Справа № 219/9885/19
Провадження № 2/219/2744/2019
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 грудня 2019 року м. Бахмут
Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі
головуючого судді Погрібної Н.М.,
при секретарі Мирошниченко О.Л.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом,
ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до відповідача про визнання особи, такою, що втратила право користування житловим приміщенням, відповідно до якого просить суд визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що він є власником квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі - продажу від 02.08.2004 року. В зазначеній квартирі також зареєстрована відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка є його донькою. Відповідач не проживає в спірній квартирі з 2004 року без поважних причин. Відповідач квартирою не користується, утриманням житлового приміщення не займається, участі в оплаті комунальних послуг не бере. Крім того, факт реєстрації відповідача у даній квартирі перешкоджає позивачу оформити житлову субсидію, що негативно впливає на його майновий стан.
Позивач та його представник у судове засідання не з`явились, про день та час розгляду справи були повідомлені належним чином. До початку судового засідання представник позивача надала заяву про розгляд справи у її відсутність та відсутність позивача, просила позов задовольнити у повному обсязі.
З урахуванням ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Розглянувши матеріали справи, додатково представлені документи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до договору купівлі - продажу жилого будинку від 02.08.2004 року, посвідчений приватним нотаріусом Артемівського міського нотаріального округу Донецької області Пигідою С.І. та Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 4322175 від 02.08.2004 року, виданого Комунальним підприємством бюро технічної інвентаризації м.Артемівськ, ОСОБА_3 є власником квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до довідки про склад сім`ї, яка видана головою правління ОСМД «Донбас - Восток» ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , власник квартири; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дружина власника; ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , донька власника.
Актом від 23.05.2019 року, складеним у складі голови правління ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , встановлено, що за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрована ОСОБА_2 з 11.08.2004 року, однак за вказаною адресою остання не проживає з моменту реєстрації.
Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (стст.316, 317, 319, 321 ЦК України).
Конституцією (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 р. відповідно до закону №475/97-ВР від 17.07.97р. "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (стст.316, 317, 319, 321 Цивільного кодексу України).
Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16, 386, 391 ЦК. Об`єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст.379, 382 Цивільного кодексу України).
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.391 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником (ч.ч.1, 2 ст.405 Цивільного кодексу України).
Частиною 2 ст. 405 Цивільного кодексу України передбачено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Аналізуючи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , необхідно визнати такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
Керуючись ст.7, 12, 13, 76, 263, 264, 265, 272, 280-283 , ЦПК, суд -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , тако, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н.М.Погрібна