Справа № 404/6966/18
Номер провадження 2/404/3471/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2019 року Кіровський районний суд м. Кіровограда в складі:

головуючого судді Іванової Н.Ю.

при секретарі - Гуйван О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

В жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення аліментів. Просила стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої дочки ОСОБА_3, 28 січня 2014 року в розмірі 1/4 ч. заробітку (доходу) платника, але не менше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з моменту подання заяви та до повноліття дитини.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_1, 27 січня 2015 року зареєструвала шлюб із ОСОБА_2. Від спільного проживання у них народилась дочка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Вказано, що сімейні стосунки не склалися і більш ніж два роки тому їхня сімя фактично припинила своє існування. На даний час в суді розглядається справа щодо розірвання шлюбу між нею та відповідачем. Відповідач проживає окремо від неї з дитиною, спору з приводу проживання доньки між ними не має. Проте, ОСОБА_2 не приймає участі у вихованні та матеріальному забезпеченні доньки ОСОБА_3. Позивач самотужки забезпечує дитину, купує їй все необхідне: одяг, дитяче харчування, іграшки, забезпечує належне виховання. Також, оплачує дитячий садок, гуртки, які необхідні для розвитку дитини. Пропозиції позивача щодо участі у спільному матеріальному утриманні дитини залишаються відповідачем без відповіді. Вказане змусило позивача звернутись до суду з даним позовом.

Ухвалою судді Кіровського районного суду міста Кіровограда від 31 жовтня 2018 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи в порядку спрощеного провадження /а.с.13-14/.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримала та просила задовольнити з підстав зазначених в позовній заяві. Додатково зазначила, що окрім молодшої доньки має старшу доньку, яка навчається в університеті та також перебуває на її утриманні.

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги визнав частково, а саме в частині стягнення з нього аліментів в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу). Пояснив, що отримує мінімальну зарплату, має на утриманні ще одну шестирічну дитину, аліменти на неї не сплачує.

Суд, в межах наданих доказів, заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

При розгляді справи судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебувають у зареєстрованому шлюбі.

28 січня 2014 року у сторін народилась дочка, ОСОБА_3. Вказане підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ОЛ № 159901, виданим Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції 05 лютого 2014 року. В свідоцтві батьками ОСОБА_3 вказані: батько ОСОБА_2, мати ОСОБА_1 /а.с.4/.

На даний час дитина ОСОБА_3 проживає разом з позивачем, ОСОБА_1, за адресою: АДРЕСА_1. Вказане підтверджується довідкою № 4129 від 28 серпня 2018 року, виданою начальником КП «ЖЕО №1 МРМК» /а.с.3/.

В добровільному порядку питання щодо утримання дитини сторони не вирішили.

Відповідно до довідки виданої приватним підприємством «Урса-Транс» за вих. № 25-01/19 від 25 січня 2019 року, ОСОБА_2 працює в приватному підприємстві «Урса-Транс» на посаді водія з 30 березня 2018 року, наказ №8-К по теперішній час, згідно штатного розкладу має заробітну плату 4400 грн. з січня 2019 року.

Відповідно до довідки №1 від 30 січня 2019 року виданої товариством з обмеженою відповідальністю «Автомобільна компанія «Транспортні лінії України», ОСОБА_1 працює в товаристві з обмеженою відповідальністю «Автомобільна компанія «Транспортні лінії України» з 03 грудня 2007 року. На даний момент займає посаду головного бухгалтера. Дохід за період з 01 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року склав 53625 грн.

Відповідно до довідки № 1144 від 14 грудня 2018 року, виданої КНТЕУ ОСОБА_4 є студенткою 2 курсу денної форми навчання факультету торгівлі та маркетингу Київського національного торговельно-економічного університету. Закінчує навчання за навчальними планами здобувача ступеня вищої освіти «бакалавр» в червні 2021 року.

Згідно вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Декларація з прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, закріплює, що дитина повинна мати можливість користуватися благами соціального забезпечення, повинна бути забезпечена належним харчуванням, житлом, розвагами та медичним обслуговуванням. Найкраще забезпечення інтересів дитини повинно бути головним принципом, і відповідальність за це лежить перш за все на батьках дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Держава вживає всіх необхідних заходів щодо забезпечення відновлення утримання дитини батьками.

Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї.

Крім того, статтею 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно статті 11 ЗУ «Про охоронну дитинства» сімя є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Статтею 8 ЗУ «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Згідно ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім'я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до цивільного кодексу України.

Частиною 1 статті 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, і відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

В частині 3 статті 181 СК України зазначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька або у твердій грошовій сумі.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ст. 182 СК України).

Відповідно до ст. 182 СК України, при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів та інші обставини, що мають істотне значення.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Зважаючи на положення ст.ст. 141, 180-182 СК України, зокрема про солідарний обовязок батьків на утримання малолітньої дитини та те, що відповідач має на утриманні ще одну дитину, що не заперечується позивачем, визнання частково відповідачем позовних вимог, з урахуванням не доведення позивачем можливості сплачувати відповідачем аліментів в розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд вважає, що з відповідача слід стягувати на користь позивача аліменти на утримання малолітньої дитини в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно.

У відповідності до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Також, згідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки позивача звільнено від сплати судового збору за подачу даного позову, він підлягає до стягненню в дохід держави з відповідача у розмірі 768,40 гривень.

На підставі викладеного, згідно ст.ст. 84, 180-182, 191 СК України, керуючись ст.ст. 5, 10-13, 19, 76-82, 141, 258, 259, 264, 265, 273 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 11.10.2018 року та до повноліття ОСОБА_3, тобто до 28.01.2032 року.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 768,40 грн.

Рішення суду в частині стягнення аліментів звернути до негайного виконання в межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_3, місце проживання: м. Кропивницький, пр-т. Перемоги 8, к. 2, кв. 98, ІПН: НОМЕР_1).

Відповідач: ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_4, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_5, ІПН: НОМЕР_2).

Повний текст рішення виготовлено 28.03.2019 року.

Суддя Кіровського Н. Ю. Іванова

районного суду

м.Кіровограда