ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/2128/18Головуючий у 1-й інстанції Черніцька І.М.
Провадження № 22-ц/817/82/19 Суддя - доповідач - Храпак Н.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2019 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Храпак Н.М.

суддів - Міщій О. Я., Шевчук Г. М.,

за участю секретаря - Романюк Х.Ю.

та сторін - представника ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3 та її представника - адвоката ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №607/2128/18 за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_2 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 жовтня 2018 року, ухваленого суддею Черніцькою І.М., повний текст якого складений 29 жовтня 2018 року, у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

у лютому 2018 року представник ОСОБА_1 - адвокат ОСОБА_5 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_3 про стягнення з ОСОБА_3, і.п.н. НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1, і.п.н. НОМЕР_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_8 в твердій грошовій сумі в розмірі 1 200 (одна тисяча двісті) гривень та сина ОСОБА_7 в твердій грошовій сумі в розмірі 1 200 (одна тисяча двісті) гривень, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Стягнення проводити із дати подання позову. Припинити стягнення аліментів із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_7 та відкликати з Тернопільського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області виконавчий лист №607/3218/13-ц від 09 квітня 2014 року, виданого на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 квітня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дітей.

В обґрунтування позовних вимог представник ОСОБА_1 - адвокат ОСОБА_5 зазначив, що 18 квітня 1996 року між сторонами було зареєстровано шлюб, який у травні 2015 року рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області розірвано. Під час шлюбу у них народились троє дітей: син ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, донька ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2, та син ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 квітня 2014 року, яке звернуто до виконання, стягнуто з нього в користь відповідачки аліменти на утримання доньки ОСОБА_9 та сина ОСОБА_7 у розмірі по 400 (чотириста) гривень щомісячно на кожну дитину. На даний час сини ОСОБА_7 та ОСОБА_8 проживають разом із ним та повністю перебувають на його утриманні. ОСОБА_7 хворіє на бронхіальну астму, що вимагає постійного лікування та догляду. Відповідачка проживає окремо та належним чином не виконує свого обов'язку по утриманню дітей. На даний час, син ОСОБА_7 проживає разом із ним, а тому недоцільно стягувати із нього аліменти в користь відповідача на утримання ОСОБА_7. Посилаючись на наведене та те, що відповідачка є працездатною, інших утриманців, крім доньки ОСОБА_9 не має, просить стягнути з неї аліменти на утримання синів по 1 200 (одній тисячі двісті) гривень щомісячно та відкликати виконавчий лист щодо стягнення у її користь аліментів на сина ОСОБА_7.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 жовтня 2018 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_2 реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2) аліменти на утримання сина ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі у розмірі 930 (дев'ятсот тридцять) гривень щомісячно, починаючи з 08 лютого 2018 року і до досягнення сином повноліття - до 23 серпня 2018 року.

У задоволенні решти вимог - відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в сумі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.

Рішення суду про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає до негайного виконання.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат ОСОБА_2 просить скасувати рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 жовтня 2018 року і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги позивача ОСОБА_1, АДРЕСА_2, ідентифікаційний код НОМЕР_2, посилаючись на те, що воно є необґрунтоване, з неповним встановленням обставин, які мають значення для справи, порушено норми процесуального права та неправильно застосовано норми матеріального права.

В обґрунтування апеляційної скарги представник ОСОБА_1 - адвокат ОСОБА_2 зазначив, що суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги акт обстеження умов проживання по АДРЕСА_2 від 22 березня 2017 року як на підтвердження факту проживання сина ОСОБА_7 разом із батьком, посилаючись на те, що даний акт сам по собі не визначає місце проживання сина ОСОБА_7 із батьком. Проте, даний факт підтверджується довідкою про склад сім'ї №4119, 4118 від 12 серпня 2017 року, а також актами, що до них додаються. У травні 2016 року ОСОБА_1 звертався в суд із позовом до відповідачки про стягнення аліментів, однак йому було відмовлено, оскільки ОСОБА_3 мала статус малозабезпеченої сім'ї і не могла працювати, а відтак і сплачувати аліменти. Однак, за результатами перевірки Управлінням соціальної політики ВК ТМР в листі №4449/13.1 від 13 вересня 2017 року вказано, що був виявлений факт проживання ОСОБА_7 із батьком ОСОБА_1, а тому було припинено державну соціальну допомогу малозабезпеченій сім'ї і її було позбавлено такого статусу. Також те, що суд першої інстанції не скасував вимоги щодо припинення стягнення з позивача на користь відповідачки аліментів на сина ОСОБА_7, який проживає разом із ним, і у висновку органу опіки та піклування зазначено, що ОСОБА_7 добровільно, без жодного примусу проживає із позивачем і стан його здоров'я є нормальним та цілком задовільним.

Від представника ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 у справі №607/2128/18 та залишити без змін рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 жовтня 2018 року у даній справі, посилаючись на те, що оскаржуване рішення ухвалено з дослідженням всіх обставин справи та на підставі відповідних норм сімейного законодавства України, суд об'єктивно врахував матеріальне та сімейне становище як ОСОБА_1, так і ОСОБА_3 Також вказує на те, що з березня 2017 року в провадженні Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області знаходиться цивільна справа №607/3530/17 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка на даний час не розглянута. Підставою подачі даного позову слугував той факт, що позивач без згоди органу опіки та піклування, а також матері забрав до себе малолітнього сина ОСОБА_7. Не заслуговують на увагу доводи апелянта щодо того, що він купив сину ОСОБА_7 ноутбука, оскільки ці витрати не викликані жодними життєвими обставинами для навчання в початкових класах і даний предмет позовних вимог відноситься до питання щодо доцільності чи недоцільності додаткових витрат на малолітню дитину.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 - адвокат ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримав, зіславшись на доводи, викладені в ній.

Відповідач ОСОБА_3 та її представник - адвокат ОСОБА_4 апеляційної скарги не визнали, вважаючи рішення суду законним та обґрунтованим.

Заслухавши пояснення сторін, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з таких мотивів.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач зобов'язана утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття, при цьому є працездатною, і прийшов до висновку, що розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на утримання сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, слід визначити у розмірі 930 (дев'ятсот тридцять) гривень щомісячно, починаючи стягувати з дня пред'явлення позову 08 лютого 2018 року і до досягнення дитиною повноліття - 23 серпня 2018 року. При цьому, суд врахував наявність у відповідачки інших утриманців, вік та потреби сина, матеріальний стан батька ОСОБА_1, матері ОСОБА_3, яка отримує незначний дохід, а тому стягнення аліментів у більшому розмірі поставить її та інших дітей у важке матеріальне становище. Також судом враховано, що на даний час існує між сторонами спір щодо визначення місця проживання сина ОСОБА_7, який не вирішений, а згідно попередньої домовленості сторін, місце проживання ОСОБА_7 визначено разом із матір'ю ОСОБА_3, що підтверджується рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 09 квітня 2014 року.

Колегія суддів, з даними висновками суду першої інстанції в повній мірі погоджується, оскільки вони відповідають встановленим обставинам, зібраним по справі доказам, нормам матеріального та процесуального права.

Згідно з ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вказано в частині третій статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 цієї частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частинами восьмою, дев'ятою статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття визначено у статті 180 СК України.

Згідно з частиною другою статті 51 Конституції України, статтею 180 СК України - батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до їх повноліття.

Відповідно до частини першої статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Частиною 3 статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

За змістом статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, а також інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з частиною другою статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 19 травня 2015 року.

У даному шлюбі у них народилося троє дітей: син ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, донька ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, та син ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Сторони проживають окремо, син ОСОБА_8 проживає разом з позивачем, донька ОСОБА_9 проживає з матір'ю, а відносно сина ОСОБА_7 щодо його визначення місця проживання з березня 2017 року між сторонами існує спір, який на час розгляду даної справи слухається Тернопільським міськрайонним судом.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 квітня 2014 року, яке звернуто до виконання, стягнуто з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_3 аліменти на утримання доньки ОСОБА_9 та сина ОСОБА_7 у розмірі по 400 (чотириста) гривень щомісячно на кожну дитину. Даним рішенням було встановлено, що сторони дійшли згоди щодо визначення місця проживання сина ОСОБА_7 разом із матір'ю, тому були стягнуті з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_7.

Отже, колегія суддів вважає, що оскільки на час розгляду даної справи Тернопільським міськрайонним судом не був вирішений спір між сторонами щодо визначення місця проживання неповнолітнього ОСОБА_7, вимога ОСОБА_1 щодо стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_7 є передчасною, а тому суд обґрунтовано відмовив у її задоволенні.

Таким чином, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_2 слід залишити без задоволення, а рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 жовтня 2018 року - залишити без змін, оскільки висновки місцевого суду відповідають обставинам справи, узгоджуються з нормами матеріального та процесуального права, які судом застосовані правильно, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

Судові витрати за розгляд в апеляційній інстанції покласти на рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 35, 259, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 жовтня 2018 року - залишити без змін.

Судові витрати за розгляд в апеляційній інстанції покласти на рахунок держави.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлений 25 січня 2019 року.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи