Справа № 310/7820/18
РІШЕННЯ

Іменем України

26 лютого 2019 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Дубровської Н.М.,

за участі секретаря судового засідання Гоноболіної О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бердянську цивільну справу за позовом за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи Виконавчий комітет Бердянської міської ради Запорізької області, Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області, про визнання осіб такими, що втратили право користування квартирою,

ВСТАНОВИВ:

14 вересня 2018 року позивач ОСОБА_1 звернулася з позовом до відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи: Виконавчий комітет Бердянської міської ради Запорізької області, Орган опіки та піклування виконавчого комітет Бердянської міської ради, про визнання осіб такими, що втратили право користування квартирою.

05 листопада 2018 року позивач ОСОБА_1 остаточно визначилася з позовними вимогами, подавши уточнену позовну заяву.

Ухвалою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 05 листопада 2018 року відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі.

Так, позовні вимоги обґрунтовує тим, на підставі ордеру на житлову площу у гуртожитку № 166 ОСОБА_1 користується житловою кімнатою № 82, розташованою за адресою: вул. Шаумяна, 22, м. Бердянськ Запорізької області. За наведеною адресою вона зареєструвала колишнього чоловіка відповідача ОСОБА_2 для отримання останньому довідки, при цьому він ніколи не мешкав у кімнаті гуртожитку і не зберігав там особисті речі. Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 26 травня 2016 року, шлюб між ними розірваний.

Відповідач ОСОБА_3 приходиться їй сестрою, у 2013 році звернулася з проханням зареєструвати її у кімнаті гуртожитку. Проте, у 2014 році, відповідач виїхала із кімнати до свого чоловіка і проживає із ним і на разі. У 2015 році у сестри народилася донька ОСОБА_4, і її було зареєстровано за місцем реєстрації матері у кімнаті, що перебувала у користуванні ОСОБА_1 Починаючи з 2014 року відповідач не проживає у кімнаті, витрати по утриманню майна не несе, особисті речі у житловому приміщенні відсутні.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не зявилася, матеріали справи містять заяву про підтримання позовних вимог та не заперечення проти заочного розгляду справи у разі неявки відповідачів.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не зявився. Про слухання справи повідомлений належним чином шляхом розміщення оголошення на сайті «Судова влада України». Відзиву та заперечень проти позову не надав.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не прибула, відповідно до листа, що надійшов на адресу суду 07 лютого 2019 року, не заперечувала проти позовних вимог відносно неї та її малолітньої дитини ОСОБА_4, стверджуючи, що у неї та дитини є житло, де вони постійно мешкають.

Згідно із ст. 280 ЦПК України у разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки у судове засідання всіх відповідачів.

Представник третьої особи Органу опіки та піклування виконавчого комітет Бердянської міської ради у судове засідання не зявився. Відповідно до заяви від 21 січня 2019 року, просили справу вирішити без участі представника, згідно чинного законодавства буз порушення права та законних інтересів малолітньої дитини.

Представник Бердянської міської ради Запорізької області у судове засідання не зявився, згідно листа № 01-7574/48 від 13 листопада 2018 року, просили справу розглянути без участі представника з урахуванням вимог чинного законодавства.

Зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, приймаючи до уваги заяви учасників справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ордеру на житлову площу у гуртожитку № 166 ОСОБА_1 користується житловою кімнатою № 82, розміром 17,8м.2, розташованою за адресою: вул. Шаумяна, 22, м. Бердянськ Запорізької області (а.с.7).

За наведеною адресою ОСОБА_1 зареєструвала колишнього чоловіка відповідача ОСОБА_2 Судом встановлено, що останній не мешкає у кімнаті гуртожитку, не несе витрати по утриманню та ремонту, не зберігає там особисті речі, наведене не спростовується довідкою ТОВ «Керуюча компанія «Коменерго Бердянськ» за № 643 від 10 грудня 2018 року, актом про не проживання особи за місцем реєстрації від 22 листопада 2018 року, складеним ТОВ «Керуюча компанія «Коменерго Бердянськ».

Згідно рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 26 травня 2016 року, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірваний.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_3 приходиться позивачу сестрою, а ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідно племінницею. У 2013 році ОСОБА_3 зі згоди ОСОБА_1 зареєстрована у кімнаті гуртожитку. Проте, у 2014 році, відповідач виїхала із кімнати до свого чоловіка і проживає із ним і на разі.

В 2015 році у ОСОБА_3 народилася донька ОСОБА_4, яку було зареєстровано за місцем реєстрації матері у кімнаті № 82 по вул. Шаумяна, 22 у м. Бердянськ.

Починаючи з 2014 року відповідач ОСОБА_3 не проживає у кімнаті, витрати по утриманню майна не несе, особисті речі у житловому приміщенні відсутні, що підтверджується довідкою ТОВ «Керуюча компанія «Коменерго Бердянськ» за № 643 від 10 грудня 2018, актом про не проживання особи за місцем реєстрації від 22 листопада 2018 року, складеним ТОВ «Керуюча компанія «Коменерго Бердянськ».

Також суд враховує лист відповідача ОСОБА_3, який надійшов на адресу суду 07 лютого 2019 року, про визнання позовних вимог останньою та не заперечення проти визнання такими, що втратили право користування кімнатою, з огляду на те, що, вона з 2013 року не мешкає у спірній кімнаті, виїхала та постійно мешкає у Канаді. Зазначила про те, що у неї та її малолітньої дитини ОСОБА_4 є житло для постійного проживання та користування. З огляду на викладене, права та законні інтереси ОСОБА_3 і малолітньої дитини ОСОБА_4, при визнанні такими, що втратили право користування кімнатою у гуртожитку не порушено.

Статтею 4 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» визначено, що громадяни та члени їхніх сімей, на яких поширюється дія цього Закону, мають право на приватизацію жилих приміщень у гуртожитках, що перебувають у власності територіальних громад і можуть бути приватизовані відповідно до цього Закону за рішенням місцевої ради.

З огляду на те, що правовий режим гуртожитків, житлові приміщення яких підлягають приватизації згідно Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» та Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», прирівняні до правового режиму житлових приміщень в будинках державного і громадського житлового фонду, то до мешканців таких гуртожитків у разі їх тимчасової відсутності поширюються вимоги статей 71, 72 Житлового Кодексу України.

Згідно ст. 71 Житлового Кодексу України при тимчасовій відсутності наймача, або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Відповідно до ст. 72 Житлового Кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться у судовому порядку.

У ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», вказано, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення власності на житлове привішення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення померлою.

Таким чином, відповідачі більше ніж півроку не мешкають у гуртожитку, що є підставою для визнання їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

Приймаючи до уваги наведене, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 258, 259, 263, 265 ЦПК України, ст. 71, 72 ЖК України, ст.7 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні , суд,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, такими, що втратили право користування житловою кімнатою № 82 в будинку № 22 по вул. Шаумяна в м. Бердянську Запорізької області.

Рішення може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня складення повного судового рішення апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повне судове рішення складено 11 березня 2019 року.

Суддя Н. М. Дубровська