137/1578/19

У Х В А Л А
11.12.2019 смт. Літин
Суддя Літинського районного суду Вінницької області Гопкін П.В., розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Кредитної спілки «Фортеця», треті особи без самостійних вимог ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , про захист прав споживача та припинення договору поруки,
Позивач ОСОБА_1 звернувся до Літинського районного суду Вінницької області із зазначеним позовом котрим просить припинити поруку відповідно до договору поруки від 18.09.2008 за № 437 між Кредитною спідкою «Фортеця» та ОСОБА_1 за яким поручитель зобов`язаний відповідача за виконання зобов`язань ОСОБА_2 по кредитному договору № 397 кс від 18.09.2008.
Дослідивши матеріали заяви, приходжу до висновку, що позовна заява подана із порушенням правил підсудності.
Так, ч. 5 ст.28 ЦПК України встановлено, що позови про захист прав споживачів можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору.
З тексту позовної заяви вбачається, що позивач просить суд припинити поруку відповідно до договору поруки № 437 від 18.09.2008, що вказує на похідність зазначених вимог від виконання основного зобов`язання.
Однак, договір поруки не є договором на придбання, замовлення, використання продукції для особистих потреб, не пов`язаних з підприємницькою діяльністю, виконання обов`язку у найманого працівника або договором про намір здійснити такі дії. Отже поручитель не може розглядатись у договорі поруки, як споживач послуг банку, а тому у цих правовідносинах на нього не поширюється дія Закону України «Про захист прав споживачів» (правовий висновок ВСУ від 15.10.2017 у справі № 6-1718цс17).
Нормами чинного законодавства передбачена виключна підсудність справ, зокрема, відповідно до ч.7 ст.30 ЦПК України, у випадку об`єднання позовних вимог щодо укладання, зміни, розірвання і виконання правочину з вимогами щодо іншого правочину, укладеного для забезпечення основного зобов`язання, спір розглядається судом за місцезнаходженням відповідача, який є стороною основного зобов`язання.
Згідно п.41 правової позиції Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року №3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність (у даному випадку ст. 30 ЦПК) є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. У разі конкуренції правил підсудності (наприклад, при об`єднанні позовів, на один з яких поширюється дія правила про виключну підсудність) мають застосовуватися правила виключної підсудності.
З матеріалів позовної заяви вбачається, що адресою знаходження відповідача зазначено АДРЕСА_1 Вишневецького, АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 .
У відповідності до п.1 ч.1 ст. 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо:справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.
Оскільки вимоги позивача являють похідними від основного зобов`язання, на договір поруки не поширюються норми Закону України «Про захист прав споживачів», тому безумовним є висновок про те, що позивачем порушено правило підсудності при зверненні до Літинського районного суду Вінницької області із позовною заявою. Відтак справу слід передати до Соснівського районного суду м. Черкаси за місцем знаходження відповідача.
Керуючись ст.ст. 27-28,30-31, 258-261, 310 ЦПК України, Законом України «Про захист прав споживачів», беручи до уваги правовий висновок ВСУ від 15.10.2017 у справі № 6-1718цс17,
Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 днів з дня отримання її копії.

Суддя:П. В. Гопкін