Провадження № 2/522/1458/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 січня 2019 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси

у складі: судді - Бондар В.Я.,

при секретарі - Грищук В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одеса цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - Орган опіки та піклування Суворовської райадміністрації Одеської міської ради, про стягнення аліментів, визначення місця проживання дитини з матір`ю,-

ВСТАНОВИВ:

До Суворовського районного суду м. Одеси 09.11.2016 року надійшов позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - Орган опіки та піклування Суворовської райадміністрації Одеської міської ради, про стягнення аліментів, визначення місця проживання дитини з матір`ю.

В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що з 2010 року вона проживала разом з ОСОБА_5, який є громадянином Італії, однією сім'єю без реєстрації шлюбу в Республіці Мальта. Під час спільного поживання у них народилась донька: - ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1. Також позивач вказує, що з 2012 року, за ініціативою позивача, відносини були припинені. Коли дитині виповнилось два місці, у травні місяці 2012 року відповідач перевіз її разом з донькою з Республіки Мальти в Україну, а саме до м. Одеса. По теперішній час донька проживає разом з матір'ю в АДРЕСА_1. Відповідно до довідки № 359180 від 13.07.2016 року Головного Управління державної міграційної служби України в Одеській області дитина ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 набула громадянство України. На думку позивача, відповідач не виконує своїх батьківських обов'язків стосовно утримання доньки. Дитина повністю знаходиться на утриманні матері, тому вона вирішила звернутись з відповідним позовом до суду.

Справа розглядалась у Суворовському районному суді м. Одеси та була передана до Апеляційного суду Одеської області для визначення підсудності, ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 06.10.2017 року ухвалено, що дана справа належить до підсудності Приморського районного суду м. Одеси.

Ухвалою суду від 25.10.2017 року справа прийнята до провадження судді Приморського районного суду м. Одеси Тарасова А.В.

У зв'язку з повторним авто розподілом справи, який проводився на підставі Рішення Першої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя №3943/1дп/15-17, справа надійшла до провадження судді Єршової Л.С., ухвалою якої від 06.02.2018 року прийнята до провадження.

Ухвалою суду від 12.03.2018 року постановлено провести процедуру врегулювання спору у вищевказаній справі за участі судді Приморського районного суду м. Одеси Єршової Л.С. у строк, який не перевищує 30 днів. Провадження у справі зупинено на період врегулювання спору.

Ухвалою суду від 11.04.2018 року врегулювання спору за участі судді припинено, провадження поновлено, а справа передана на розгляд іншому судді.

Відтак, на підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу справи між суддями дана справа надійшла до провадження судді Бондаря В.Я.

Ухвалою суду від 02.05.2018 року справа прийнята до провадження судді Приморського районного суду м. Одеси Бондаря В.Я., розгляд справи ухвалено проводити за правилами загального позовного провадження, підготовче провадження призначено на 05.06.2018 року.

Розгляд справи у судовому засіданні було відкладено на 24.07.2018 року.

Позивачка подала до суду заяву про зміну предмету позовних вимог, згідно якої просила стягнути з ОСОБА_5 стягнути аліменти у розмірі 250 євро щомісячно. Також подала відзив на зустрічну позовну заяву, у задоволенні якої просила відмовити.

У судовому засіданні 24.07.2018 року було оголошено перерву для надіслання документів заяви про зміну предмету позову та відзиву відповідачу, до 18.10.2018 року.

До суду 17.10.2018 року надійшла заява з перекладом, якою ОСОБА_5 повідомив суду про його відмову від представників та відповідна заява представників - ОСОБА_3 та ОСОБА_9 про припинення представництва.

Ухвалою суду від 18.10.2018 року було виділено в окреме провадження справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, третя особа - орган опіки та піклування Суворовської райадміністрації Одеської міської ради, про визначення способу участі батька у вихованні доньки, підготовче провадження по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - Орган опіки та піклування Суворовської райадміністрації Одеської міської ради, про стягнення аліментів, визначення місця проживання дитини з матір`ю закрито та призначено розгляд справи по суті на 18 .01.2019 року.

У судовому засіданні 18.01.2019 року сторони не з'явились. Про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Про причини неявки суд не повідомляли. Від позивача до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримує та просить суд задовольнити їх у повному обсязі.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову.

Судом встановлено, що з 2010 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5, який є громадянином Італії, проживали разом в Республіці Мальті, однією сім'єю без реєстрації шлюбу. Під час спільного поживання у них народилась донька:

- ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1.

З 2012 року відносини між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 були припинені.

У травні місяці 2012 року ОСОБА_4 разом із донькою ОСОБА_6 переїхали з Республіки Мальти в Україну, де проживають і по цей час, а саме в АДРЕСА_1.

Відповідно до довідки № 359180 від 13.07.2016 року Головного Управління державної міграційної служби України в Одеській області дитина ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 набула громадянство України.

Відповідно до ч.2 ст.160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Статтею 161 СК України визначено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини від 20.11.1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітню дитину не слід, крім тих випадків, що мають виключні обставини, розлучати з матір'ю. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Як вбачається із довідки голови ЖКС «Ленінський-20» - ОСОБА_10 від 14.09.2016 року дитина ОСОБА_6 з 2012 року проживає разом зі своєю матір'ю ОСОБА_4 в кватирі АДРЕСА_1 (Т.1, а.с. 15).

Висновком органу опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради від 22.12.2016 року визначено місце проживання малолітньої ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з матір'ю ОСОБА_4

Відповідно до висновку спеціаліста № ЕD-2521-4-849.17 від 20.10.2017 року про проведення психологічного дослідження дитини ОСОБА_6 вбачається, що рівень психологічного розвитку дитини відповідає віковим нормам, найбільшою мірою ОСОБА_6 прив'язана до матері.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю.

Як роз'яснено у п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007 року, при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з'ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати.

Частинами 1,2 ст.171 СК України встановлено, що дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім'ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім'ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном.

Урахування думки дитини щодо її життя передбачає й ст. 12 Конвенції з прав дитини, в якій записано, що Конвенція зобов'язує держави-учасниці забезпечити дитині, здатній формулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що стосуються її, і цим поглядам має приділятись належна увага, згідно з віком дитини та зрілістю. При вирішенні спору суд виходить з положень ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», за якою кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Враховуючи вищенаведені обставини, керуючись принципами максимального забезпечення прав та інтересів дітей, суд вважає, що визначення місця проживання дитини разом із матір'ю буде в повній мірі сприяти розвитку ОСОБА_6.

Разом з тим, з врахуванням вимог ст. 10 ЦПК України, суд вважає, за необхідне роз'яснити відповідачу, що батько дитини у разі визначення місця проживання дитини з матір'ю не обмежений у своєму праві на спілкування з дитиною та участі у її вихованні, і може реалізувати свої права шляхом домовленості з матір'ю дитини щодо встановлення часу спілкування або за рішенням органу опіки та піклування, або за рішенням суду.

Щодо стягнення аліментів з відповідача, суд бере до уваги наступне.

Обов'язок батьків по утриманню дітей до досягнення ними повноліття закріплений в ч. 2 ст. 51 Конституції України.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року N 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з частиною другою статті 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь в її утриманні у грошовій і (або) натуральній формі. Частиною третьою статті 181 СК України передбачено можливість стягнення за рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів).

Відповідно до ст. 7 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» у розрахунках між резидентами і нерезидентами в межах торговельного обороту використовуються як засіб платежу іноземна валюта.

Враховуючи те, що відповідач є громадянином Італії та на постійній основі проживає в Республіці Мальта, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 250 Євро, щомісяця починаючи з дня подачі позову до суду, а саме 09.11.2016 року до досягнення ОСОБА_6 повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України).

Відповідно статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів ; інші обставини, що мають значення.

Суд вважає, що визначений позивачкою розмір аліментів, є обґрунтованим.

Враховуючи те, що відповідач проживає окремо і участі в утриманні своєї дитини в повному обсязі не бере, при цьому домовленість між позивачем та відповідачем про сплату аліментів на утримання дитини відсутня, суд приходить до висновку, про необхідність стягнення аліментів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 258-259, 263-265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - Орган опіки та піклування Суворовської райадміністрації Одеської міської ради, про стягнення аліментів, визначення місця проживання дитини з матір`ю - задовольнити.

Визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з матір'ю - ОСОБА_4.

Стягнути з відповідача ОСОБА_5 (громадянин Італії, паспорту серії НОМЕР_2) на користь ОСОБА_4 паспорту серії НОМЕР_3 виданий Суворовським РВ ОМУ УМВС України в Одеській області, місце реєстрації : АДРЕСА_2) на утримання малолітньої доньки ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 року грошові кошти в розмірі 250 (двісті п'ятдесят) Євро,щомісяця починаючи з дня подачі позову до суду, а саме 09.11.2016 року до досягнення ОСОБА_6 повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2

Рішення в частині стягнення аліментів в межах місячного платежу підлягає негайному виконанню.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

До утворення апеляційних судів в апеляційних округах, апеляційна скарга подається шляхом подання апеляційної скарги через Приморський районний суд м. Одеси до апеляційного суду у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Повний текст рішення суду складено 28.01.2019 року.

Суддя В.Я. Бондар