233 № 233/4309/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2019 року м. Костянтинівка

Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі: головуючого судді Каліуш О. В., за участі секретаря судового засідання Франчук А. О., позивачки ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Костянтинівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Костянтинівська міська рада, Комунальне підприємство «Служба єдиного замовника Костянтинівської міської ради» про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

Звернувшись до суду з позовом, ОСОБА_1 просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування жилим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 , з підстав, передбачених ст.ст. 71,72 ЖК України, посилаючись на те, що з лютого 2017 року відповідач спірним жилим приміщенням не користується, комунальні послуги не оплачує.

Відповідач ОСОБА_2 відзив на позов не подав.

Треті особи Костянтинівська міська рада, КП «Служба єдиного замовника Костянтинівської міської ради» письмових пояснень не подали.

Ухвалою судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 26.09.2019 відкрито провадження у цій справі, справу призначено до підготовчого засідання (а.с.29).

Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 22 листопада 2019 року підготовче провадження у цій справі закрито, справу призначено до судового розгляду (а.с.71).

Позивачка ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, пояснивши, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з квітня 2001 року, має з відповідачем трьох неповнолітніх дітей. Сімейне життя з відповідачем не склалося, між ними постійно виникали сварки та скандали, відповідач постійно її ображав та принижував. У лютому 2017 року вона запропонувала відповідачу піти зі спірного жилого приміщення. З того часу, відповідач у спірному жилому приміщенні відсутній. В жовтні 2017 року шлюб між нею та відповідачем було розірвано. Причиною відсутності відповідача у спірному жилому приміщенні є неможливість їх спільного проживання. Просила позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги не визнав у повному обсязі, пояснивши, що спірне жиле приміщенні він отримав як службове під час роботи у виробничій одиниці «Костянтинівкатепломережа» обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго». В подальшому квартира була виключена з числа службових. З лютого 2017 року він не мешкає у спірному житловому приміщенні внаслідок конфліктів, сварок з позивачкою. Пішов він з квартири виключно в інтересах їх неповнолітніх дітей. Він намагався примиритися з позивачкою, проте позивачка миритися не бажала. В подальшому позивачка зустріла іншого чоловіка, за якого вийшла заміж, народила дитину. В теперішній час у спірному житловому приміщенні мешкає новий чоловік позивачки, що також робить спільне проживання не можливим. Просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, вказуючи на те, що іншого житла він не має.

Представник третьої особи Комунального підприємство «Служба єдиного замовника Костянтинівської міської ради» в судове засідання не з`явився, надавши суду заяву про розгляд справи у його відсутність.

Представник третьої особи Костянтинівської міської ради, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, причини не явки не повідомив, його неявка не перешкоджає розгляду справи.

Дослідивши всі обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд прийшов до таких висновків.

Судом установлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 25 квітня 2001 року. Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 03 жовтня 2017 року шлюб між сторонами було розірвано, рішення набрало законної сили 18.10.2017 (а.с.13).

Рішенням виконавчого комітету Костянтинівської міської ради від 21 вересня 2016 року № 297 виключено з числа службових 2-х кімнатну квартиру АДРЕСА_2 житловою площею 25,8 кв.м, в якій мешкає ОСОБА_2 з родиною, яка складається із 5 осіб (він, дружина, 2 дочки, син). ОСОБА_2 працює у виробничій одиниці «Костянтинівкатепломережа» обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» 11 років (а.с.9).

У спірному жилому приміщенні зареєстровані: ОСОБА_2 - наймач, ОСОБА_1 - колишня дружина, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1, - дочка, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - дочка, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3, - син (а.с.16).

З актів з перевірки паспортного режиму від 01 листопада 2018 року, 10 червня 2019 року вбачається, що відповідач не мешкає у спірному жилому приміщенні з лютого 2017 року, комунальні послуги не сплачує, його особисті речі у квартирі відсутні (а.с.14-15).

З пояснень позивачки убачається, що у лютому 2017 року внаслідок постійних конфліктів та сварок вона попросила відповідача піти зі спірного жилого приміщення. З того часу, відповідач не може користуватися спірним жилим приміщенням у зв`язку із неможливості спільного проживання. 17 листопада 2018 року позивачка уклала шлюб з іншим чоловіком, з яким мешкає у спірному жилому приміщенні, що також робить неможливим проживання відповідача у ньому.

Частина 2 ст. 47 Конституції України гарантує, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до ч.4 ст. 9 ЖК України, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Право на повагу до житла гарантує і ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основних свобод.

Відповідно до ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців (ч.1).

Згідно із ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Пленум ВСУ в п. 10 постанови № 2 від 12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування Житлового кодексу України» роз`яснив, що у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.

Встановивши у судовому засіданні, що відповідач не проживає у спірному жилому приміщенні та не користується ним у зв`язку із неможливістю спільного проживання внаслідок конфлікту з позивачкою, суд визнає причини не проживання ОСОБА_2 у квартирі АДРЕСА_2 поважними.

За таких обставин, позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задоволенню не підлягають.

При цьому, суд не приймає до уваги доводи позивачки на те, що відповідач не сплачує комунальні послуги та відхиляє їх, з огляду на те, що несплата комунальних послуг не є законодавчо визначеною підставою для визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

Отже у задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ), треті особи Костянтинівська міська рада (адреса: Донецька область, м. Костянтинівка, вул. Ол. Тихого, буд. 260), Комунальне підприємство «Служба єдиного замовника» Костянтинівської міської ради (адреса: Донецька область, м. Костянтинівка, вул. Шмідта,24) про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням відмовити повністю.

Повний текст рішення складено 10 грудня 2019 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Донецького апеляційного суду через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: О. В. Каліуш