Справа № 523/6426/19
Провадження №2/523/3133/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" грудня 2019 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Дяченко В.Г.,

за участю секретаря судового засідання - Правди Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача матеріальної шкоди у розмірі 218000 грн.

Позов мотивується тим, що через дії ОСОБА_3 , який керував автомобілем ОСОБА_2 , сталося ДТП в результаті чого донька позивача - ОСОБА_4 отримала тілесні ушкодження від яких померла в лікарні.

Дії ОСОБА_5 судом визнано кримінальним правопорушенням, його засуджено до покаранні у вигляді позбавлення волі, вирок набрав законної сили.

У 2018 році позивачем замовлено, сплачено та споруджено на кладовищі в місті Гнівань, Тиврівського району, Вінницької області надгробний пам`ятник загиблій донці - ОСОБА_4 . Вартість пам`ятника становить 218000 грн.

Автомобіль Нісан Максіма д/з НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_3 під час скоєння ДТП, належав відповідачу та мав страховий поліс ОСЦПВВНТЗ №АК/2532201, але по ньому витрати на надгробний пам`ятник загиблій - не відшкодовано.

Позивач посилається на положення ст.ст.1187,1194, 1201 ЦК України.

Відповідач надав суду відзив на позовну заяву в якому зазначає, що відповідач не є особою яка завдала шкоди смертю потерпілого, вартість пам`ятника перевищує граничну вартість стандартних пам`ятників в даній місцевості, товарний чек який підтверджує витрати не відповідає вимогам Постанови НБУ №148 від 29.12.2017 року «Про затвердження Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні».

Судом встановлено:

Вироком Приморського районного суду м.Одеси від 30.11.2017 року ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні злочинів, передбачених ч.2 ст.286, ч.1 ст.135 КК України та призначено покарання у вигляді 5 років позбавлення волі. Цивільний позов ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , до ОСОБА_3 про вішкодування ОСОБА_7 майнової шкоди у розмірі 131713,14 грн., моральної шкоди у розмірі 500000 грн., ОСОБА_8 майнової шкоди у розмірі 55457,13 грн. - задоволено (а.с.5-8).

Вироком встановлено, що внаслідок зіткнення автомобілів Нісан Максіма д/з НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 , в стані алкогольного сп`яніння, та автомобіля Ауді д/з НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_7 , яке сталося з вини ОСОБА_3 , пасажир автомобіля Ауді - ОСОБА_4 , отримала тілесні ушкодження від яких померла в лікарні.

Представником відповідача - ОСОБА_9 не заперечувалась обставина що загибла - ОСОБА_4 є донькою позивача.

Договором б/н від 12.04.2018 року між позивачем та ФОП ОСОБА_10 на виготовлення пам`ятника вартістю 218000 грн.(а.с.9) та товарним чеком б/н від 12.04.2018 року (а.с.26), в якому визначено сплату 218000 грн. відповідно до договору, підтверджено витрати позивача на спорудження пам`ятника на місці поховання загиблої ОСОБА_4

Гранична вартість стандартних пам`ятників у Вінницькій області за 2018 рік становить 25000 грн., вартість робіт із встановлення стандартних пам`ятників у Вінницькій області за 2018 рік становить 5000 грн. (а.с.58).

Відповіддю регіонального сервісного центру в Одеській області підтверджено реєстрацію автомобіля ОСОБА_6 /з НОМЕР_1 за ОСОБА_2 (а.с.27).

За нормами ч. 2, ч. 5 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Частиною 1 ст. 1201 ЦК України передбачено, що особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати.

Таким чином, витрати на спорудження надгробного пам`ятника відшкодовуються тією особою, яка завдала шкоди смертю потерпілого. Тобто для того, що покласти обов`язок по відшкодуванню витрат на спорудження надгробного пам`ятника на відповідача, необхідно довести, що саме ОСОБА_2 завдав шкоду смертю ОСОБА_4 .

У той же час вироком суду встановлено що винним в діях, внаслідок яких загинула дочка позивача, є ОСОБА_3 , тобто особа, до якої позивач вимог не заявляла.

Суд відхиляє посилання позивача на положення ст.1194 ЦК України, так як зазначена стаття регулює інші правовідносини.

Виходячи із наведеного, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити так як вони заявлені до неналежного відповідача.

Керуючись ст. 5, 6, 10, 263-265 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку через Суворовський районний суд м. Одеси шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня складання повного тексту рішення.

Повний текст рішення складено 11.12.2019 року.

Суддя