ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2019 року

м.Харків

справа № 620/421/18

провадження № 22-ц/818/624/19

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справах:

Головуючого : Колтунової А.І.,

суддів: Кругової С.С., Маміної О.В.

за участю: секретаря - Семикрас О.В.

учасників справи -

представника відповідача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ФОП ОСОБА_3 про розірвання договору оренди землі, скасування запису про державну реєстрацію та стягнення орендної плати за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Зачепилівського районного суду Харківської області від 07 листопада 2018 року, ухвалене суддею - Яценком Є.І., в залі суду в сел. Зачепилівка, Харківської області,-

ВСТАНОВИВ:

16 травня 2018 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до фізичної особи підприємця ОСОБА_3 (далі ФОП ОСОБА_3 І.) про розірвання договору оренди землі, скасування запису про державну реєстрацію та стягнення орендної плати.

В обґрунтування позову посилався на ті обставини, що його батько ОСОБА_4 був власником земельної ділянки площею 6,9470 га, кадастровий номер НОМЕР_2, яка розташована на території Руновщинської сільської ради Зачепилівського району Харківської області, цільове призначення - ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

09 червня 2015 року між ОСОБА_4 та ФОП ОСОБА_3 був укладений договір оренди земельної ділянки на строк 49 років.

Даний договір 04 серпня 2015 року було зареєстровано державним реєстратором Зачепилівського районного управління юстиції Харківської області.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_4 помер.

ОСОБА_2, як спадкоємець, отримав свідоцтво про право на спадщину за законом від 21 липня 2016 року і відповідно став власником земельної ділянки площею 6,9470 га, кадастровий номер НОМЕР_2, яка розташована на території Руновщинської сільської ради Зачепилівського району Харківської області.

16 серпня 2016 року ОСОБА_2 було направлено лист на адресу ФОП ОСОБА_3 про те, що відбулося переоформлення права власності на спірну земельну ділянку.

Однак, з часу отримання ним у спадщину спірної земельної ділянки ФОП ОСОБА_3 не виплачував йому орендну плату за 2016 та 2017 рік, в результаті чого утворилася заборгованість в сумі 12 490,32 грн.

У зв'язку з чим, з урахуванням уточненої позовної заяви, позивач просив суд розірвати договір оренди землі № б/н від 04 серпня 2015 року, укладений між ФОП ОСОБА_3 та ОСОБА_4, скасувати запис про його державну реєстрацію та стягнути з ФОП ОСОБА_3 на його користь орендну плату за 2016 та 2017 роки у сумі 12 490,32 грн.

ФОП ОСОБА_3 подав до суду відзив на позовну заяву ОСОБА_2, в якому проти задоволення позову в повному обсязі заперечував, зазначав, що про наявність спадкоємця орендованої ним у 2015 році земельної ділянки, належної ОСОБА_4, він дізнався лише після отримання позовної заяви ОСОБА_2 від 14 травня 2018 року, серед яких була і копія свідоцтва про право на спадщину за законом від 21 липня 2016 року. Листа від позивача від 16 серпня 2016 року, яким він нібито повідомляв його про смерть орендодавця та наявність іншого власника земельної ділянки, він не отримував. При перевірці вручення йому поштового відправлення з ідентифікатором 112 та з ідентифікатором 112 встановлено, що останні не зареєстровані в системі Укрпошта. Тому відповідач стверджує, що не з його вини позивач не отримував орендну плату за 2016 та 2017 рік. Проте, ним після отримання відомостей про наявність нового орендодавця - спадкоємця ОСОБА_2 поштовим переказом від 20 червня 2018 року перераховано на адресу останнього грошові кошти в сумі 13 490,32 грн., які є орендною платою за 2016-2017 роки. ОСОБА_3 вважає, що відсутні законні підстави для задоволення позову ОСОБА_2, оскільки останнім не доведено систематичної несплати орендарем орендної плати та не підтверджено істотних порушень умов виконання договору оренди земельної ділянки.

09 серпня 2018 року ОСОБА_2 було надано до суду відповідь на відзив ФОП ОСОБА_3, в якій він зазначав, що твердження відповідача, що вказаний лист він не отримував, підпис в повідомленні про врученні йому не належить та відповідно до відомостей Укрпошти щодо отримання та надсилання листів дані не зареєстровані в системі Уркпошта, є необґрунтованими, так як позивачу повернулося повідомлення з підписом про вручення даного листа.

Рішенням Зачепилівського районного суду Харківської області від 07 листопада 2018 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ФОП ОСОБА_3 про розірвання договору оренди землі, скасування запису про державну реєстрацію та стягнення орендної плати - залишено без задоволення.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги, посилаючись на те, що рішення суду ухвалене з порушенням норм процесуального та матеріального права, висновки суду не відповідають фактичним обставинам по справі. Вказує, що намагання відповідача сплатити заборгованість з виплати орендної плати за договором не свідчить про відсутність факту вже існуючого порушення умов договору, так як спірна земельна ділянка належала ОСОБА_2 вже з часу відкриття спадщини, про що достеменно було відомо ОСОБА_3, та вже з того часу породжувало його обов'язки зі сплати орендної плати за користування нею.

ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. В заяві просив суд розглядати дану справу за його відсутності. Апеляційну скаргу підтримував (а.с. 145-149, 176).

В суді апеляційної інстанції представник ФОП ОСОБА_3 - ОСОБА_1 проти задоволення апеляційної скарги заперечував.

Вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ФОП ОСОБА_3 про розірвання договору оренди та скасування державної реєстрації, суд першої інстанції виходив із того, що при розгляді справи в суді першої інстанції позивачем не було надано належних та допустимих доказів про те, що відповідач був повідомлений про зміну власника на спірну земельну ділянку та оформлення правовстановлюючих документів про право на спадщину саме ОСОБА_2

У зв'язку з чим, несплата орендної плати за користування земельною ділянкою ФОП ОСОБА_3 за період 2016 - 2017 роки відбулася з поважних причин, тому не є правовою підставою для розірвання договору оренди земельної ділянки.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції в цій частині з таких підстав.

Відповідно до частин 1, 2, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції цим вимогам процесуального закону не відповідає.

Судом встановлено, підтверджується письмовими доказами та не оспорюється сторонами, що ОСОБА_4 на підставі Державного акту, серія НОМЕР_3, належала на праві власності земельна ділянка площею 6,9470 га, розташована на території Руновщинської сільської ради, КСП «Дружба», для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 9).

Відповідно до договору оренди землі від 09 червня 2015 року, державна реєстрація якого була здійснена 04 серпня 2015 року, ОСОБА_4 передав в оренду ФОП ОСОБА_3 зазначену земельну ділянку на 49 років (а.с. 10-14, 16-18).

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_4 помер (а.с. 19).

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 21 липня 2016 року спадкоємцем після його смерті є його син ОСОБА_2 (а.с. 15).

16 серпня 2016 року рекомендованим відправленням ОСОБА_2 був направлений ОСОБА_3 лист, в якому він повідомив про те, що прийняв спадщину після смерті батька, отримав свідоцтво про право на спадщину, право власності на зазначену земельну ділянку ним зареєстровано 21 липня 2016 року.

ОСОБА_2 зазначив місце проживання, вказав, що ця адреса є його поштовою адресою (а.с. 20).

Факт отримання ОСОБА_3 цього листа підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, відповідно до якого цей лист вручено ОСОБА_3 26 серпня 2016 року (а.с. 21).

Висновки суду першої інстанції про те, що зазначене повідомлення ОСОБА_3 не отримано, оскільки відповідачем надано роздруківки з офіційного сайту «Укрпошта» про відстеження відправлення, згідно яких трек- номерів з рекомендованого відправлення, наданого ОСОБА_2, не встановлено, колегія суддів не бере до уваги, оскільки згідно інформації, розміщеної на офіційному сайті Укрпошта, зазначена інформація оновлюється й зберігається в системі протягом 6 місяців з моменту реєстрації.

Отже, оскільки відомості із сайту Укрпошта були отримані 24 червня 2018 року, а лист був направлений ОСОБА_2 в серпня 2016 року, тобто через два роки після його відправлення, то суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку про те, що такого відправлення не було.

Доводи ОСОБА_3 відносно того, що підпис в повідомленні про вручення поштового відправлення не його, не підтверджені належними та допустимими доказами.

Крім того, отримання повідомлення членом сім'ї ОСОБА_3 також свідчить про те, що він в належний спосіб повідомлений про зміну власника земельної ділянки.

Більш того, в матеріалах справи є відомості відносно того, що у зв'язку з тим, що ФОП ОСОБА_3 не надав ОСОБА_2 оригінали документів для оформлення спадщини, то останній звертався до Зачепилівського ВП Красноградського ВП ГУНП в Харківській області та проводилась перевірка.

Отже, із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 знав про наявність спадкоємців після смерті ОСОБА_4

За замістом вимог ст. 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі припиняється в разі: закінчення строку, на який його було укладено; викупу земельної ділянки для суспільних потреб та примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; поєднання в одній особі власника земельної ділянки та орендаря; смерті фізичної особи-орендаря, засудження його до позбавлення волі та відмови осіб, зазначених у статті 7 цього Закону, від виконання укладеного договору оренди земельної ділянки; ліквідації юридичної особи-орендаря; відчуження права оренди земельної ділянки заставодержателем; набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці; припинення дії договору, укладеного в рамках державно-приватного партнерства (щодо договорів оренди землі, укладених у рамках такого партнерства).

Договір оренди землі припиняється також в інших випадках, передбачених законом.

Договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом.

Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором.

Особа, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває в оренді, протягом одного місяця з дня державної реєстрації права власності на неї зобов'язана повідомити про це орендаря в порядку, визначеному статтею 148-1 Земельного кодексу України.

Статтею 148-1 Земельного кодексу України (далі ЗК України) передбачено, що перехід права власності на земельні ділянки, що перебувають у користуванні до особи, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває у користуванні іншої особи, з моменту переходу права власності на земельну ділянку переходять права та обов'язки попереднього власника земельної ділянки за чинними договорами оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту щодо такої земельної ділянки.

У разі переходу права власності на земельну ділянку, що перебуває у постійному користуванні, від держави до територіальної громади або від територіальної громади до держави до набувача земельної ділянки переходять права та обов'язки власника земельної ділянки за правовідносинами постійного користування нею.

Особа, яка набула право власності на земельну ділянку, протягом одного місяця з дня набуття права власності на неї зобов'язана повідомити про це її користувачів із зазначенням: кадастрового номера (за наявності), місця розташування та площі земельної ділянки; найменування (для юридичних осіб), прізвища, ім'я, по батькові (для фізичних осіб) нового власника; місця проживання (знаходження) нового власника, його поштової адреси; платіжних реквізитів (у разі, якщо законом або договором передбачена плата за користування земельною ділянкою у грошовій формі).

Повідомлення надсилається користувачу земельної ділянки рекомендованим листом з повідомленням про вручення або вручається йому особисто під розписку.

Повідомлення про перехід права власності від держави до територіальної громади або навпаки підлягає опублікуванню у друкованих засобах масової інформації місцевої сфери розповсюдження із зазначенням кадастрового номера, місця розташування та площі земельної ділянки.

За згодою сторін договору оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту чи застави до такого договору можуть бути внесені зміни із зазначенням нового власника земельної ділянки.

Вимоги цієї статті поширюються на випадки переходу повноважень від одного органу державної влади до іншого при розпорядженні земельними ділянками державної власності, які перебувають у їх постійному користуванні.

За таких обставин, ОСОБА_2 виконав зазначені вимоги закону.

Відповідно до пункту 39 договору оренди землі зазначено, що у разі смерті орендодавця умови та термін договору не змінюються (а.с. 13).

Отже, після смерті ОСОБА_4 зазначений договір продовжував дію, відповідач відповідно до умов договору користувався цією земельною ділянкою.

Згідно з пунктами 9-12 цього договору орендна плата вноситься орендарем у безготівковий формі та розмірі 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки з врахуванням коефіцієнта індексації на рік та коефіцієнта 1,756, що становить 6245,16 грн. на рік.

Обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки здійснюється з урахуванням їх цільового призначення та коефіцієнтів індексації, визначених законодавством, та затвердженими Кабінетом Міністрів України формами, що заповнюються під час укладення або зміни до умов договору оренди чи продовження його дії.

Орендна плата вноситься протягом року.

Розмір орендної плати переглядається щорічно згідно розрахунку, що є невід'ємною частиною договору, а також у разі: зміни умов господарювання, передбачених договором; зміни розмірів земельного податку, підвищення цін і тарифів, зміни коефіцієнтів індексації визначених законодавством; погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджено документами; в інших випадках передбачених законом (а.с. 10-11).

Отже, протягом 2016 року ФОП ОСОБА_3 повинна бути сплачена орендна плата позивачу за 2016 рік, а протягом 2017 року- за 2017 рік.

При розгляді справи в суді першої інстанції було встановлено, що орендна плата за користування земельними ділянками була перерахована ОСОБА_3 позивачу 20 червня 2018 року після звернення ОСОБА_2 з позовом до суду (а.с. 47), але останній від її отримання відмовився.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно зі статтею 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

У статті 21 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди.

За положеннями статті 24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.

Частиною першою статті 32 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.

Водночас у пункті «д» частини першої статті 141 ЗК України передбачено таку підставу припинення права користування земельною ділянкою, як систематична несплата земельного податку або орендної плати.

Отже, згідно зі статтями 13, 15, 21 Закону України «Про оренду землі» основною метою договору оренди земельної ділянки та одним з визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі. У разі систематичної несплати орендної плати за користування земельною ділянкою, тобто систематичне порушення договору оренди земельної ділянки, ця обставина може бути підставою для розірвання такого договору.

Відповідно до частини другої статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених законом або договором. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що вказані положення закону, які регулюють спірні відносини, вимагають саме систематичної (два та більше випадків) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди земельної ділянки, що також є істотним порушенням умов договору, оскільки позбавляє позивача можливості отримати гарантовані договором кошти за те, що її земельну ділянку використовує інша особа.

Отже, при розгляді справи як в суді першої так і апеляційної інстанції було встановлено, що ФОП ОСОБА_3 істотно порушив умови договору оренди землі, протягом двох років не сплачував орендну плату, про що він не заперечував в судах, у зв'язку з чим є правові підстави для розірвання зазначеного договору.

Висновки суду першої інстанції про відсутність систематичної несплати орендної плати, оскільки в 2016 - 2017 роках позивач у належний спосіб не повідомив відповідача про зміну власника, не можуть бути визнані обґрунтованими, оскільки факт повідомлення ОСОБА_2 про отримання свідоцтва про право власності на спадщину підтверджуються належними та допустимими доказами.

Крім того, смерть орендодавця не звільняє відповідача від обов'язку виконувати умови договору оренди землі в частині оплати погодженого розміру орендної плати, відповідно до вимог частини 1 статті 537 ЦК України відповідач мав можливість сплатити орендну плату шляхом внесення грошових коштів у депозит нотаріуса, нотаріальної контори.

Зазначені висновки узгоджуються з правовими позиціями, викладеними в постановах Верховного Суду України від 12 грудня 2012 року, від 28 вересня 2016 року, від 11 жовтня 2017 року у справах № 6-146цс/12, № 6-977цс16, № 6-1449цс/17, а також висновками Верховного Суду у постановах від 02 травня 2018 року, від 14 листопада 2018 року у справах № 925/549/17 та від 14 листопада 2018 року у справі 484/301/18.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову про розірвання договору оренди землі, скасування державної реєстрації та стягнення орендної плати ухвалене з порушенням норм матеріального права, висновки суду не відповідають обставинам справи.

На підставі пунктів 3, 4 частини 1 статті 376 ЦПК України колегія суддів скасовує рішення суду першої інстанції та ухвалює нове судове рішення, яким задовольняє позовні вимоги ОСОБА_2 про розірвання договору оренди землі та скасування державної реєстрації.

Також колегія суддів стягує з відповідача на користь позивача орендну плату за 2016, 2017 роки, яку позивач відмовився отримувати в червні 2018 році в період розгляду даної справи в суді, в сумі 12 490,32 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до судів першої та апеляційної інстанції в сумі 1600,00 грн., виходячи із суми немайнових вимог, відповідно 640,00 грн. та 960,00 грн.

Суму судового збору, сплаченого позивачем по майновому спору суд позивачу не повертає, оскільки сума орендної плати за користування земельною ділянкою в процесі розгляду справи відповідачем була перерахована позивачу, але він від її отримання відмовився.

За таких обставин, колегія суддів не вбачає правових підстав для повернення судового збору, сплаченого по майновим вимогам позивача.

Керуючись, ст.ст. 367, 368, ст. 371, п.2 ч.1 ст. 374, п.3 п.4 ч.1 ст. 376, ст. 381-384, ст. 389 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Зачепилівського районного суду Харківської області від 07 листопада 2018 року- скасувати.

Ухвалити нове судове рішення.

Задовольнити позовні вимоги ОСОБА_2 до ФОП ОСОБА_3 про розірвання договору оренди землі, скасування запису про державну реєстрацію, стягнення орендної плати.

Розірвати договір оренди землі № б/н від 04 серпня 2015 року, укладений між ФОП ОСОБА_3 та ОСОБА_4, правонаступником якого є ОСОБА_2, який був зареєстрований державним реєстратором Зачепилівського районного управління юстиції Харківської області відповідно до рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 23378604 (номер запису 10662937).

Стягнути з ФОП ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2 орендну плату за 2016 та 2017 рік у сумі 12 490,32 (дванадцять тисяч чотириста дев'яносто гривень тридцять дві копійки) грн.

Стягнути з ФОП ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2 судові витрати по сплаті судового збору у сумі 1600,00 (одна тисяча шістсот гривень) грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текс постанови складено 25 січня 2018 року.

Головуючий: А.І. Колтунова

Судді: С.С. Кругова

О.В. Маміна