Постанова

Іменем України

20 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 344/1757/18-ц

провадження № 61-11688св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В.,

суддів: Білоконь О. В., Осіяна О. М., Сакари Н. Ю. (суддя-доповідач), Шиповича В. В.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі - товариство з обмеженою відповідальністю «Автокредит плюс»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Автокредит плюс» на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 08 квітня 2019 року у складі судді Шамотайло О. В. та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 29 травня 2019 року у складі колегії суддів: Пнівчук О. В., Мелінишин Г. П., Ясеновенко Л. В.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Автокредит плюс» (далі - ТОВ «Автокредит плюс») про захист прав споживача, визнання договору фінансового лізингу недійсним та застосування наслідків недійсності правочину.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 20 січня 2015 року між ним та ТОВ «Автокредит плюс» було укладено публічний договір про надання фінансового лізингу № IFA00A!, відповідно до додатку № 1 якого відповідач зобов`язався передати йому у користування предмет лізингу - автомобіль Nissan Almera, вартістю 132 000 грн, а він повинен був прийняти автомобіль та сплачувати лізингові та інші платежі згідно з умовами договору та графіку, визначеного у додатку № 2 до вказаного договору.

Зазначав, що на виконання умов договору ТОВ «Автокредит плюс» передало йому автомобіль Nissan Almera, а після повного виконання ним фінансових зобов'язань перед відповідачем, останній надав йому документи для переоформлення прав власності на вказаний автомобіль (довіреності, акт звірки взаєморозрахунків, наказ, акт приймання-передачі транспортного засобу).

Проте, під час переоформлення права власності співробітниками територіального сервісного центру 2641 було виявлено зміну номера кузова автомобіля Nissan Almera шляхом перебиття і вварювання номерної панелі, а за результатами проведеної експертизи визначено, що номер кузова не є первинним, встановити первинний номер не представляється можливим.

Зазначав, що після виявлення втручання у номер кузова автомобіль було вилучено правоохоронними органами.

Враховуючи вищевикладене, посилаючись на статті 203, 216 ЦК України, Закон України «Про захист прав споживачів», просив суд визнати недійсним договір про надання фінансового лізингу від 20 січня 2015 року № IFA00A! та стягнути з ТОВ «Автокредит плюс» на його користь грошові кошти у розмірі 134 175 грн 20 коп., які сплачені за вказаним договором фінансового лізингу.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 08 квітня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Застосовано наслідки недійсності нікчемного правочину та стягнуто з ТОВ «Автокредит плюс» на користь ОСОБА_1 сплачені за договором про надання фінансового лізингу від 20 січня 2015 року № IFA00A!, який є нікчемним, грошові кошти у розмірі 128 588 грн 94 коп., а ОСОБА_1 зобов`язано повернути ТОВ «Автокредит плюс» автомобіль Nissan Almera, кузов № НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 .

Вирішено питання щодо судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що укладений 20 січня 2015 року договір фінансового лізингу, об`єктом якого є автомобіль Nissan Almera, а сторонами договору фізична і юридична особи, всупереч статті 799 ЦК України не було нотаріально посвідчено, а тому він відповідно до положень статті 220 ЦК України є нікчемним.

Одночасно, встановивши нікчемність правочину, суд першої інстанції застосував наслідки недійсності нікчемного правочину відповідно до статті 216 ЦК України, стягнувши з відповідача на користь позивача грошові кошти, отримані на його виконання, а з позивача на користь відповідача отриманий ним автомобіль.

Відмовляючи ОСОБА_1 у стягненні з ТОВ «Автокредит плюс» на його користь 6 126 грн 38 коп., суд виходив із того, що вказана сума є платою за користування предметом лізингу та не може бути стягнута з лізингодавця.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 29 травня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, а ТОВ «Автокредит плюс» - залишено без задоволення.

Рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 08 квітня 2019 року в частині зобов`язання ОСОБА_1 повернути ТОВ «Автокредит плюс» автомобіль Nissan Almera, кузов № НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 , скасовано.

У решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Рішення апеляційного суду мотивовано тим, що висновок суду першої інстанції щодо застосування реституції за нікчемним договором лізингу в частині зобов`язання ОСОБА_1 повернути ТОВ «Автокредит плюс» є помилковим, оскільки Івано-Франківським відділом поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області 29 грудня 2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0005344 внесено інформацію про вчинений злочин, передбачений статтею 290 КК України. Підставою внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань вказаної інформації було отримання матеріалів перевірки від територіального сервісного центру 2641, в ході проведення якої було виявлено зміну номера кузова шляхом перебиття і вварювання номерної панелі автомобіля марки Nissan Almera, кузов № НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 . Вказаний автомобіль правоохоронними органами вилучено у ОСОБА_1 , дана обставина відповідачем не заперечувалась.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі ТОВ «Автокредит плюс», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення судів першої та апеляційної інстанцій скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду від 19 липня 2019 року відкрито касаційне провадження у справі, витребувано цивільну справу і надано строк для подання відзиву на касаційну скаргу.

У серпні 2019 року справа надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 11 листопада 2019 року справу призначено до розгляду в складі колегії з п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вказує, що судами попередніх інстанцій порушено норми статті 257, частини третьої статті 261 та частини третьої, четвертої статті 267 ЦК України. Під час розгляду справи у суді першої інстанції було подано заяву про застосування строків позовної давності.

Разом із тим, суди, задовольняючи позов частково, виходили із того, що позивачем не пропущено строк позовної давності, оскільки про зміну номера кузову автомобіля ОСОБА_1 дізнався у грудні 2017 року, а з позовом звернувся у жовтні 2018 року, тобто в межах трирічного строку.

Проте, відповідно до частиною третьою статті 261 ЦК України передбачено, що за наслідками нікчемного правочину строк позовної давності починається від дня, коли почалося його виконання. Крім того, позивачем до суду першої інстанції заява про поновлення строку позовної давності не подавалась.

Також посилається на порушення апеляційним судом норм процесуального права, оскільки всупереч положенням статті 361 ЦПК України ТОВ «Автокредит плюс» не отримувало ухвали про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та матеріалів самої апеляційної скарги. Вказане позбавило можливості товариство подати відзив на касаційну скаргу як передбачено статтею 360 ЦПК України.

Крім того, вказує, що ОСОБА_1 не було доведено належними та допустимими доказами факту передачі йому ТОВ «Автокредит плюс» в лізинг автомобіля з пошкодженим номером кузову.

Відзив на касаційну скаргу сторонами не подано

Фактичні обставини справи, встановлені судами

20 січня 2015 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Автокредит плюс» підписано заяву про приєднання до публічного договору про надання фінансового лізингу № IF00A!, відповідно до якого лізингодавець на умовах фінансового лізингу передав у платне володіння та користування предмет лізингу транспортний засіб.

Додатком № 1 до договору фінансового лізингу № IF00A! від 20 січня 2015 року погоджено специфікацію та акт приймання-передачі, відповідно до якого предметом лізингу є транспортний засіб Nissan Almera, кузов № НОМЕР_3 , державний номер НОМЕР_2 .

Відповідно до заяви строк лізингу встановлено 12 місяців з моменту підписання додатку № 2.

У додатку № 2 до договору фінансового лізингу №IF00A! від 20 січня 2015 року визначено графік сплати щомісячних лізингових платежів та їх складові-відшкодування частини вартості предмета лізингу, відсотки за користування предметом лізингу, комісія за проведення щомісячного моніторингу предмету лізингу.

Згідно змісту вказаного вище додатку № 1 до договору фінансового лізингу № IF00A! від 20 січня 2015 року датою приймання-передачі предмету лізингу є 31 січня 2015 року.

З матеріалів справи вбачається, а саме з копій платіжного доручення, що за період з лютого 2015 року по грудень 2015 року ОСОБА_1 сплачувались щомісячними платежами грошові кошти за договором № IF00A!. Згідно копії акту звірки та взаєморозрахунків та переходу права власності по фінансовому лізингу від 30 вересня 2017 року лізингоодержувач ОСОБА_1 повністю сплатив лізингодавцю всі належні до сплати платежі за договором.

28 грудня 2017 року під час спроби реєстрації автомобіля співробітниками Територіального сервісного центру 2641 було виявлено зміну номера кузова шляхом перебиття і вварювання номерної панелі автомобіля марки Nissan Almera, кузов № НОМЕР_3 , державний номер НОМЕР_2 . Вказана обставина підтверджена висновком судового експерта.

У зв`язку з цим Івано-Франківським відділом поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківської області 29 грудня 2017 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0005344 інформацію про вчинений злочин, передбачений статтею 290 КК України.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга ТОВ «Автокредит плюс» підлягає задоволенню частково.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржувані судові рішення не відповідають.

Відносини, що виникають у зв`язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями ЦК України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, Законом України «Про фінансовий лізинг».

Згідно із частиною другою статті 1 Закону України «Про фінансовий лізинг» за договором фінансового лізингу лізингодавець зобов`язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).

За частиною другою статті 806 ЦК України до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов`язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.

Виходячи з аналізу норм чинного законодавства договір фінансового лізингу за своєю правовою природою є змішаним і містить елементи договорів оренди (найму) та купівлі-продажу транспортного засобу, що випливає зі змісту договору відповідно до статті 628 ЦК України.

Відповідно до частин першої, другої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Відповідно до частини першої статті 220 ЦК України в разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

При цьому договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню (стаття 799 ЦК України).

Такий правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду України у справі № 6-1551 цс16 від 19 жовтня 2016 року.

Відповідно до частини першої статті 216 ЦК України у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину.

Так, судами встановлено, що укладений між сторонами договір фінансового лізингу нотаріально не посвідчений, а тому суди відповідно до положень статті 220 ЦК України правильно прийшли до висновку, що спірний договір є нікчемним, тому не підлягає визнанню недійсним у судовому порядку, натомість наявні підстави для застосування наслідків недійсного правочину.

Враховуючи зазначенні положення закону, суди дійшли до висновку, що сплачені позивачем 128 588 грн 94 коп. за нікчемним правочином підлягають поверненню.

Разом із тим, судами попередніх інстанцій не було враховано наступне.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Позовна давність встановлює строки захисту цивільних прав і протягом часу її дії особа може розраховувати на примусовий захист свого порушеного права судом.

Згідно зі статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Положенням статті 267 ЦК України встановлено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Судами встановлено, що під час розгляду справи у суді першої інстанції ТОВ «Автокредит плюс» подало заяву про застосування строків позовної давності (а. с. 76).

Відповідно до частини третьої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності за вимогами про застосування наслідків нікчемного правочину починається від дня, коли почалося його виконання.

Судами встановлено, що з лютого 2015 року по грудень 2015 року ОСОБА_1 сплачувались щомісячними платежами грошові кошти по договору лізингу від 20 січня 2015 року № IF00A!. Вказане підтверджується копіями платіжних доручень (а. с. 17-27).

З наведеного вбачається, що з лютого 2015 року ОСОБА_1 почалось виконання спірного договору фінансового лізингу.

Таким чином, висновок судів першої та апеляційної інстанцій про те, що перебіг позовної давності у вказаній справі почався з того моменту, коли ОСОБА_1 дізнався про те, що у автомобілі було перебито номер кузову, є необґрунтованим, оскільки відповідно до положень частини третьої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності за вимогами про застосування наслідків нікчемного правочину починається від дня, коли почалося його виконання.

Разом із тим, 05 квітня 2019 року ОСОБА_1 подав заяву про поновлення строку позовної давності? у якій вказував, що про порушення свого права дізнався у грудні 2017 року під час звернення до територіального сервісного центру 2641.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції наведеному належної правової оцінки не надав, не з`ясував питання щодо пропуску позивачем позовної давності, не встановив чи було пропущено строк позовної давності з поважних причин.

Суд апеляційної інстанції зазначені недоліки не усунув, натомість вказав, що строк позовної давності обчислюється з грудня 2017 року, не врахувавши доводи апеляційної скарги відповідача щодо застосування положень статті 261 ЦК України та того, що виконання спірного правочину почалось у лютому 2015 року.

Отже, апеляційний суд у порушення вимог статей 263-265, 382 ЦПК України не забезпечив повний та всебічний розгляд справи, не врахував наведених норм матеріального права, не перевірив належним чином і не надав належної правової оцінки доводам відповідача щодо пропуску ОСОБА_1 позовної давності, дійшовши передчасного висновку про залишення рішення суду першої інстанції без змін.

Усунути ці недоліки розгляду справи на стадії касаційного перегляду з урахуванням повноважень суду касаційної інстанції неможливо.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо: суд не дослідив зібрані у справі докази; або суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів, або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

Враховуючи, що апеляційний суд належним чином не вирішив питання щодо заяви ТОВ «Автокредит плюс» про застосування наслідків спливу позовної давності, ухвалене апеляційним судом судове рішення не може вважатися законним і обґрунтованим, тому відповідно до статті 411 ЦПК України підлягає скасуванню.

Під час нового розгляду справи апеляційному суду належить урахувати викладене, встановити початок перебігу позовної давності у справі, з'ясувати питання щодо пропуску позивачем позовної давності, встановити, чи було пропущено строк позовної давності з поважних причин.

Керуючись статтями 400, 406, 409, 411, 416ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Автокредит плюс» задовольнити частково.

Постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 29 травня 2019 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Синельников

Судді: О. В. Білоконь

О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара

В. В. Шипович