Справа №701/1444/19
Номер провадження2/701/511/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2019 року Маньківський районний суд, Черкаської області

в складі: головуючого судді - А. І. Костенка

за участю секретаря - Е. М.Киряхно

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Маньківка справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у здійсненні права володіння, користування та розпорядження власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В :

Позивачі звернулися в суд з позовом до відповідача про усунення перешкод у здійсненні права володіння, користування та розпорядження власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

На підставу своїх вимог спирається на те, що позивачі є власниками житлового будинку АДРЕСА_1 . Вказаний житловий будинок належить позивачам на праві особистої приватної власності. Даний факт підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом № ННС 735635 від 14.09.2018 року, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 14.09.2018 року №137842531, згідно яких позивачу ОСОБА_2 , на праві власності належить 2/3 вказаного будинку та свідоцтвом про право на спадщину за заповітом № ННТ 907670 від 07.06.2019 року, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 07.06.2019 року №169721559, згідно яких позивачу ОСОБА_1 , на праві власності належить 1/3 вказаного будинку. Будинок АДРЕСА_1 позивачі отримала у спадок після ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивачі виявили намір продати належний їм будинок, однак цього зробити не змогли оскільки при подачі документів нотаріусу виявилось, що у будинку зареєстрований ОСОБА_3 , який приходиться рідним братом та дядьком позивачам та який у свій час відмовився від прийняття належної йому частки спадкового майна на користь брата - позивача у справі ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину останнього. Як вбачається з вказаного Акта, складеного комісією у складі депутата сільської ради Хльобас Т.І. свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , відповідач ОСОБА_7 за даною адресою не проживає з 2006 року та у вказаному будинку його власних речей не виявлено. Позивачі намагались встановити місце знаходження відповідача, але усі їх спроби виявились безрезультатними, що і змусило позивачів звернутись з відповідним позовом до суду.

Позивачі та їх представник в судове засідання не з?явилися, але згідно письмової заяви просили справу розглядати у їх відсутність та підтримують позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з?явився, хоча належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення на офіційній веб-сторінці Маньківського районного суду Черкаської області в розділі "Новини та Громадянам" в підрозділі "Оголошення про виклик сторін місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи яких невідоме" (порядок публікації оголошень до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи), причини неявки визнані поважними невідомі, заяв та клопотань про розгляд справи у його відсутність чи відкладення розгляду справи не надходило, але його неявка не перешкоджає розгляду справи по суті на підставі зібраних доказів у його відсутність.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Враховуючи вищевикладене та приписи ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без участі осіб, які в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду.

У зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні правовідносини: позивачі є власниками житлового будинку АДРЕСА_1 . Вказаний житловий будинок належить позивачам на праві особистої приватної власності. Даний факт підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом № ННС 735635 від 14.09.2018 року, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 14.09.2018 року №137842531, згідно яких позивачу ОСОБА_2 , на праві власності належить 2/3 вказаного будинку та свідоцтвом про право на спадщину за заповітом № ННТ 907670 від 07.06.2019 року, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 07.06.2019 року №169721559, згідно яких позивачу ОСОБА_1 , на праві власності належить 1/3 вказаного будинку. Будинок АДРЕСА_1 позивачі отримала у спадок після ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 13-17). Позивачі виявили намір продати належний їм будинок, однак цього зробити не змогли оскільки при подачі документів нотаріусу виявилось, що у будинку зареєстрований ОСОБА_3 , який приходиться рідним братом та дядьком позивачам та який у свій час відмовився від прийняття належної йому частки спадкового майна на користь брата позивача у справі ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину останнього. Як вбачається з вказаного акту, складеного комісією у складі депутата сільської ради Хльобас Т.І. свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , відповідач ОСОБА_7 за даною адресою не проживає з 2006 року та у вказаному будинку його власних речей не виявлено (а.с 18). Позивачі намагались встановити місце знаходження відповідача, але усі їх спроби виявились безрезультатними. У відповідності до ст. 71 ЖК Української РСР, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї, за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. У відповідності до ст. 72 ЖК Української РСР, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Ч. 2 ст. 405 ЦК України, передбачені спеціальні підстави для визнання особи такою, що втратила право на користування житлом власника: у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно із ст. ст. 317, 383 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Відповідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном (ч. 1 ст. 317 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ст. 319 ЦК України). Відповідно до положень ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них (ст. 379 ЦК України.). Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. За таких обставин суд вважає, що відповідач ОСОБА_3 , втратили зв`язок з житлом, так як в спірному житловому будинку не проживає біля 13 років (з 2006 р.), що являється підставою для визнання його таким, що втратив право на користування житловим приміщенням права користування житловим приміщенням, а саме, житловим будинком АДРЕСА_1 , тому позовні вимоги підлягають до повного задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 77, 78, 81, 263, 265 ЦПК України, ст. ст. 316, 317, 319, 321, 379, 383, 391 ЦК України, ст. ст. 71, 72, 150 ЖК України, Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», Наказом МВС України №1077 від 22 листопада 2012 року та Наказом ДМС № 1204 від 1 жовтня 2015 року «Про порядок реєстрації місця проживання фізичних осіб в Україні", суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задоволити.

Усунути перешкоди у здійсненні права володіння, користування та розпорядження власністю, а саме будинком АДРЕСА_1 , шляхом позбавлення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого АДРЕСА_1 , ІПН: НОМЕР_1 права користування будинком АДРЕСА_1 з визнанням його таким, що втратив право користування житловим приміщенням у вказаному будинку.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Черкаського апеляційного суду через Маньківський районний суд Черкаської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження.

Суддя А. І. Костенко