Справа № 159/406/19 Головуючий у 1 інстанції: Лесик В. О.
Провадження № 22-ц/802/539/19 Категорія: 48 Доповідач: Здрилюк О. І.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Здрилюк О.І.,

суддів - Данилюк В.А., Киці С.І.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 11 березня 2019 року,

В С Т А Н О В И В :

У січні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом, який мотивує тим, що вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого народилося троє дітей, двоє з яких ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ще неповнолітні, а син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 уже досяг повноліття.

Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 21 липня 2016 року на її користь з відповідача стягнуто аліменти на утримання трьох дітей у розмірі 1/2 частки від усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Після досягнення сином ОСОБА_6 повноліття розмір аліментів на обох неповнолітніх дочок зменшився, а її матеріальний стан погіршився.

Відповідач працює, фізично здоровий, має регулярні доходи.

Визначений рішенням суду розмір аліментів є недостатнім для утримання неповнолітніх дітей. Відповідач не цікавиться життям дітей, не приймає участі у додаткових витратах на них.

Рівень життя постійно підвищується, прожитковий мінімум для дітей законом також збільшується.

Ураховуючи наведене, просила збільшити розмір аліментів на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та стягувати з відповідача на її користь аліменти на їх утримання у розмірі 1/2 частки від усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ними повноліття.

Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 11 березня 2019 року в позові відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків, суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати це рішення та ухвалити нове про задоволення позову.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач та його представник просять залишити її без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

Відповідно до вимог ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України справу розглянуто без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч.5 ст.268, ст.381 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін з таких підстав.

Судом встановлено, що рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 21 липня 2016 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/2 частки від усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття (а.с.6).

ІНФОРМАЦІЯ_4 року син ОСОБА_5 досяг повноліття, а тому стягнення аліментів у подальшому на двох інших неповнолітніх дочок проводиться пропорційно на кожну дитину, як це і передбачено ч.3 ст.183 СК України.

Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 11 грудня 2018 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на повнолітню дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 1200 грн. щомісячно, починаючи з 19 жовтня 2018 року і до досягнення дитиною віку двадцяти трьох років або ж припинення нею навчання (а.с.41).

Із довідки-розрахунку № 47 від 10 січня 2019 року, виданої Ковельським МР ВДВС ГТУЮ у Волинській області вбачається, що відповідач належним чином виконує свої обов`язки зі сплати аліментів, заборгованість станом на 01.12.2018 відсутня, а навпаки, наявна переплата (а.с.3).

Статтею 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, законодавець визначив, що підставою для зміни розміру аліментів може бути лише зміна матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів, а не встановлення іншого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на що позивач також посилається у позовній заяві та в апеляційній скарзі.

Зміна законодавства в частині визначення прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку не є підставою для зміни розміру аліментів у судовому порядку, оскільки порядок стягнення аліментів у мінімально гарантованому розмірі врегульовано статтею 71 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч.ч.1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК).

Відповідно до п.4 ч.3 ст.129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Будь-яких доказів про те, що у відповідача наявний дохід у більшому розмірі, ніж про це він подає докази, позивач не подала ні суду першої інстанції, ні апеляційному суду.

З урахуванням наведеного, позивач не довела, що її матеріальний стан нижчий, порівняно із матеріальним станом відповідача, а також не довела погіршення її здоров`я, як одержувача аліментів або поліпшення здоров`я відповідача, як платника аліментів, які дають підстави для збільшення розміру аліментів.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що відповідач являється власником автомобіля марки «ЗАЗ ДЕО», д.н.з. НОМЕР_1 та квартири по АДРЕСА_1 , яку здає в оренду, у зв`язку із чим має додатковий дохід, а також отримує неофіційну заробітну плату, займається монтажем та встановленням опалення в індивідуальних житлових будинках, що підтверджує покращення його майнового стану відхиляються апеляційним судом, оскільки належних та допустимих доказів про отримання відповідачем доходів від користування автомобілем, про передачу квартири в оренду, отримання неофіційних доходів від заняття іншими видами діяльності позивач не надала, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст.81 ЦПК України).

Виходячи з наведеного, повно та об`єктивно дослідивши всі обставини справи і давши їм вірну правову оцінку, суд обґрунтовано відмовив у позові.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги спростовуються вищенаведеними обставинами страви та не містять встановлених законом підстав для скасування оскаржуваного рішення, ухваленого з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 268 ч.ч.4, 5, 367, 369, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 11 березня 2019 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя

Судді