Справа № 459/595/19
Провадження № 2-о/459/31/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2019 року Червоноградський міський суд Львівської області

в складі: головуючого-судді Новосада М.Д.

з участю секретаря судового засідання Сиванич У.М.

заявника ОСОБА_1

представника заявника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Червонограді цивільну справу за заявою ОСОБА_1, з участю заінтересованої особи: Приморського районного відділу у місті Одесі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, про встановлення факту батьківства,

В С Т А Н О В И В :

Заявник в березні 2019 р. звернувся до суду з даною заявою, в які просить встановити факт батьківства ОСОБА_3, який помер 23 грудня 2018 року відносно нього, та зобовязати Приморський районний у місті Одесі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області внести зміни до актового запису № 226 від 09.04.1993 року про народження та свідоцтва про народження, вказавши ОСОБА_3, громадянина України який помер 23 грудня 2018 року його батьком, зокрема в графі «Відомості про батька» зазначити - ОСОБА_3, громадянин України, в графі «Відомості про дитину» зазначити по батькові Андрійович.

В обґрунтування заяви послався на те, що він народився 18.01.1993 р. в м. Одеса де вони з мамою проживали протягом декількох років. Свого батька він не знав та змалку не бачив. Через деякий час, приблизно коли йому було 4 роки, вони з мамою переїхали в м. Червоноград. В даному місті вони проживали в квартирі, інколи до них в гості приходив знайомий його мами, який приносив продукти, також надавав йому одяг та спілкувався з ним. Коли мами не було вдома, даний чоловік доглядав його, опікувався ним і так продовжувалось до його повноліття. В подальшому від матері він дізнався, що вказаний чоловік є його батьком, та пояснила, що вони з останнім в кінці 1980-х років в м. Одеса проживали в гуртожитку як молода сімя, вели спільний побут. Під час спільного проживання в 1992 р. мати завагітніла, і після такої новини ОСОБА_3 залишив її та повернувся проживати в м. Червоноград. Після його народження мати дала йому імя ОСОБА_1, прізвище своє ОСОБА_1, а відомості про батька дитини в Книзі реєстрації народжень були записані із її слів. Після того, як він дізнався правду про свого батька, вони почали тісніше спілкуватись, він почав називати його батьком, а той в свою чергу визнав його своїм сином. Його батько іншої сімї не мав, він був його єдиним сином. Зазначив, що вони планували поїхати в м. Одеса для відпочинку, під час якого піти в орган РАЦСУ та привести в порядок документи, що підтверджують батьківство. Проте цього зробити вони не встигли, оскільки 23.12.2018 р. його батько несподівано помер у віці 49 років. Встановлення даного факту йому необхідно для реалізації своїх прав, а саме прийняття спадщини.

Заявник у судовому засіданні заяву підтримав, та суду пояснив, що він народився і жив в м. Одеса, та в подальшому вони переїхали до батька в м. Червоноград. З батьком вони підтримували стосунки, той приходив до нього в гуртожиток, давав гроші. Батько жив неподалік від гуртожитку, сімї не мав. Вони з батьком проводили разом час, планували поїхати в м. Одеса на море. Ствердив, що ОСОБА_3, хотів щоб його записали в документах батьком. Батько помер наприкінці грудня 2018 р., і вони разом із мамою його поховали.

Представник заявника в судовому засіданні заяву підтримав, та просить задовольнити.

Представник третьої особи в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, при вирішенні даного питання покладається на думку суду.

Зясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав.

Як вбачається з копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч.1 ст. 135 СК України від 26.02.2019 р. за №3, ОСОБА_1 народився 18.01.1993 р. в м. Одеса, про що зроблено актовий запис №226 від 09.04.1993 р.. В розділі «Відомості про батька» вказано ОСОБА_4, українець. В розділі «Відомості про матір» вказано ОСОБА_5.

Показами свідка ОСОБА_5 стверджується, що заявник є її сином, а батьком останньо є ОСОБА_3, з яким вона познайомилась і проживала близько 2-х років проживала в м. Одеса. Також свідок пояснила, що коли батько заявника дізнався про її вагітність, то покинув її і втік до мами в м. Червоноград. В подальшому вона написала ОСОБА_3 лист, і той покликав її до себе,і вона переїхала в м. Червоноград. Іншої сімї ОСОБА_3Я не мав, та допомагав синові.

В судовому засіданні встановлено та не заперечується учасниками, що ОСОБА_3 таОСОБА_5, проживали однією сімєю без реєстрації шлюбу, від спільного життя у них 18.01.1993 р. народився син ОСОБА_1.

Згідно копії повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану щодо актового запису про смерть від 19.02.2019 р. за №4, ОСОБА_3 помер 23.12.2018 р..

У відповідності до п.9 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу Укизначено, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них.

Згідно ст.7 Конвенції про права дитини, яка ратифікована Верховною радою України 27.02.1991 року, дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов'язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства.

У відповідності до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 5 «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

Згідно п.7 Постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» встановлено, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір'ю дитини, або смерті жінки, яка вважалась матір'ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні.

Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в книзі реєстрації народжень учинено згідно зі ст. 135 СК України.

Із заявою про встановлення факту батьківства до суду мають право звернутися матір, опікун дитини, особа, яка ї утримує та виховує, а також сама дитина, котра досягла повноліття, а факту материнства - батько й інші перелічені особи.

Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини, коли відповідно до ч.2 ст.55 СК України про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній і можуть бути подані матір'ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття.

Таким чином, закон розрізняє порядок визначення походження дитини від батька шляхом визнання батьківства - про що позов заявляється до особи, яка вважається батьком дитини, або нею самою, та шляхом встановлення факту батьківства у разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини.

Згідно із ст.130 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір'ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч.1 ст.135 цього Кодексу.

Встановлення батьківства у позовному провадженні можливе лише тоді, коли імовірний батько дитини живий. Якщо ж він помер і дитина народилася у незареєстрованому шлюбі, встановлення факту визнання батьківства або факту батьківства можливе у порядку окремого провадження.

Встановлення даного факту, заявнику необхідно для реалізації своїх прав, а саме оформлення спадкових прав.

На підставі наведеного вище, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 являється батьком ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, про що слід внести відповідні зміни до актового запису про народження та свідоцтва про народження, відтак вимоги заявника є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 12,13, 81, 141, 259, 263-265, 273, 319, 354 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1, з участю заінтересованої особи: Приморського районного відділу у місті Одесі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, про встановлення факту батьківства - задовольнити.

Встановити факт батьківства ОСОБА_3, який помер 23 грудня 2018 року, відносно ОСОБА_1, який народився 18.01.1993 року в м.Одеса.

Зобовязати Приморський районний у місті Одесі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області внести зміни до актового запису №226 від 09.04.1993 року про народження та свідоцтва про народження ОСОБА_1, який народився 18.01.1993 року в місті Одеса, складений Приморським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, вказавши в графі «Відомості про батька» - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_3, останнє зареєстроване місце проживання ІНФОРМАЦІЯ_4, громадянин України, в графі «Відомості про дитину» змінити по-батькові дитини на «Андрійович».

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду через Червоноградський міський суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 29.03.2019 року.

Суддя: М. Д. Новосад