КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №755/3227/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2019 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Поліщук Н.В.

суддів Андрієнко А.М., Соколової В.В.

за участю секретаря судового засідання Голопапи Д.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва, постановлену під головуванням судді Арапіної Н.Є. 09 вересня 2019 року,

у справі за скаргою боржника ОСОБА_1 , заінтересовані особи: стягувач Публічне акціонерне товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта", державний виконавець Печерського районного відділу Державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Шевченко Максим Романович про визнання дій неправомірними, скасування постанови,-

встановив:

В лютому 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою, у якій просив:

- дії державного виконавця Печерського районного відділу Державної виконавчої служби міста Києва Шевченка Максима Романовича щодо відкриття виконавчого провадження №57937062 визнати неправомірними;

- постанову державного виконавця Печерського районного відділу Державної виконавчої служби міста Києва Шевченка Максима Романовича від 20 грудня 2018 року про відкриття виконавчого провадження №57937062 скасувати.

В скарзі посилається на те, що виконавчий лист пред`явлений до виконання поза межами установлених строків.

Так, вказує, що 09 березня 2011 року судом видано виконавчий лист, 13 червня 2011 року відкрито виконавче провадження з його виконання, 24 червня 2014 року виконавчий лист повернуто стягувачу на підставі пункту 2 статті 47 та статті 50 Закону України "Про виконавче провадження", при цьому протягом трьох років виконавчий лист не був пред`явлений до виконання.

31 травні 2017 року видано дублікат виконавчого листа, який 18 грудня 2018 року пред`явлено до виконання.

Окрім того зазначає, що виконавче провадження відкрито за адресою ( АДРЕСА_1 ), із якою у нього немає жодного зв`язку.

Також вказує, що копія постанови про відкриття виконавчого провадження йому не направлялась.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 09 вересня 2019 року у задоволенні скарги відмовлено.

Не погодившись з постановленою ухвалою, ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, у якій просить, скаргу задовольнити.

В апеляційній скарзі посилається на те, що суд помилково зазначив, що виконавчий документ пред`явлено до виконання в межах строку. На підтвердження таких доводів зазначає, що зворот дубліката виконавчого листа містить дату видачі саме дубліката - 31 травня 2017 року, що не може свідчити як початок дати, з якого виконавчий лист може бути пред`явлено до виконання.

Щодо адреси: АДРЕСА_1 зазначає, що така використовувалась в листуванні із стягувачем і не може розглядатися для цілей виконавчого провадження для визначення місця його здійснення.

В судовому засіданні представник скаржника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 доводи апеляційної скарги підтримав.

Представник заінтересованої особи ПАТ "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" проти доводів апеляційної скарги заперечувала, посилаючись на законність та обгрунтованість ухвали суду першої інстанції.

Інші учасники в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до статті 372 ЦПК України колегія суддів ухвалила розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явились в судове засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які з`явились в судове засідання, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи у задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив з того, що у дублікаті виконавчого листа зазначено дату його видачі - 31 травня 2017 року та строк пред`явлення до виконання - три роки, а саме: до 31 травня 2020 року, відтак суд дійшов висновку, що виконавчий документ пред`явлено в межах визначених законом строків.

Суд також вказав, що ним досліджено копію виконавчого провадження, яке містить супровідний лист про направлення боржнику постанови про відкриття виконавчого провадження.

Щодо місця виконання рішення, то суд вказав, що боржник не довів, що зазначена адреса не може бути використана для цілей виконавчого провадження.

Проте такі мотиви відмови у задоволенні скарги є помилковими з огляду на таке.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

З матеріалів справи убачається, що 02 червня 2010 року Дніпровський районний суд міста Києва ухвалив рішення у цивільній справі №2-217/2010 про стягнення із ОСОБА_1 на користь ВАТ НАСК "Оранта" 40530 грн. 70 коп. Рішення набрало законної сили 17 листопада 2010 року.

Відповідно до даних листа Солом`янського районного відділу Державної виконавчої служби міста Києва (а.с.11) на адресу ОСОБА_1 надано інформацію, що 13 червня 2011 року відкрито виконавче провадження №26995392, 24 червня 2014 року виконавчий лист повернуто стягувачу на підставі пункту 2 статті 47 Закону України "Про виконавче провадження".

Відповідно до пункту 2 статті 47 Закону України "Про виконавче провадження" №606-XIV від 21 квітня 1999 року, що був чинним станом на 24 червня 2014 року та в редакції станом на цю ж дату, виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Частина 5 статті 47 цього Закону передбачала: повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону.

Стаття 22 зазначеного Закону в редакції станом на 24 червня 2014 року передбачала, що строк для пред`явлення до виконання рішення суду становить 1 рік.

Згідно із статтею 23 зазначеного Закону:

1. Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються:

1) пред`явленням виконавчого документа до виконання;

2) частковим виконанням рішення боржником;

3) наданням судом, який видав виконавчий документ, відстрочки або розстрочки виконання рішення.

2. Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

3. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, - з моменту закінчення дії відповідної заборони.

При цьому, на момент ухвалення рішення суду та набрання ним законної сили такий строк становив - три роки.

Заявою від 06 лютого 2017 року боржник звернувся до стягувача та просив ініціювати питання поновлення виконавчого провадження, оскільки існують встановлені заборони при попередньому виконанні рішення.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 26 квітня 2017 року у справі №755/2967/17 (відповідно до даних Єдиного державного реєстру судових рішень):

Заяву Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" за участю заінтересованої особи ОСОБА_1 про видачу дублікату виконавчого листа задовольнити повністю.

Видати дублікати виконавчих листів на примусове виконання рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 02 червня 2010 року у справі №2-217/1-2010 за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування.

31 травня 2017 року видано дублікат виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_1 на користь ВАТ Національна страхова компанія "Оранта" грошових коштів. Адреса боржника вказана: АДРЕСА_2 . Строк пред`явлення виконавчого листа до виконання - три роки.

З клопотання стягувача до суду першої інстанції убачається, що останнім боржнику запропоновано добровільно сплатити грошову суму, проте оскільки такого не відбулось стягувачем пред`явлено виконавчий лист до виконання (виконавче провадження №54518995), проте будь-яких документів, зокрема, копій постанов цього виконавчого провадження, матеріали справи не містять. Згідно із результатами пошуку виконавчих проваджень в Автоматизованій системі виконавчих проваджень за виконавчим провадженням №54518995 міститься наступна інформація:

№ АСВП: 54518995 Орган ДВС: Печерський РВДВС м.Київ ГТУЮ у м.Києві Дата відкриття: Стан ВП: Відмовлено у відкритті

БОРЖНИК

Фізична особа ПІБ: ОСОБА_1 Дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1

СТЯГУВАЧ

Юридична особа Найменування: ПАТ "Національна акціонерна страхова компанія "ОРАНТА"

З матеріалів справи також убачається, що 03 листопада 2017 року відкрито виконавче провадження №55048489 з виконання виконавчого документу №2-217/1-2010, виданого 31 травня 2017 року Дніпровським районним судом міста Києва.

17 липня 2018 року Печерським районним відділом Державної виконавчої служби міста Києва у виконавчому провадженні №55048489 прийнято постанову про повернення виконавчого документу №2-217/1-2010, виданого 31 травня 2017 року Дніпровським районним судом міста Києва, стягувачу на підставі пункту 2 частини 1 статті 37 Закону України "Про виконавче провадження".

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 37 Закону України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року №1404-VIII, в редакції станом на 17 липня 2018 року, виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Відповідно до частини 5 статті 37 цього Закону повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.

Згідно із статтею 12 цього Закону строк для пред`явлення до виконання рішення суду становить 3 ріки. Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі: 1) пред`явлення виконавчого документа до виконання; 2) надання судом, який видав виконавчий документ, відстрочки або розстрочки виконання рішення. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

18 грудня 2018 року дублікат виконавчого листа в чергове пред`явлено до виконання у Печерський районний відділ Державної виконавчої служби міста Києва. У заяві про відкриття виконавчого провадження зазначена адреса боржника: АДРЕСА_1 .

20 грудня 2018 року державним виконавцем Шевченко М.Р. відкрито виконавче провадження №57937062, зобов`язано боржника подати декларацію про доходи та майно, стягнуто виконавчий збір.

Відповідно до даних супровідного листа від 20 грудня 2018 року сторонам виконавчого провадження направлено копію постанови про відкриття виконавчого провадження.

В частині доводів скарги про неправомірність дій державного виконавця у зв`язку із пропуском строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Предметом оскарження у цій справі є дії державного виконавця Шевченка Р.М. щодо відкриття виконавчого провадження №57937062 постановою від 20 грудня 2018 року.

З огляду на те, що попередньо постанову про повернення виконавчого документу №2-217/1-2010 стягувачу на підставі пункту 2 частини 1 статті 37 Закону України "Про виконавче провадження" прийнято 17 липня 2018 року, визначений статтею 12 цього Закону строк для пред`явлення до виконання рішення суду при вирішенні питання про відкриття виконавчого провадження 20 грудня 2018 року не може уважатися порушеним.

Також установлено, що ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 12 листопада 2019 року задоволено скаргу ОСОБА_1 , визнано дії головного державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби м.Києва Головного територіального управління юстиції у м.Києві Диких Олексія Олександровича щодо відкриття виконавчого провадження №55048489 та накладення арешту на все майно - неправомірними. Скасовано постанову головного державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби м.Києва Головного територіального управління юстиції у м.Києві Диких Олексія Олександровича від 03 листопада 2017 року про відкриття виконавчого провадження №55048489. Скасовано постанову головного державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби м.Києва Головного територіального управління юстиції у м.Києві Диких Олексія Олександровича від 03 листопада 2017 року про накладення арешту на майно боржника.

На час розгляду справи апеляційним судом ухвала Дніпровського районного суду міста Києва від 12 листопада 2019 року не набула чинності.

Разом з тим, постанова від 17 липня 2018 року Печерського районного відділу Державної виконавчої служби міста Києва у виконавчому провадженні №55048489 про повернення виконавчого документу №2-217/1-2010, виданого 31 травня 2017 року Дніпровським районним судом міста Києва, стягувачу на підставі пункту 2 частини 1 статті 37 Закону України "Про виконавче провадження" не скасована та є чинною.

Оскільки у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку із неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, дії державного виконавця Шевченка Р.М. щодо відкриття виконавчого провадження №57937062 згідно постанови від 20 грудня 2018 року не можна уважати неправомірними.

Висновки суду першої інстанції щодо обрахування строку пред`явлення виконавчого документа до виконання з дати видачі дублікату виконавчого листа є помилковими та не відповідають зазначеним вище положенням Закону України "Про виконавче провадження".

Щодо доводів скарги в частині місця виконання рішення, колегія суддів зазначає про таке.

Відповідно до статті 24 Закону України "Про виконавче провадження":

1. Виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

2. Приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.

Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

3. Виконання рішення, яке зобов`язує боржника вчинити певні дії, здійснюється виконавцем за місцем вчинення таких дій.

4. Виконавець має право вчиняти виконавчі дії щодо звернення стягнення на доходи боржника, виявлення та звернення стягнення на кошти, що перебувають на рахунках боржника у банках чи інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах на території, на яку поширюється юрисдикція України.

5. У разі необхідності проведення перевірки інформації про наявність боржника чи його майна або про місце роботи на території, на яку не поширюється компетенція державного виконавця, державний виконавець доручає проведення перевірки або здійснення опису та арешту майна відповідному органу державної виконавчої служби.

Порядок надання доручень, підстави та порядок вчинення виконавчих дій на території, на яку поширюється компетенція іншого органу державної виконавчої служби, передачі виконавчих проваджень від одного органу державної виконавчої служби до іншого, від одного державного виконавця до іншого визначаються Міністерством юстиції України.

Для проведення перевірки інформації про наявність боржника чи його майна або про місце роботи в іншому виконавчому окрузі приватний виконавець має право вчиняти такі дії самостійно або залучати іншого приватного виконавця на підставі договору про уповноваження на вчинення окремих виконавчих дій, типова форма якого затверджується Міністерством юстиції України.

Як убачається із заяви про відкриття виконавчого провадження, стягувач вказав, що боржник проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до матеріалів справи така адреса вказана самим боржником у заяві до стягувача про ініціювання питання про поновлення виконавчого провадження, відтак відсутні підстави уважати про неправомірність дій державного виконавця.

В частині доводів скарги щодо не направлення постанови про відкриття виконавчого провадження, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 28 Закону України "Про виконавче провадження" копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Відповідно до даних супровідного листа, постанова про відкриття виконавчого провадження направлена за адресою: АДРЕСА_1 . Наявні у справі матеріали виконавчого провадження не містять відомостей про вручення документів за цією адресою або відомостей про їх невручення (повернення відправлення), проте зазначене не дає підстав для висновку про неправомірність постанови про відкриття виконавчого провадження та не дає підстав для її скасування.

Порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права є підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміні судового рішення.

Оскільки суд першої інстанції, відмовивши в задоволення скарги, виходив із помилкового правового обґрунтування, ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 09 вересня 2019 року слід змінити, виклавши її мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 09 вересня 2019 року змінити, виклавши її мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

В іншій частині ухвалу суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на постанову може бути подана протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Верховного Суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 10 грудня 2019 року.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді А.М. Андрієнко

В.В. Соколова