Справа №755/7423/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Писаної Т.О., Приходька К.П.,

за участю секретаря Тімуш Д.І.,

розглянувши справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 15 травня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Апатенко Марини Анатоліївни, ОСОБА_2 про визнання неправомірними дій та скасування рішень, витребування майна з чужого незаконного володіння та визнання права власності на майно,

В С Т А Н О В И В:

В травні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, обґрунтовуючи його наступним:

18.12.2006 року між ним та АКБ «Форум» укладено кредитний договір на придбання нерухомості у розмірі 289 966, 00 дол. США зі строком повернення до 18.12.2016 року. З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 05.02.2008 року було укладено договір іпотеки, за умовами якого позивач передав банку нерухоме майно - придбану ним квартиру. 18.01.2016 року між банком укладено договір про відступлення права вимоги, за умовами якого право вимоги стягнення заборгованості за кредитним договором відступлено новому кредитору - ТОВ «ФК «Морган Кепітал». В цей же день ТОВ «ФК «Морган Кепітал» уклав договір відступлення права вимоги, відповідно до якого право вимоги було відступлене новому кредитору - ОСОБА_2 .

5.07.2016 року при отриманні довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно позивачу стало відомо, що 03.02.2016 року приватним нотаріусом Апатенко М.А. проведено державну реєстрацію та оформлено право власності на спірну квартиру за ОСОБА_2 . Таке рішення приватного нотаріуса позивач вважає незаконним, у зв`язку з чим просив визнати неправомірними дії приватного нотаріуса щодо рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень з індексним номером 28066845 та скасувати зазначене рішення. Крім цього просив витребувати від ОСОБА_2 спірну квартиру та визнати за ним право власності на підставі ст.392 Цивільного кодексу України.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 15 травня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову. Скаргу мотивував тим, що рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, тому є незаконним та необґрунтованим. Посилався на те, що суд не дослідив та не надав належної оцінки засвідченій копії паспорта позивача з відмітками контролюючих органів про перетин кордону України, з якого вбачається, що в період з 15 грудня 2014 року по 17 січня 2015 року позивач перебував за кордоном. Таким чином вимогу ПАТ «Банк Форум» від 25 грудня 2014 року про дострокове виконання зобов`язань за кредитним договором, яку начебто було отримано позивачем особисто 13 січня 2015 року, він фізично не міг отримати, оскільки в цей період перебував за межами України. Крім того, судом не повно з`ясовано дотримання приватним нотаріусом вимог п.61 Порядку державної реєстрації прав. Крім того, вимоги ПАТ «Банк Форум», які були підставою для проведення державної реєстрації, були направлені за іншою адресою, ніж та яка була зазначена в договорах кредиту та іпотеки. За таких умов апелянт вважає, що висновки суду не відповідають обставинам справи і не ґрунтуються на нормі закону.

Постановою Київського апеляційного суду від 20.11.2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 15 травня 2018 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 11 вересня 2019 року постанову Київського апеляційного суду від 20 листопада 2018 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

У відповідності до положень ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення сторін, дослідивши обставини справи та перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до наступного висновку:

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції не звернув уваги на посилання позивача на неотримання ним від кредитора/іпотекодержателя вимоги про повернення кредиту та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку у разі незадоволення такої вимоги. В той же час дані твердження були однією із заявлених позивачем підстав, якими той обґрунтовував свої позовні вимоги.

У відповідності до положень ст. 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Лише якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Таким чином, обов`язковою передумовою державної реєстрації права власності на предмет іпотеки на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, є документ, який підтверджує факт отримання іпотекодавцем письмової вимоги іпотекодержателя. В той же час в даному випадку належним чином вищезазначені вимоги закону виконанні не були.

В ході розгляду справи відповідачами надано до суду документи на підтвердження того, що банком 25.12.2014 року направлялися вимоги-повідомлення про усунення порушення та необхідність дострокового виконання зобов`язань, які відповідач нібито отримав 13.01.2015 року (том 1 а.с.161, 162, 163). В той же час колегія суддів апеляційного суду не може прийняти наявні в матеріалах справи листи на підтвердження факту належного виконання вимог ст.35 Закону України «Про іпотеку», оскільки позивачем при зверненні до суду були надані докази його перебування в період з 15.12.2014 року по 17.01.2015 року поза межами України, що свідчить про неможливість отримання ним особисто вищевказаного повідомлення саме 13.01.2015 року в місті Києві.

Крім того колегія суддів апеляційного суду звертає увагу й на те, що вищевказані повідомлення банку направлялись за адресою, відмінною від адреси реєстрації позивача, яка зазначена в кредитному та іпотечному договорах, на що також посилалась сторона позивача, а суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув. Також судом не звернуто уваги і на неналежне виконання нотаріусом обов`язку щодо перевірки відповідності поданих документів для вчинення реєстраційної дії вимогам пункту 57 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, на чому зауважив Верховний Суд в своїй постанові від 11.09.2019 року по даній справі.

З урахуванням зазначеного колегія суддів апеляційного суду констатує порушення передбаченої законом процедури при здійсненні оскаржуваних дій нотаріусом, що веде до необхідності задоволення позовної вимоги про визнання дій нотаріуса неправомірними та скасування рішення про державну реєстрацію права власності на спірну квартиру за відповідачем ОСОБА_2 .

У відповідності до положення ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Приписами ст. 387 ЦК України встановлено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Зважаючи на вищевказані висновки апеляційного суду, враховуючи, що оскаржуваними діями відповідачів право власності позивача на спірне майно незаконно фактично було припинено, колегія суддів вважає обґрунтованим і вимогу про визнання за позивачем такого права на спірну квартиру та витребування квартири на його користь.

При розгляді справи суд першої інстанції в порушення вимог ст.ст.263, 264 ЦПК України на вказані вище положення закону та обставини справи уваги не звернув, що призвело до невірного вирішення ним позовних вимог по суті. Таким чином, у зв`язку з наведеним колегія суддів вважає, що рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового рішення про задоволення позову.

Відповідно до вимог п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

У відповідності до положень ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю та ухвалення нового рішення серед іншого є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (ч.13 ст.141 ЦПК України). Враховуючи дані норми та розмір сплаченого позивачем судового збору при подачі позову до суду першої інстанції - 10 040,00 грн., при подачі апеляційної карги - 15 060,00 грн. та касаційної скарги - 19 840,00 грн., що в сумі становить 44 940,00 грн., колегія суддів вважає за необхідне стягнути з відповідачів Апатенко Марини Анатоліївни та ОСОБА_2 на користь позивача судовий збір по 22 470,00 грн. з кожного.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 15 травня 2018 року скасувати, ухвалити по справі нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Апатенко Марини Анатоліївни, ОСОБА_2 про визнання неправомірними дій та скасування рішень, витребування майна з чужого незаконного володіння та визнання права власності на майно задовольнити.

Визнати неправомірними дії приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Апатенко Марини Анатоліївни щодо рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень з індексним номером 28066845 від 03.02.2016 року на квартиру АДРЕСА_1 .

Скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень з індексним номером 28066845 від 03.02.2016 року про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Визнати право власності за ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1 .

Витребувати від ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 .

Стягнути на користь ОСОБА_1 з відповідачів Апатенко Марини Анатоліївни та ОСОБА_2 судовий збір по 22470,00 грн з кожного.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий С.О. Журба

Судді: Т.О. Писана

К.П. Приходько