ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7554/19 Справа № 199/9867/18 Суддя у 1-й інстанції - Руденко В. В. Суддя у 2-й інстанції - Каратаєва Л. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Каратаєвої Л.О.

суддів Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.,

за участю секретаря судового засідання Літвінової А.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 червня 2019 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу,-

В С Т А Н О В И Л А:

19 грудня 2018 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 14 вересня 1996 року відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Амур-Нижньодніпровської районної ради народних депутатів м. Дніпропетровська, актовий запис № 581, між сторонами зареєстровано шлюб.

Від шлюбу мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Сумісне життя між ними не склалося, в сім`ї немає взаєморозуміння у зв`язку з різними поглядами на життя, що призвело до розпаду сім`ї і роздільного мешкання.

З серпня 2018 року шлюбних і подружніх відносин немає, тривалий час вони не мешкають разом, спільне господарство не ведуть, стосунки не підтримують. Примирення та збереження сім`ї неможливі.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 червня 2019 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу задоволено. Шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Амур-Нижньодніпровської районної ради народних депутатів м. Дніпропетровська 14 вересня 1996 року, актовий запис № 581, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано. Після розірвання шлюбу ОСОБА_2 залишено шлюбне прізвище ОСОБА_4 .

Не погодившись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить, скасувати рішення суду та ухвалите нове, яким відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що висновки суду першої інстанції, що подружжя разом не проживає, є хибними. Станом на сьогодні сторони проживають в одному будинку. Він завжди мав намір зберегти сім`ю.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін, виходячи з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що розірвання шлюбу відповідає інтересам позивача, оскільки сім`я розпалась та зберегти її неможливо.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та не заперечується сторонами, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають у зареєстрованому шлюбі з 14 вересня 1996 року .

Під час подружнього проживання у сторін виявились різні характери, погляди на шлюб та сім`ю, шлюбні відносини фактично припинені і шлюб носить формальний характер.

Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Не можуть бути підставою для скасування рішення суду доводи апелянта, викладені у апеляційній скарзі, оскільки з часу подання позовної заяви до моменту винесення рішення по справі, відповідач не вчиняв спроб до примирення.

Таким чином, колегія суддів вважає, що справа розглянута всебічно, встановлені правовідносини, що склалися між сторонами, яким надана вірна правова оцінка, досліджені наявні докази, висновки суду першої інстанції обґрунтовані чинними нормами матеріального права.

Згідно з ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене та конкретні обставини справи, колегія суддів вважає, що судове рішення відповідає вимогам норм матеріального і процесуального права, правові підстави для його скасування відсутні.

Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Таким чином, порушень норм матеріального та процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення, не встановлено, тому апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду відповідає вимогам ст. 263, 264 ЦПК України і його слід залишити без змін.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 червня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до чинного законодавства.

Судді: