Номер справи 220/2239/19
Номер провадження № 2/220/554/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2019 року смт.Велика Новосілка Донецької області

Великоновосілківський районний суд Донецької області у складі:

головуючої-судді Дурач О.А.

за участю секретаря Сербіній І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт Велика Новосілка Донецької області цивільну справу у порядку спрощеного провадження за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», , 01001, м. Київ, вул.. Грушевського, буд. 1 Д, до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РКОПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1

ВСТАНОВИВ:

02.09.2019 р. позивач звернувся до суду з зазначеною заявою.

Провадження у справі відкрито 06.09.2019 р.

Короткий зміст вимог заяви

26 квітня 2009 року між банком та ОСОБА_1 укладено кредитний договір шляхом підписання відповідачем заяви про оформлення на її ім`я кредиту «Універсальна», за умовами якого ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 29000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. У зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_1 умов кредитного договору виникла заборгованість, яка станом на 02.07.2019 року становить 26989 грн. 50 коп., з яких: 0,00 грн заборгованості за кредитом, 1337,57 грн. заборгованість за простроченим тілом кредита; 0,00 грн заборгованості за процентами за користування кредитом; 20440 грн заборгованості з пені за прострочене зобов`язання; 3450 грн. заборгованості з пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. та штрафів 500 грн. (фіксована частина), 1261 грн. 49 коп. (процентна складова).

Відповідач надала відзив на позов та докази надіслання даного відзиву відповідачу 30.09.2019 р., у якому просила відмовити у задоволенні позовних вимог, зазначивши, що на підставі ЗУ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» вона має бути звільнена від сплати пені та штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами, а також просила застосувати строк позовної давності до даних правовідносин.

Позивач надав відповідь на відзив, у якій зазначив, що заперечення відповідача є безпідставними, строк позовної давності не сплинув, оскільки здійснено перевипуск картки з кінцевим строком дії до лютого 2017 року (а.с. 64-69).

У судове засідання сторони не з`явились, просили справу розглядати у їх відсутність (а.с. 4, 84), про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Суд вважає можливим розглянути справу без участі сторін, оскільки вони належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, (а.с. 59, 62, 63), в матеріалах справи достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін на теперішній час.

Фактичні обставини, встановлені судом

Дослідивши матеріали справи, судом фактично встановлено, що 26.01.2009 р. ОСОБА_1 звернулась до ПАТ КБ «ПриватБанк» з анкетою-заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. В ній вона підтвердила, що разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між нею та банком договір про надання банківських послуг. Вона ознайомлена та згодна з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банка, які були надані їй для ознайомлення у письмовому вигляді. Зобов`язалась виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також ознайомлюватися з їх змінами на сайті банку (а.с.9). Згідно з витягом з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» 55 днів пільгового періоду, базова % ставка на місяць складає 2,5 %, обов`язковий щомісячний платіж 7% від заборгованості, але не менш 50 грн., отримала кредитний ліміт у сумі 500 грн. (а.с.9,10).

Згідно з Умовами та правилами надання банківських послуг передбачена можливість зміни Тарифів та інших умов обслуговування рахунків (п.1.1.3.2.4). Банк видає клієнту карту, вид якої визначений в пам`ятці клієнта/довідці про умови кредитування та Заяві (п.2.1.1.2.1). Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити кредитний ліміт (п.2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4). Відповідач зобов`язався погашати заборгованість по кредиту та відсоткам за його використання, по перевитратам платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених договором (п.2.1.1.5.5). До обов`язків позичальника відноситься отримання виписки про стан картрахунку, про проведені операції по картрахункам (п.2.1.1.5.3). У разі невиконання зобов`язань по договору за вимогою банку відповідач повинен виконати зобов`язання з повернення кредиту, оплаті винагороди банку (п.2.1.1.5.6). При порушенні клієнтом строків платежів з грошових зобов`язань, передбачених договором, більш ніж на 30 днів, він зобов`язаний сплатити банку штраф, розмір якого встановлено тарифами договору (п.2.1.1.7.6). В разі непогашення клієнтом боргових зобов`язань в установлений строк, за користування кредитом клієнт сплачує проценти в розмірі, зазначеному в Тарифах, з розрахунку 365/366 календарних днів на рік (п.2.1.1.12.2, п. 2.1.1.12.6 ). У разі виникнення прострочених зобов`язань клієнт банк може вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань в разі невиконання боржником обов`язків (п.п.2.1.1.4.2, 2.1.1.12.11). Згідно п. 1.1.7.31 Умов договору строк позовної давності за кредитним договором щодо вимог про повернення кредиту, відсотків, винагороди, неустойки (пені та штрафів) був збільшений 50 років (а.с. 11-25).

Згідно розрахунку заборгованості за договором б/н від 26.01.2009 р.., станом на 29.02.2016 р. ОСОБА_1 має заборгованість за кредитом у сумі 2711 грн. 82 коп., заборгованість за процентами 192, 27 грн. (а.с. 5-6).

Як вбачається з розрахунку заборгованості за договором б/н від 26.01.2009 р., станом на 02.07.2019 р. ОСОБА_1 має заборгованість 26989 грн. 50 коп., з яких: 0,00 грн заборгованості за кредитом, 1337,57 грн. заборгованість за простроченим тілом кредита; 0,00 грн заборгованості за процентами за користування кредитом; 20440 грн заборгованості з пені за прострочене зобов`язання; 3450 грн. заборгованості з пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. та штрафів 500 грн. (фіксована частина), 1261 грн. 49 коп. (процентна складова)(а.с. 7-8). Останній платіж відповідачем здійснено 18.07.2016 р. Також, дата останнього платежу, здійсненого ОСОБА_1 підтверджується й випискою АТ «Комерційний банк Приватбанк» за картковим рахунком (а.с. 72-74). Також з даного документа вбачається, до після 18.07.2016 р. жодних коштів відповідач не вносила, після цієї дати проводилися лише банківські операції.

Також, на підтвердження позовних вимог позивачем надано довідку, що між позивачем та відповідачем був підписаний кредитний договір б/н, за яким було надано кредитні картки з терміном дії 12/11 та 02/17, анкету-заяву від 01.07.2013 р. (а.с. 76, 82), проте, суд звертає увагу, що у даній довідці (а.с.82) відсутня дата договору, за яким видано кредитні картки, у анкету-заяві від 01.07.2013 р. взагалі відсутні відомості, на виконання саме якого договору вона спрямована, та неможливо встановити, що дані кредитні картки було видано саме на виконання умов кредитного договору від 26.01.2009 р.

Згідно з довідкою Головного управління статистики у м.Києві на 01.03.2018 ПАТ КБ «ПриватБанк» зареєстровано в , є юридичною особою, має ліцензію на право надання банківських послуг (а.с.28,29). У статуті АТ КБ «ПриватБанк» (ідентифікаційний № 14360570), який затверджено 21.05.2018 та погоджено з НБУ 11.06.2018, зазначена його назва: Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (АТ КБ «ПриватБанк») (п.1.5); згідно з рішенням Єдиного акціонеру банку від 21.05.2018 змінено тип банку з публічного на приватне акціонерне товариство та змінено найменування на АТ КБ «ПриватБанк», яке є правонаступником всіх прав та зобов`язань ПАТ КБ «ПриватБанк» (п.1.7) (а.с. 31-32); додана відповідна виписка з ЄДРПОУ (а.с.30).

Мотиви, з яких виходить суд і застосовані норми права

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом положень статті 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору й вимогами ЦК України. За правилом статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з пунктами 3 та 4 частини першої статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, відшкодування збитків. Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.

Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

У частині першій статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Таким чином, суд, дійшов висновку, що між сторонами укладено кредитний договір, умови якого та вимоги законодавства, що регулюють виниклі між сторонами правовідносини, порушені відповідачем. Утворилася заборгованість, яка не погашена до теперішнього часу, і станом на 02.07.2019 року становить 26989 грн. 50 коп., з яких: 0,00 грн заборгованості за кредитом, 1337,57 грн. заборгованість за простроченим тілом кредита; 0,00 грн заборгованості за процентами за користування кредитом; 20440 грн заборгованості з пені за прострочене зобов`язання; 3450 грн. заборгованості з пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. та штрафів 500 грн. (фіксована частина), 1261 грн. 49 коп. (процентна складова). На виконання договору від 26.01.2009 р. відповідачу видано кредитну картку, з кінцевим строком дії до 12/11 (а.с. 82), що сторонами, виходячи з відзиву та наданих документів, не заперечується.

За правилами статей 256-258 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Оскільки сторони погодили строк внесення щомісячних платежів - до 25 числа місяця, наступного за звітнім, у відповідача існував обов`язок повертати позивачеві кредит і сплачувати проценти періодичними (щомісячними) платежами.

Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини від дня, коли відбулося це порушення. Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо за кожним простроченим платежем. Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України висловлену у постанові від 05 квітня 2017 року у справі № 6-522цс17.

Проте, Умови та Правила надання банківських послуг та Тарифи банку, які викладені на банківському сайті: https://privatbank.ua/terms/pages/70/, які банк вважає невід`ємними частинами кредитного договору, відповідачем не підписані, а тому не можуть вважатися частиною укладеного між сторонами договору. Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, провадження № 14-131цс19.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про безпідставність збільшення позивачем строку позовної давності за кредитним договором щодо вимог про повернення кредиту, відсотків, винагороди, неустойки (пені та штрафів) до 50 років, згідно п. 1.1.7.31 Умов договору (а.с. 11-25).

Суд вважає недоведеними та безпідставними доводи позивача щодо прологування строку договору, перевипуском кредитної карти з кінцевим строком дії до 02/17 р., оскільки здовідки, що між позивачем та відповідачем був підписаний кредитний договір б/н, за яким було надано кредитні картки з терміном дії 12/11 та 02/17, анкету-заяву від 01.07.2013 р. (а.с. 76, 82), вбачається що у даній довідці (а.с.82) відсутня дата договору, за яким видано кредитні картки, у анкеті-заяві від 01.07.2013 р. взагалі відсутні відомості, на виконання саме якого договору вона спрямована, та неможливо встановити, що дані кредитні картки було видано саме на виконання умов кредитного договору від 26.01.2009 р. У довідці від 16.10.2019 р. позивач зазначив, що картки № НОМЕР_2 та № НОМЕР_3 надані згідно кредитного договору від 26.01.2009 р., проте у заяві відповідача (а.с. 9) відомості щодо номеру наданої кредитної картки відсутні. Підтверджуючих відомостей, на кшталт викопіювання з руху коштів по цих рахунках з операціями, здійсненими саме відповідачем по цим карткам, банком не представлено. Отже, відомості картки № НОМЕР_3 не можуть братись до уваги як докази лонгування між сторонами кредитних відносин. Виходячи з наданих суду документів, строк дії картки № НОМЕР_2 , яка була видана відповідачу на виконання договору від 26.01.2009 р., сплинув у грудні 2011 р.

Позивачем надано суду відомості про рух коштів на банківських картках відповідача, зазначено основну карту НОМЕР_4 та надалі, на цьому ж розрахунку, навпроти прізвища відповідача, зазначено номер карти НОМЕР_5 . Таким чином, дані відомості містять інформацію про рух по двом кредитним картам відповідача (а.с. 72-74). Проте, на кінець дії строку карти 612535, 24.10.2011 р. визначено встановлення кредитного ліміту «0», а на початок дії картки 332925, тобто на 16.08.2013 р. кредитний ліміт 2000 грн., зниження кредитного ліміту (а.с. 73). Таким чином, враховуючи, що 01.07.2013 р. відповідачем підписано вдруге анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, тому суд вважає, що між сторонами фактично укладено другий кредитний договір та саме на виконання даного другого договору видано другу кредитну карту № 332925, дата відкриття якої 01.07.2013 р. та термін дії 02/17 та виплата від 18.07.2016 р. проводилася останньою саме за цим кредитним договором. Таким чином, заперечення позивача на відзив у тій частині, що ним не пропущено строк позовної давності, оскільки договір пролонговано та строк дії картки становить до 02/17 р. суд вважає безпідставними, оскільки мова йде фактично щодо виконання другого кредитного договору, від 01.07.2013 р., щодо якого позовні вимоги не заявлялись.

Кінцевий строк дії договору від 26.01.2009 р. у заяві не визначено, але він співпадає з кінцевим терміном дії картки НОМЕР_2 , тобто діє до грудня 2011 року. Останній черговий платіж на виконання саме цього договору, відповідачем здійснено 20.02.2010 р. (а.с. 5), строк внесення чергового платежу, згідно умов договору, припадає на 25.03.2010 р. (до 25 числа місяця, що слідує за місяцем, в якому були здійснені трати). Позивач звернувся до суду з позовом 28.08.2019 р., що вбачається з відповіді на відзив (а.с. 69). Таким чином, на момент звернення до суду позивачем пропущено строк позовної давності, про застосування якої заявив відповідач (а.с. 45-48).

Висновки суду за результатами розгляду позову

Таким чином, судом встановлено, що відповідач умови кредитного договору в частині своєчасності сплати боргу не виконав, допустив невиконання вимог закону та порушив права позивача на своєчасне отримання наданого кредиту та виплат, передбачених кредитним договором. Проте, на момент звернення до суду позивачем пропущено строк позовної давності, про застосування якої заявив відповідач, в зв`язку з чим суд прийшов до висновку про необхідність відмовити у задоволенні позовної заяви в зв`язку з пропуском позивачем строку позовної давності.

Щодо розподілу судових витрат

В зв`язку з відмовою у задоволенні позову, судові витрати, понесені позивачем, а саме судовий збір (а.с. 1), стягненню з відповідача не підлягають, відповідно до ст.ст.133, 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.4, 10, 12, 19, 81, 133, 141, 223, 247, 259, 263-265, 273, ЦПК України, ЗУ «Про судовий збір» суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити у повному обсязі, у зв`язку з пропуском позивачем строку позовної давності.

Рішення може бути оскаржене до Донецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до відповідного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію рішення направити сторонам протягом двох днів, в електронній формі - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення, якщо така адреса відсутня.

Суддя: О.А. Дурач