Справа № 368/1087/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" січня 2019 р. Кагарлицький районний суд Київської області

в складі: головуючого судді Шевченко І.І.

при секретарі Назаренко А.І.

скаржника ОСОБА_1

представника скаржника адвоката ОСОБА_2

заінтересованої особи ОСОБА_3

представника заінтересованої особи адвоката ОСОБА_4

та представника Відділу ДВС ОСОБА_5

під час розгляду в судовому засіданні в залі суду м. Кагарлик цивільну справу за скаргою ОСОБА_1, особа, рішення, дії або бездіяльність якою оскаржується державний виконавець Обухівського міськрайонного відділу ДВС ГТУ юстиції в Київській області, заінтересована особа: ОСОБА_3 на дії державного виконавця щодо нарахування заборгованості по аліментах у виконавчому провадженні № 55819303, -

ВСТАНОВИВ:

скаржник та її представник просять суд визнати незаконними дії державного виконавця Обухівського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ юстиції в Київській області ОСОБА_5 щодо нарахування заборгованості ОСОБА_3 по сплаті аліментів на утримання дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, згідно виконавчого листа Кагарлицького районного суду Київської області №2-497/04 від 14.02.2018 року в частині складення довідки розрахунку від 09.07.2018 року та зобовязати державного виконавця Обухівського міськрайонного відділу ДВС ГТУ юстиції в Київській області ОСОБА_5 провести перерахунок заборгованості ОСОБА_3 по сплаті аліментів на утримання дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, згідно виконавчого листа Кагарлицького районного суду Київської області №2-497/04 від 14.02.2018 року з урахуванням отриманого доходу ОСОБА_3 за період з 19.11.2012 року по 01.07.2018 р., обґрунтовуючи скаргу наступним.

У справі № 2-497 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дитини Кагарлицьким районним судом Київської області було прийнято рішення, яке набрало законної сили 29.07.2004 р.

Відповідно до вказаного рішення з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_1 було стягнуто аліменти на утримання дочки ОСОБА_8 в розмірі 30 відсотків від заробітку до досягнення дитиною повноліття.

Виконавчий лист від 29.07.2004 р. на примусове виконання рішення суду було подано до Обухівського міськрайонного відділу ДВС ГТУ юстиції в Київській області.

Однак, 10.01.2018 року на вимогу ОСОБА_1 Обухівським міськрайонним відділом ДВС ГТУ юстиції в Київській області було надано відповідь, з якої вбачалося, що виконавчий лист № 2-497 від 29.07.2004 року втрачений.

Ухвалою Кагарлицького районного суду Київської області від 26.01.2018 р. ОСОБА_9 було видано дублікат виконавчого листа та поновлено строк на його предявлення і примусового виконання.

ОСОБА_1 повторно звернулася до Обухівського міськрайонного відділу ДВС юстиції в Київській області із заявою про примусове виконання рішення про стягнення з ОСОБА_3 аліментів на утримання дочки ОСОБА_8.

15.02.2018 р. постановою державного виконавця було відкрите виконавче провадження.

На вимоги ОСОБА_1 Обухівським міськрайонним відділом ДВС ГТУ юстиції в Київській області було надано довідки-розрахунки заборгованості: за період 19.11.2012 по 01.06.2018 p.p. у сумі 33 426,74 грн. ( вих. № 10612/7 від 07.06.2018 р. ), за період за період 19.11.2012 по 01.07.2018 p.p. у сумі 36 278,84 грн. ( вих. № 13634/7 від 09.07.2018 р.), за період 19.11.2012 по 28.02.2018 р.р. у сумі 91 455,27 грн. (вих.. № 4054 від 28.03.2018р.).

Проте ОСОБА_1 не згодна із розміром заборгованості визначеним виконавцем, та вважає дії державного виконавця по розрахунку заборгованості є незаконними, оскільки суперечать нормам Сімейного кодексу України.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 195 Сімейного кодексу України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи із фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не проводилось їх стягнення, незалежного від того, одержано такий заробіток в Україні чи за кордоном.

Виходячи з положень ч. 1 ст. 195 Сімейного кодексу України заборгованість за аліментами боржника має визначатись виходячи із фактичного заробітку, який боржник отримував у період виникнення заборгованості.

Відповідно до довідок-розрахунків, заборгованість боржника становила: за період 19.11.2012 р. по 01.06.2018 p.- у сумі 33 426,74 грн. ( вих. № 10612/7 від 07.06.2018 р.), за період 19.11.2012 р. по 01.07.2018 р. - у сумі 36 278,84 грн. ( вих. № 13634/7 від 09.07.2018 р.), за період 19.11.2012 р. по 28.02.2018 р. у сумі 91 455,27 грн. (вих.. № 4054 від 28.03.2018р.). Проте, зазначені розрахунки не відповідають дійсності, оскільки державний виконавець здійснювала свої розрахунки на підставі середньомісячної заробітної платні по Обухівському району Київської області, але не враховувала при цьому дійсні доходи ОСОБА_10, отримані у вказаний період.

Зокрема, ОСОБА_7 у зазначені періоди мав значно більший дохід, що підтверджується листом Виконавчого комітету Обухівської міської ради вих. № 548 від 23.03.2018 p., а також листом Обухівського відділення Києва-Святошинської ОДПІ ГУ ДФС України у Київській області від 19.04.2018 р. вих. № 3119, та декларації дружини ОСОБА_7 - ОСОБА_11 за 2016 рік, в якій розмір доходу ОСОБА_7 за 2016 рік складає 533 406,00 гривень.

Окрім цього, державний виконавець під час здійснення наданих розрахунків не врахувала суми, які фактично надходили на адресу скаржниці в рахунок погашення заборгованості по сплаті аліментів, і на запит скаржника надати відповідні платіжні документи, відповідь на адресу скаржника так і не надійшла.

Згідно з ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до роз'яснень, викладених в абзацах 1 та 3 п. 1, п. 22 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Згідно з п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обовязковість рішень суду, тому виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій вступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» 1950 року.

Відповідно до ч.2 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Відповідно до положень ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» державному виконавцю надані широкі права та повноваження у процесі здійснення виконавчого провадження.

Відповідно до ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження» боржник має право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових державної виконавчої служби виключно в судовому порядку.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до п. а. ч. 1 ст. 449 ЦПК України, скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк, коли особа дізналась, або повинна була дізнатись про порушення свого права.

Довідка-розрахунок заборгованості за період з 19.11.2012 р. по 01.07.2018 р. - у 36 278,84 грн. ( вих. № 13634/7 від 09.07.2018 р. ) була отримана скаржником 20.07.2018 року.

Таким чином, дії державного виконавця Обухівського міськрайонного відділу ДВС ГТУ юстиції в Київській області ОСОБА_12 щодо нарахування заборгованості ОСОБА_3 по аліментах на користь ОСОБА_9 на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_8 є незаконними.

Державний виконавець Обухівського міськрайонного відділу ДВС ГТУ юстиції в Київській області ОСОБА_5 просила відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_1 в повному обсязі, обґрунтовуючи наступним. В Обухівському міськрайонному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області на примусовому виконанні перебуває виконавчий лист № 2-497/04 від 14.02.2018 року Кагарлицького районного суду Київської області про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліментів у розмірі 30% заробітку (доходу) на утримання дочки ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2 щомісячно, починаючи з 16.07.2004 р. і до досягнення дитиною повноліття. 15.02.2018 року державним виконавцем Обухівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження АСВП № 55819303 та направлено сторонам виконавчого провадження для виконання та до відома, (за вих. №2016). При проведенні обрахунку державний виконавець, враховуючи наявні матеріали виконавчого провадження, керувався ч. 2 ст. 195 Сімейного кодексу України, а саме: «Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості», тому 28.02.2018, 07.06.2018, 09.07.2018 року державним виконавцем Обухівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області складено довідки-розрахунки заборгованості по сплаті аліментів відповідно до матеріалів виконавчого провадження. Згідно п.п. 177.1 177.2 ст. 177 Податкового кодексу України, доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставкою, визначеною пунктом 167.1 статті 167 цього кодексу, згідно якого об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та не грошовій формі і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця». В матеріалах виконавчого провадження відсутні декларації боржника, які б підтверджували відомості щодо отримання боржником доходів, на які посилається скаржник, відтак враховувати такі відомості при проведенні розрахунку-заборгованості не виявляється можливим.

Заінтересована особа ОСОБА_3 та його представник вимоги скарги не визнали та просили у задоволенні скарги відмовити, виходячи з наступного. На ухвалу Кагарлицького районного суду Київської області від 31.08.2018 р. по справі № 368/1087/18 Києво-Святошинським ОДПІ ГУ ДФС в Київській області було надано відомості про суми виплачених доходів та утриманих податків ОСОБА_3 за період з 2017-2018 р.р., а також було надано інформацію про доходи підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_3 Зокрема, було вказано ознаку доходу 157 - Дохід, виплачений самозайнятій особі (підпункт 165.1.36 п. 165.1 ст. 165, ст. 177, ст. 178 Кодексу), згідно довіднику ознак доходів. Згідно підпункту 165.1.36 п. 165.1 ст. 165 Податкового кодексу України. Доходи, що не включаються до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного шкоду: дохід фізичної особи - підприємця, з якого сплачується єдиний податок згідно із спрощеною системою оподаткування відповідно до цього Кодексу. Згідно ст. 292 ПК України, доходом платника єдиного податку є: 1) для фізичної особи - підприємця - дохід, отриманий протягом податкового (звітного) періоду в грошовій формі (готівковій та/або безготівковій); матеріальній або нематеріальній формі, визначеній пунктом 292.3 цієї статті. При цьому до доходу не включаються отримані такою фізичною особою пасивні доходи у вигляді процентів, дивідендів, роялті, страхові виплати і відшкодування, а також доходи, отримані від продажу рухомого та нерухомого майна, яке належить на праві власності фізичній особі та використовується в її господарській діяльності. Отже, як випливає з Податкового кодексу України, дохід фізичної особи - підприємця не враховує витрати ФОП, пов'язані з оплатою матеріалів, робіт, тощо. Таким чином, цілком закономірною є норма, визначена частиною 2 статті 193 Сімейного кодексу України, а саме: заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Суд, вислухавши скаргу, думку учасників судового розгляду та письмові матеріали справи, приходить до висновку про задоволення скарги, виходячи з наступного.

Застосуванню при розгляді справи підлягають норми Закону України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року № 1404-VIII, норми СК України та норми розділу VІІ ЦПК України.

Статтею 71 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII визначений порядок стягнення аліментів. Зокрема, згідно з ч.1, 3 порядок стягнення аліментів визначається законом. Визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

Відповідно до ч. 8 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Згідно ч. 3 ст. 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі спору судом.

Як зазначено у п.26 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», спір щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів вирішується судом за заявою заінтересованої особи. Залежно від предмета та суті вимог така заява може розглядатися у порядку, передбаченому розділом VII ЦПК, або у позовному провадженні.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно положень ч. ч. 1, 2 ст. 55 Конституції України права, свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

За правилом ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII (далі Закон № 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ч. 3 ст. 71 Закону № 1404-VIII визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення.

Частиною четвертою статті 71 Закону № 1404-VIII визначено, що виконавець зобов'язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця.

Судом встановлено, що рішенням Кагарлицького районного суду Київської області від 29.07.2004 року у справі № 2-497 було вирішено про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 на утримання дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 30 % заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 16.07.2004 року і до повноліття дитини.

Рішення суду набрало законної сили 29.07.2004 р.

Виконавчий лист від 29.07.2004 р. було подано на примусове виконання рішення суду до Обухівського міськрайонного відділу ДВС ГТУ юстиції в Київській області.

Однак, 10.01.2018 року на вимогу ОСОБА_1 Обухівським міськрайонним відділом ДВС ГТУ юстиції в Київській області було надано відповідь, з якої вбачалося, що виконавчий лист № 2-497 від 29.07.2004 року втрачений.

Ухвалою Кагарлицького районного суду Київської області від 26.01.2018 р. ОСОБА_9 було видано дублікат виконавчого листа та поновлено строк на його предявлення і примусового виконання.

ОСОБА_1 повторно звернулася до Обухівського міськрайонного відділу ДВС юстиції в Київській області із заявою про примусове виконання рішення про стягнення з ОСОБА_3 аліментів на утримання дочки ОСОБА_8.

15.02.2018 р. постановою державного виконавця було відкрите виконавче провадження.

На вимоги ОСОБА_1 Обухівським міськрайонним відділом ДВС ГТУ юстиції в Київській області було надано довідки-розрахунки заборгованості: за період 19.11.2012 по 28.02.2018 р.р. у сумі 91 455,27 грн. (вих.. № 4054 від 28.03.2018р.), за період 19.11.2012 по 01.06.2018 p.p. у сумі 33 426,74 грн. ( вих. № 10612/7 від 07.06.2018 р. ), за період за період 19.11.2012 по 01.07.2018 p.p. у сумі 36 278,84 грн. ( вих. № 13634/7 від 09.07.2018 р.).

Однак, ОСОБА_1 не погодившись із довідками про заборгованість по аліментах, про що свідчить оскарження довідки-розрахунку заборгованості: за період 19.11.2012 по 28.02.2018 р.р. у сумі 91 455,27 грн., про що свідчить постанова Київського апеляційного суду від 21.11.2018 р.

09.07.2018 року державним виконавцем Обухівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області складено довідку-розрахунок заборгованості по сплаті аліментів, з якою скаржник не погодилась, тому подано скаргу.

Державним виконавцем на виконання п.4 ч.4 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження», згідно з яким державний виконавець обчислює розмір заборгованості зі сплати аліментів, складає відповідний розрахунок та повідомляє про нього стягувачу та боржнику.

Аналізуючи дану норму Закону у співвідношенні з статтями 71 та 74 Закону України "Про виконавче провадження" та іншими наведеними вище нормами, слід дійти висновку, що складення розрахунків заборгованості у визначених Законом випадках (в тому числі за заявою стягувача чи боржника) державним виконавцем, в провадженні якого перебуває виконавчий лист, передбачено з метою постійного контролю за сумами аліментів, що сплачуються (чи не сплачуються) боржником. Такий контроль дає можливість учасникам виконавчого провадження за наявності арифметичної помилки звернутися до державного (приватного) виконавця для внесення виправлень, а в разі наявного спору щодо суми заборгованості звернутися до суду в порядку, що встановлений СК України. Слід зазначити, що кожен із складених розрахунків заборгованості може бути предметом судового розгляду в порядку та строки передбачені СК України і ЦПК України.

Відповідно до частини першої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до пункту 1 Постанови КМУ № 146 від 26.02.1993 року «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб», утримання аліментів з працівників провадиться з усіх видів заробітку і додаткової винагороди як за основною роботою, так і за роботою за сумісництвом, в тому числі з:

1)основної заробітної плати за посадовим окладом, тарифною ставкою, відрядними розцінками тощо;

2)усіх видів доплат і надбавок до заробітної плати;

3)грошових і натуральних премій;

4) оплати за надурочну роботу, за роботу в святкові, неробочі та вихідні дні;

5) заробітної плати, що зберігається під час відпустки, а також з одержуваної при звільненні компенсації за невикористану протягом кількох років відпустку;

6) заробітної плати, що зберігається під час виконання державних і громадських обов'язків, та в інших випадках збереження середньої заробітної плати;

7) винагороди за загальні річні підсумки роботи підприємств та організацій;

8) винагороди, що виплачується штатним літературним працівникам газет, журналів, агентств друку, радіо, телебачення із фонду літературного гонорару, а також нештатним літературним працівникам, що підлягають державному соціальному страхуванню;

9)одноразової винагороди (відсоткових надбавок) за вислугу років;

10) допомоги по державному соціальному страхуванню, а також з допомоги по тимчасовій непрацездатності, що встановлені в колективних сільськогосподарських підприємствах;

11) доплат до допомоги по державному соціальному страхуванню, виплачуваних за рахунок підприємств, установ, організацій;

12) сум, виплачуваних для відшкодування збитків у зв'язку з втратою працездатності внаслідок каліцтва або іншого пошкодження здоров'я, за винятком сум для відшкодування витрат на догляд за ними, на додаткове харчування, санаторно-курортне лікування (включаючи оплату проїзду) і протезування потерпілих;

13) допомоги по безробіттю;

14) одержуваної пенсії, за винятком надбавок до пенсії, що виплачуються інвалідам першої групи на догляд за ними;

14-1) державної соціальної допомоги інвалідам з дитинства, призначеної відповідно до Закону України "Про державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам";

15) стипендій, виплачуваних студентам в період навчання у вищих навчальних закладах, учням професійних навчально-виховних закладів та слухачам навчальних закладів підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів;

16) доходів від підприємницької діяльності, селянських (фермерських) господарств, кооперативів,

об'єднань громадян, а також доходів, що припадають на частку платника аліментів від присадибної ділянки або підсобного господарства;

17) усіх видів заробітку, одержуваного адвокатами за роботу в юридичних консультаціях;

18) плати, отриманої за передачу в оренду земельної ділянки або земельної частки (паю);

19) інших видів заробітку.

Відповідно до положень ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.

У разі стягнення аліментів як частки заробітку (доходу) боржника на підприємстві, в установі, організації, фізичної особи, фізичної особи - підприємця відрахування здійснюються з фактичного заробітку (доходу) на підставі постанови виконавця.

Якщо стягнути аліменти в зазначеному розмірі неможливо, підприємство, установа, організація, фізична особа - підприємець, фізична особа, які проводили відрахування, нараховують боржнику заборгованість із сплати аліментів.

У частині дев'ятій статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV (у редакції, чинній на момент складання довідки-розрахунку № 10520/4 від 08 лютого 2018 року) передбачено, що спір щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішується судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Частиною першою статті 195 СК України визначено, що заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном.

Статтею 11 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Частиною 3 вказаної статті передбачено, що державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право здійснювати перевірку виконання юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями рішень стосовно працюючих у них боржників.

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», розмір заборгованості із сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення у порядку, встановленому Сімейним Кодексом України. У разі визначення суми заборгованості у частці від заробітку (доходу) розмір аліментів не може бути менше встановленого Сімейним кодексом України. Державний виконавець обчислює розмір заборгованості із сплати аліментів, складає відповідний розрахунок та повідомляє про нього стягувачу і боржнику у передбачених законом випадках.

Згідно з ч. ч. 1, 4 ст. 195 Сімейного кодексу України, заборгованість за аліментами визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилось їх стягнення. Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом.

Відповідно до п. п. 16 п.1, п. 13 Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 року № 146, утримання аліментів з працівників провадиться з усіх видів заробітку і додаткової винагороди як за основною роботою, так і за роботою за сумісництвом, в тому числі з доходів від підприємницької діяльності. Утримання аліментів провадиться з суми заробітку (доходу), що належить особі, яка сплачує аліменти, після утримання з цього заробітку (доходу) податків.

Згідно з п. п. 7.5.10 Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 15 грудня 2009 року № 74/5, в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, стягнення аліментів провадиться із суми заробітку платника аліментів після утримання з нього обов'язкових податків.

Отже, встановивши, що ОСОБА_3 отримував дохід від підприємницької діяльності, державний виконавець, з урахуванням вимог ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», відповідних норм Сімейного Кодексу України, а також Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, зобов'язаний визначити розмір фактичного заробітку боржника, обчислити розмір заборгованості, скласти розрахунок заборгованості та повідомити про нього стягувачу і боржнику.

ОСОБА_3 з 25 липня 2014 р. зареєстрований в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців як фізична особа-підприємець.

Так, відповідно до інформації, наданої виконавчим комітетом Обухівської міської ради Київської області, стало відомо, що фізична особа - підприємець ОСОБА_3 приймав участь у тендерах на виконання ремонтних(будівельних) робіт за кошти Обухівської міської ради і був переможцем тендерів, у зв'язку з чим з ФОП ОСОБА_13 за період з 2016 - 2017 рік включно було укладено 11 договорів на виконання робіт. Кошти за виконання робіт оплачені по 10 договорам. Кошти за договором № 755/17 від 22.12.2017 року не сплачені. Окрім того, було направлено 11 копій договорів підряду, укладених з ФОП ОСОБА_3

Окрім того, згідно інформації наданої Обухівським відділенням Києво-Святошинської ОДПІ Головного управління ДФС у Київській області стало відомо, що Обухівське відділення Києво-Святошинської ОДПІ ГУ ДФС в Київській області на ухвалу суду від 31.08.2018 по справі №368/1087/18 провадження № 4-с/368/18/18 надає відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків гр. ОСОБА_3 за період з 2017-2018 р.р.

Також було надано інформацію про доходи від підприємницької діяльності згідно поданої податкової декларації платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 загальна сума доходу (вартість проданих товарів, виконаних робіт, наданих послуг):

за період з 01.01.2017 року по 30.12.2017 року - 1 263606,10 грн.,

за період з 01.01.2018 року по 30.06.2017 року - 206 778,46 г.

Сплачено податків за 2017 рік - всього 54 356,73 у т .т ЄСВ - 7 326,00 грн.; сплачено податків за 2018 рік - всього 40 014,36 у т .т ЄСВ - 7 153,96 грн.

Окрім того, згідно додаткової інформації наданої Обухівського відділення Києво-Святошинської ОДПІ Головного управління ДФС у Київській області встановлено, що «з поданих податкових декларацій про майновий стан і доходи та податкових декларацій платника єдиного податку фізичної особи підприємця про доходи від підприємницької діяльності, загальна сума доходу (вартість проданих товарів, виконаних робіт, наданих послуг) ОСОБА_3 складала : за період з 01.07.2014 року по 31.12.2014 року - 0,00 грн. за період з 01.01.2015 року по 31.12.2015 року - 0,00 грн., за період з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року - 533 405,73 грн., за період з 01.01.2017 року по 31.12.2017 року - 1 263 606,10 грн., за період з 01.01.2018 року по 30.09.2018 року - 760 685,40 грн.

Окрім того, Обухівським відділенням Києво-Святошинської ОДПІ Головного управління ДФС у Київській області було розяснено, що відповідно до вимог Порядків N 579 фізичні особи - підприємці платники єдиного податку першої - третьої груп відображають фактично отриману суму доходу та фактично понесених витрат від провадження діяльності.

Записи в книгах обліку доходів (книгах обліку доходів і витрат) виконуються за підсумками робочого дня, протягом якого отримано дохід, зокрема про кошти, які надійшли на поточний рахунок платника податку та/або які отримано готівкою.

Дані книг обліку доходів (книг обліку доходів і витрат) використовуються для заповнення податкової декларації платника єдиного податку (п. 8 Порядків).

Доходом платника єдиного податку фізичної особи - підприємця є дохід, отриманий протягом податкового (звітного) періоду в грошовій формі (готівковій та/або безготівковій); матеріальній або нематеріальній формі, визначеній п. 292.3 ст. 292 Кодексу.

Отже, інформацію щодо розміру фактично отриманого суми доходу та фактично понесених витрат від провадження підприємницької діяльності ОСОБА_3 можливо отримати, з книги обліку доходів, яка знаходиться і ведеться фізичною особою підприємцем».

Тобто, в період роботи як фізична особа-підприємцем ОСОБА_3 працював у інших установах та отримав заробітну плату, але вказаний факт було не враховано при складанні довідки, яка є предметом розгляду даної скарги.

Виходячи з положень ч.1 ст.195 Сімейного кодексу України заборгованість за аліментами боржника має визначатися виходячи з фактичного заробітку (доходу), який боржник отримував у період виникнення заборгованості.

Згідно поданої податкової декларації платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 загальна сума доходу і вартість проданих товарів, виконаних робіт, наданих послуг) за звітний (податковий) період від 01.01.2016 року до 31.12.2016 року склав 533405 грн. 73 коп.

А згідно поданої податкової декларації платника єдиного податку - фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 загальна сума доходу (вартість проданих товарів, виконаних робіт, наданих послуг) за звітний (податковий) період від 01.01.2017 року до 31.12.2017 року склала 1 263 606 грн. 10 коп.

Підсумовуючи вище викладене вбачається, що ОСОБА_3В протягом періоду зазначеного у довідці був працевлаштований, на час нарахування заборгованості по аліментах, так і підтверджується також і наявними в матеріалах справи письмовими доказами: відомостями з Державного реєстру фізичних осіб платників податків від 19.04.2018 року та 02.01.2019 року ( а.с. 20-22, 220-221 ), інформацією від міської ради (а.с. 104-138), однак державним виконавцем зазначенні обставини не враховані та розрахунок заборгованості по аліментам проведений без врахування вказаних обставин, виходячи із середньомісячного заробітку в порядку ч.2 ст. 195 СК України, що на думку суду є неправильним.

Відповідно до ст. 447 ЦПК сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Статтею 451 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що у разі встановлення обґрунтованості скарги, суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Відповідно до ст.ст.77-81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

З врахуванням викладеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість доводів скарги та задоволення скарги ОСОБА_1

Керуючись ст. ст. 450-451 ЦПК України, СК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1, особа, рішення, дії або бездіяльність якою оскаржується державний виконавець Обухівського міськрайонного відділу ДВС ГТУ юстиції в Київській області, заінтересована особа: ОСОБА_3 на дії державного виконавця щодо нарахування заборгованості по аліментах у виконавчому провадженні № 55819303 задовольнити.

Визнати незаконними дії державного виконавця Обухівського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ юстиції в Київській області ОСОБА_5 щодо нарахування заборгованості ОСОБА_3 по сплаті аліментів на утримання дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, згідно виконавчого листа Кагарлицького районного суду Київської області №2-497/04 від 14.02.2018 року в частині складення довідки розрахунку від 09.07.2018 року.

Зобовязати державного виконавця Обухівського міськрайонного відділу ДВС ГТУ юстиції в Київській області ОСОБА_5 провести перерахунок заборгованості ОСОБА_3 по сплаті аліментів на утримання дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, згідно виконавчого листа Кагарлицького районного суду Київської області №2-497/04 від 14.02.2018 року з урахуванням отриманого доходу ОСОБА_3 за період з 19.11.2012 року по 01.07.2018 р.

Ухвалу може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017 року) : до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу, а саме, відповідно до ч.1 ст. 296 ЦПК України: апеляційна скарга подається Київського апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали виготовлено 28.01.2019 р.

Суддя І.І. Шевченко