЦПК України. Представник позивача не надіслала вказану заяву іншим учасникам справи, чим порушила ч. 5 ст. 49 ЦПК України. Однак, незважаючи на це, суд приєднав до матеріалів справи вказану заяву.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_7 зазначає, що вона не заперечує факт надання додаткової матеріальної допомоги на лікування сина та сплати аліментів. Однак, відповідач не розуміє, що позивач також потребує коштів на своє утримання, повинна одягатися, харчуватися, доглядаючи за дитиною-інвалідом. Батьки не є членами сім'ї відповідача та отримують пенсію. Дитячий садок, до якого відповідач подав заяву про постановку на чергу дитини є приватним та вартість його складає більше тридцяти тисяч. У смт. Холми, де проживає позивач з дітьми, немає спеціалізованих дитячих садків. З 2016 року у відповідача була можливість подати всі докази до початку розгляду справи і під час розгляду справи. У поданій заяві про зменшення позовних вимог позивач не змінювала предмет або підставу позову. Відповідач зобов'язаний брати участь у забезпеченні матеріального благополуччя позивача, так як з нею проживає дитина-інвалід.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищезазначене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 та ОСОБА_5 є батьками ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.35).

ОСОБА_9 народився зі значними вадами розвитку, має інвалідність з дитинства в зв'язку з відсутністю мовлення, розгальмованістю, стереотипії, не здатністю самообслуговування та нічним безсонням, - дитячий аутизм, загальне недорозвинення мови, що підтверджується медичним висновком №43 від 17 серпня 2016 року на дитину - інваліда віком до 18 років (а.с.6).

З 16 травня 2016 року ОСОБА_5 працює у Комунальному підприємстві по утриманню зелених насаджень Солом'янського району міста Києва на посаді озеленювача 4-го розряду аварійної служби (а.с.18, 64).

Згідно довідки Комунального підприємства по утриманню зелених насаджень Солом'янського району міста Києва від 30 листопада 2016 року посадовий оклад ОСОБА_5 становить 3 378 грн. 06 коп. та заробітна плата за останніх шість місяців склала 55 822 грн. 32 коп. (а.с.51).

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач проживає з дитиною-інвалідом, яка потребує постійної уваги та догляду. Відповідач не надав доказів, що дитина буде влаштована до спеціальних дошкільних закладів, які б прийняли дитину з вадами здоров'я та мати дитини мала чи має можливість працювати.

Однак, апеляційний суд не може повністю погодитися з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до статті 88 СК України, якщо один із подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною - інвалідом, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, і опікується нею, він має право на утримання за умови, що другий з подружжя може надавати таку матеріальну допомогу. Право на утримання триває протягом всього часу проживання з дитиною-інвалідом та опікування нею і не залежить від матеріального становища того з батьків, з ким вона проживає. Розмір аліментів тому з подружжя, з ким проживає дитина-інвалід, визначається за рішенням суду відповідно до частини першої статті 80 цього Кодексу, без урахування можливості одержання аліментів від своїх батьків, повнолітніх дочки або сина.

Статтею 80 СК України визначено, що аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення.

Звертаючись до суду з позовом про стягнення аліментів на дружину, ОСОБА_7 вказує на те, що вона проживає з дитиною - інвалідом, яка потребує постійного материнського нагляду та догляду, не може відвідувати дитячий заклад. У зв'язку з цим, позивач позбавлена можливості працювати.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_9 є дитиною-інвалідом та проживає разом з матір'ю, яка не працює. У зв'язку з цим, позивач потребує матеріальної допомоги.

Заперечуючи проти позову, ОСОБА_5 вказує на те, що останні місяці, крім сплати аліментів, він надає додаткову матеріальну допомогу позивачу. У відповідача на утриманні знаходяться батьки-інваліди.

Однак, разові надання матеріальної допомоги позивачу не є підставою для відмови у стягненні аліментів на утримання дружини. Крім того, у відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_7 зазначає, що кошти надавалися відповідачем на лікування сина. Предметом даного позову є стягнення аліментів на утримання дружини, яка проживає з дитиною - інвалідом.

Посилання відповідача на наявність на його утриманні батьків є безпідставними, оскільки батьки є особами пенсійного віку та отримують пенсію, а, отже, мають власний дохід.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 вказує на те, що у грудні 2018 року він подав заяву до дитячого садка для дітей з особливостями розвитку «Дитина з майбутнім» з проханням поставити в чергу на вступ ОСОБА_9. Позивач має можливість влаштувати дитину до спеціального дошкільного закладу та йти працювати.

Однак, дана обставина не свідчить про те, що дитина зможе перебувати у вказаному дитячому закладі, буде адаптована до його середовища, зможе обходитися без постійної допомоги матері та остання зможе працювати.

Відповідач також вказує на те, що позивач хоче перекласти всі обов'язки та майнове утримання на відповідача, однак, вона не враховує, що батьки зобов'язані спільно утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Однак, позивач не ставить вимогу про стягнення аліментів на утримання дитини, а просить стягнути аліменти на свою користь, право на які вона має у силу вимог ст. 88 СК України.

ОСОБА_5 зазначає, що заява про уточнення позовних вимог була подана з порушенням вимог ст. 183 ЦПК України. Представник позивача не надіслала вказану заяву іншим учасникам справи, чим порушила ч. 5 ст. 49 ЦПК України. Незважаючи на це, суд приєднав до матеріалів справи вказану заяву.

В даному випадку, відповідно до вимог ч. 2 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Частиною 2 ст. 49 ЦПК України визначено, що позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Отже зменшивши позовні вимоги та фактично відмовившись від їх частини позивач використала своє право.

Разом з тим, апеляційний суд вважає обґрунтованими доводи ОСОБА_5 щодо наявності на його утриманні дружини та дитини, яка народилася після ухвалення судом першої інстанції рішення у справі. Вказані обставини є підставою для зміни розміру аліментів на утримання дружини, який було стягнуто з відповідача оскаржуваним рішенням.

Під час розгляду справи по суті у суді першої інстанції відповідач наголошував на тому, що він вдруге одружився та його дружина вагітна. Однак, суд не взяв до уваги вказану обставину та не врахував її під час визначення розміру аліментів, оскільки дружина відповідача не народила дитини на момент розгляду справи.

Відповідач надав до суду апеляційної інстанції копію свідоцтва про народження ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Враховуючи зазначені обставини, апеляційний суд приходить до висновку про стягнення аліментів на утримання дружини у розмірі 1/8 частини від усіх видів заробітку (доходів) відповідача.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню через неповне з'ясування обставин, що мають значення з прийняттям постанови по суті позовних вимог.

Оскільки апеляційний суд приходить до висновку про часткове задоволення позову (75 %), а позивач звільнена від сплати судового збору, з відповідача підлягає стягненню у дохід держави судовий збір у розмірі 413 грн. 40 коп. При подачі апеляційної скарги сплаті підлягав судовий збір у розмірі 826 грн. 80 коп. На користь відповідача підлягає стягненню з держави судовий збір, сплачений за подачу апеляційної скарги відповідачем, у розмірі 206 грн. 70 коп. пропорційно до відхиленої частини позовних вимог (25%). Враховуючи положення ч. 10 ст. 141 ЦПК України, суд вважає за можливе стягнути зОСОБА_5в дохід держави різницю між сумою, яку йому має сплатити держава та сумою, яку він має сплатити у дохід держави. Така різниця становить 206 грн. 70 коп. (413,4-206,7).

На підставі викладеного та керуючись статтями 374, 376, 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5, подану представником ОСОБА_6, задовольнити частково.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 13 листопада 2018 року скасувати та прийняти постанову.

Позов ОСОБА_7 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів на утримання дружини задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5, зареєстрованого АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_7, проживаючої АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, аліменти на утримання дружини протягом усього часу проживання її з дитиною-інвалідом та опікування нею у розмірі 1/8 частини від усіх видів заробітку (доходів), починаючи з 21 вересня 2016 року.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_5, зареєстрованого АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь держави, судовий збір у розмірі 206 (двісті шість) гривень, 70 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених частиною 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Судді: Фінагеєв В.О.

Кашперська Т.Ц.

ЯворськийМ.А.