04.12.2019 ЄУН 337/3502/19
Провадження № 6/337/188/2019
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2019 року Хортицький районний суд м.Запоріжжя

у складі: головуючого судді Гнатик Г.Є.

за участю секретаря Побережної О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Запоріжжі подання заступника начальника Запорізького відділу ДВС ГТУЮ у Запорізькій області про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України,

в с т а н о в и в :

Заступник начальника Запорізького районного відділу ДВС ГТУЮ у Запорізькій області Тимофєєва О.Г. звернулася до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України ОСОБА_1 .

Подання обґрунтовано тим, що на виконанні Запорізького РВ ДВС ГТУЮ у Запорізькій області знаходиться виконавче провадження № 55129241 з виконання виконавчого листа №317/4222/16-ц, який видано 08.11.2017 року Запорізьким районним судом Запорізької області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором позики у розмірі 836 989 грн. 45 коп.

Під час виконання рішення суду виконавцем встановлено, що за повідомленням Державної прикордонної служби України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , неодноразово перетинав державний кордон України. Просить тимчасово обмежити у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_1 .

У судовому засіданні 04.12. 2019 року представник Запорізького районного відділу ДВС ГТУЮ у Запорізькій області Тимофєєва О.Г. підтримала подання. Суду пояснила, що 13.11.2017 року ВДВС було відкрито виконавче провадження на підставі рішення Запорізького районного суду Запорізької області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суми за договором позики. Відкритого провадження про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором позики, на виконанні у ВДВС не має. Постанова про відкриття виконавчого провадження була направлена на адресу місця реєстрації ОСОБА_1 , але надати доказів отримання боржником зазначеної постанови суду не може, бо копія постанови направлена боржнику простою поштою. У вказаній постанові було запропоновано ОСОБА_1 надати декларацію про доходи та майно, але така декларація ВДВС боржником не була надана. Крім того, божник викликався до відділу державної виконавчої служби 23.02.2018 року, 24.04.2018 року, 09.08.2019 року, виклики направлялися на адресу місця проживання простою поштою і доказів отримання викликів безпосередньо боржником, вона не має. У процесі примусового виконання рішення суду, було встановлено, що на праві власності за ОСОБА_1 зареєстровано житловий будинок АДРЕСА_1 , який перебуває в іпотеці, житловий будинок АДРЕСА_1 , який також перебуває в іпотеці, квартира АДРЕСА_2 , яка перебуває у заставі та у квартирі проживає його колишня дружина з дитиною, а також автомобіль БМВ, номерний знак НОМЕР_1 , який постановою ВДВС оголошено у розшук. Крім того, було встановлено, що у відділенні банку ОСОБА_1 відкрив рахунок, куди спрямовано платіжну вимогу.

Доказами ухилення боржника ОСОБА_1 від виконання рішення суду є те, що 02.08.2018 року він особисто отримав копію постанови про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду, але не подав до ВДВС декларацію про доходи і майно, на виклики до ВДВС не з`являвся, відкрив розрахунковий рахунок, але не сплачує суму за виконавчим листом, а також те, що стягувач повідомив ВДВС, що ОСОБА_1 має намір виїхати за кордон. При цьому протягом 2018 року ОСОБА_1 10 разів виїздив за кордон, також протягом 2019 року 10 разів виїздив за кордон, але весь час повертався до держави Україна. Просила задовольнити подання та обмежити ОСОБА_1 право у виїзді за кордон без вилучення паспорту.

Розглянувши подання, заслухавши пояснення заступника начальника Запорізького районного ВДВС Тимофєєвої О.Г., дослідивши матеріали, які надані суду до подання, суд вважає подання таким, що не підлягає задоволенню, у зв`язку з наступним.

Судом встановлено, що на виконанні Запорізького районного ДВС ГТУЮ у Запорізькій області знаходиться виконавче провадження № 55129241 з виконання виконавчого листа №317/4222/16-ц, виданого 08.11.2017 року Запорізьким районним судом Запорізької області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості за договором позики у розмірі 836 989 грн. 45 коп.

При цьому, з матеріалів, які додані до клопотання, вбачається, що державним виконавцем було вжито низку дій, спрямованих на примусове виконання виконавчого листа суду, як то: накладення арешту на майно боржника, вчинені запити до державних установ з метою виявлення майна, зареєстрованого на праві власності за боржником та його доходів, тощо.

Порядок вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України за поданням державного виконавця врегульовано ч.1, ч. 3 ст. 441 ЦПК України, відповідно до якої тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Відповідно до статті 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст.2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Відповідно до п. 5 ч.1 ст. 6 ЗУ «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли, він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів. Згідно з п. 19 ч.2 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

За змістом наведених вище норм чинного законодавства, тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише при наявності достатніх підстав вважати, що така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним судовим рішенням, і саме з цією метою має намір та реальну можливість вибути за межі України.

Згідно з ч. 2 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду та в`їзду в Україну громадян України» громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадку, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, рішення іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов`язань.

Як передбачено п. 18 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року, державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи, або керівника боржника-юридичної особи за межі України - до виконання зобов`язань за рішенням.

При цьому, згідно з ч. 2 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду та в`їзду в Україну громадян України» громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадку, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, рішення іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов`язань.

Отже, вищенаведеними положеннями законодавства передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України не за наявності факту невиконання зобов`язань, а при ухиленні боржника від їх виконання.

Разом з тим, про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов`язків, передбачених ч. 6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасна явка за викликом державного виконавця; письмове повідомлення державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Тобто, ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням, є будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

У свою чергу, відповідно до ст. 441 ЦПК України, питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за поданням державного або приватного виконавця,яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного ( приватного) виконавця.

Крім того, як роз`яснив пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 3 своєї постанови «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07.02.2014 року за № 6, Законом України «Про виконавче провадження» передбачено заборону на зловживання процесуальними правами під час здійснення виконавчого провадження, особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правам з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій (частина сьома статті 12). У зв`язку із цим, у разі доведення факту зловживання процесуальними правами чи невиконання обов`язків, передбачених статтею 12 Закону України «Про виконавче провадження», під час здійснення виконавчого провадження зазначене може бути підставою для відповідного реагування, зокрема звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України згідно зі статтею 377-1 ЦПК України, пунктом 18 частини третьої статті 11 Закону України «Про виконавче провадження».

З урахуванням наведеного, а також зважаючи на те, що в силу положень ст.441 ЦПК України особа, стосовно обмеження права якої внесено подання, фактично позбавлена можливості довести суду факт вжиття всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання, саме державний виконавець повинен доводити факт ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Разом з тим, в досліджених судом матеріалах, які долучені до подання, взагалі відсутнє підтвердження того, що боржник, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , був належним чином повідомлений про існування вищезазначеного виконавчого провадження в порядку, регламентованому Законом України «Про виконавче провадження».

Наявні ж в матеріалах справи супровідні листи про надіслання боржникові копій постанов, в тому числі й про відкриття виконавчого провадження, жодним чином не можуть підтверджувати факт їх отримання боржником, адже, як вбачається, вся кореспонденція, адресована ОСОБА_1 , була надіслана виконавцем на адресу реєстрації боржника, як пояснив у судовому засіданні представник ВДВС- простою кореспонденцією, доказів її отримання боржником, представник ВДВС не має.

Доводи представника ВДВС Тимофєєвої О.Г. у судовому засіданні про те, що ОСОБА_1 - боржник, отримав особисто постанову ВДВС про відкриття виконавчого провадження 02.08.2018 року, є безпідставними, нічим не доведеними та такими, що спростовуються матеріалами, які додані ВДВС до подання, а саме як вбачається із зворотнього повідомлення, замовну кореспонденцію на ім`я ОСОБА_1 , отримала його сестра ОСОБА_3 , а не він особисто.

Будь-якого доказу про отримання боржником ОСОБА_1 копії постанови про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання судового рішення чи будь-якої іншої постанови, яка винесена ВДВС, будь-якого виклику чи повідомлення, представником ВДВС суду не надано.

За вказаних обставин, а також враховуючи те, що необізнаність про наявність виконавчого провадження сама по собі виключає можливість ухилення боржником від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням суду, суд вважає, що представником ВДВС суду не надано належних та допустимих доказів, які свідчать ухилення боржника від виконання судового рішення чи роблять неможливим або ускладнюють його виконання.

Крім того, у судовому засіданні представник ВДВС пояснив, що про намір боржника ОСОБА_1 виїхати за кордон, йому стало відомо зі слів представника стягувача, які ніякими доказами не підтверджені.

Також у судовому засіданні представник ДВС пояснив, що протягом 2018 року та протягом 2019 років, боржник ОСОБА_1 10 разів, кожного року, виїздив з території держави Україна та повертався до України, а тому представником ВДВС жодним чином не доведено наміру боржника виїхати за межі держави Україна.

Таким чином, суд вважає, що за наявних у справі доказів, відсутні підстави для висновку про ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього судом, а відтак й відсутні законні підстави для задоволення подання і тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

За змістом наведених вище норм чинного законодавства, тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише при наявності достатніх підстав вважати, що така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним судовим рішенням, і саме з цією метою має намір та реальну можливість вибути за межі України.

Керуючись ст. 441 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Відмовити заступнику начальника Запорізького відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Повний текст ухвали виготовлено судом 04.12.2019 року о 13-00 годині.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі у 15-денний строк апеляційної скарги через Хортицький районний суд м.Запоріжжя.

Суддя: Г.Є. Гнатик