Справа № 473/273/18
УХВАЛА

іменем України

"11" грудня 2019 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючого - судді Вуїва О.В., за участю секретаря судового засідання Заблоцької М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вознесенську Миколаївської області заяву ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження з виконання заочного рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 22 лютого 2018 року по цивільній справі №473/273/18 за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Заочним рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 22 лютого 2018 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором з останньої на користь ПАТ «УкрСиббанк» стягнуто заборгованість за договором про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку №0 від 24 квітня 2017 року в загальному розмірі 43 040,60 грн. та судові витрати.

Рішення набрало законної сили.

12 листопада 2019 року на адресу суду від ОСОБА_1 надійшла заява про заміну сторони виконавчого провадження в якій зазначено, що згідно договору факторингу №125 від 11 жовтня 2018 року ПАТ «УкрСиббанк» відступив ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінстандарт»» право вимоги до боржника ОСОБА_2 за договором про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку №0 від 24 квітня 2017 року, яке в свою за чергу за договором відступлення права вимоги №11-10/1 від 11 жовтня 2018 року відступило набуте право грошової вимоги ТОВ «Фінанс Консалтинг Захід», яке в свою чергу за договором відступлення права вимоги №30-10/1 від 30 жовтня 2019 року відступило набуте право грошової вимоги ОСОБА_1 .

Оскільки зобов`язання за договором про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку №0 від 24 квітня 2017 року та, відповідно, судове рішення про стягнення кредитної заборгованості за цим договором боржником на користь жодного з кредиторів не виконано, водночас до ОСОБА_1 , як їх правонаступника, перейшли всі права та обов`язки кредитора за договором та права стягувача у виконавчому провадженні, а тому останній просив про задоволення заяви.

В судове засідання заявник ОСОБА_1 не з`явився, проте надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи без його участі, заяву про заміну сторони виконавчого провадження підтримує в повному обсязі.

Заінтересовані особи боржник ОСОБА_2 , представники ПАТ «УкрСиббанк», ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінстандарт»», ТОВ «Фінанс Консалтинг Захід» в судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили.

Також в судове засідання не з`явився представник Вознесенського МРВ ДВС ГТУЮ у Миколаївській області.

Суд відповідно до ч. 3 ст. 442 ЦПК України вважав можливим розглянути справу без участі осіб, що не з`явилися в судове засідання.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.

Судом встановлено, що дійсно згідно договору факторингу №125 від 11 жовтня 2018 року ПАТ «УкрСиббанк» відступив ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінстандарт»» право вимоги до боржника ОСОБА_2 за договором про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку №0 від 24 квітня 2017 року, яке в свою за чергу за договором відступлення права вимоги №11-10/1 від 11 жовтня 2018 року відступило набуте право грошової вимоги ТОВ «Фінанс Консалтинг Захід», яке в свою чергу за договором відступлення права вимоги №30-10/1 від 30 жовтня 2019 року відступило набуте право грошової вимоги ОСОБА_1 .

На час розгляду справи зобов`язання за договором про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку №0 від 24 квітня 2017 року та, відповідно, судове рішення про стягнення кредитної заборгованості за цим договором боржником на користь жодного з кредиторів не виконано.

Відповідно до п. 1 ч. 1, ч. 3 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1 ст. 513 ЦК України).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).

Заміна кредитора не допускається у зобов`язаннях, нерозривно пов`язаних з особою кредитора, зокрема у зобов`язаннях про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю (ст. 515 ЦК України).

Водночас, за змістом ч.ч. 1, 5 ст. 442 ЦПК України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Аналогічне правило викладене й в ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», згідно якої у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником.

Проте в постанові від 31 жовтня 2018 року у справі №465/646/11 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Сторонами в зобов`язанні є боржник і кредитор (частина перша статті 510 ЦК України).

Законодавство також передбачає порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) в зобов`язанні.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

За загальним правилом наявність згоди боржника на заміну кредитора в зобов`язанні не вимагається, якщо інше не встановлено договором або законом.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 514 ЦК України).

При цьому слід враховувати, що у зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора.

Статтею 1054 ЦК України визначено перелік осіб, які можуть бути кредитодавцями в кредитних правовідносинах. Такими є банк або інша фінансова установа. Цей перелік є вичерпним.

В пункті 1 частини першої статті 1 Закону України від 12 липня 2001 року № 2664-III «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» вказано, що фінансова установа - це юридична особа, яка відповідно до закону надає одну чи декілька фінансових послуг, а також інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг, у випадках, прямо визначених законом, та внесена до відповідного реєстру в установленому законом порядку. До фінансових установ належать банки, кредитні спілки, ломбарди, лізингові компанії, довірчі товариства, страхові компанії, установи накопичувального пенсійного забезпечення, інвестиційні фонди і компанії та інші юридичні особи, виключним видом діяльності яких є надання фінансових послуг, а у випадках, прямо визначених законом, - інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг.

З наведених норм права вбачається, що фізична особа, у будь-якому статусі, не наділена правом надавати фінансові послуги, оскільки такі надаються лише або спеціалізованими установами, якими є банки, або іншими установами, які мають право на здійснення фінансових операцій, та внесені до реєстру фінансових установ.

Як вбачається з встановлених судами обставин, з укладенням договору про відступлення права вимоги за кредитним договором, відбулася заміна кредитодавця, який є фінансовою установою, що має право на здійснення операцій з надання фінансових послуг, на фізичних осіб, які не можуть надавати фінансові послуги згідно з наведеними нормами права.

Отже, відступлення права вимоги за кредитним договором на користь фізичної особи суперечить положенням частини 3 статті 512 та статті 1054 ЦК України, оскільки для зобов`язань які виникли на підставі кредитного договору, характерним є спеціальний суб`єкт, а саме, кредитор - банк або інша фінансова установа.

Аналогічна позиція вже висловлювалась Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 11 вересня 2018 року (справа № 909/968/16).

Оскільки ОСОБА_1 , як фізична особа, не має та не може мати статусу спеціального суб`єкта кредитних правовідносин - кредитодавця, а отже - набути статус кредитора за кредитним договором та, як наслідок статус кредитора у виконавчому провадженні, а тому суд не вбачає підстав для задоволення заяви про заміну сторони виконавчого провадження.

Керуючись ст.ст. 258-260, 442 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження з виконання заочного рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 22 лютого 2018 року по цивільній справі №473/273/18 за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя: О.В. Вуїв