Справа № 464/2912/19
пр.№ 2-п/464/52/19
У Х В А Л А

06 грудня 2019 року Сихівський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Теслюка Д.Ю.,

з участю секретаря судового засідання Чуби Т.І.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові заяву відповідача ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Сихівського районного суду м.Львова від 30.09.2019 р. у цивільній справі №464/2912/19 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та штрафних санкцій за договором позики,

в с т а н о в и в:

відповідач ОСОБА_2 18.11.2019 р. звернувся в суд із заявою про перегляд заочного рішення Сихівського районного суду м. Львова від 30.09.2019 року у справі №464/2912/19 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та штрафних санкцій за договором позики, у якій просить скасувати вказане заочне рішення та призначити справу за правилами загального позовного провадження.

В обґрунтування заяви покликається на те, що при постановленні вказаного заочного рішення ні він, ні його повноважні представники у судовому засіданні участі не брали, оскільки про час та місце судового засідання належним чином повідомлені не були. За вказаною позивачем у позовній заяві він тривалий час не проживає, хоча донедавна був зареєстрований за такою. Копію заочного рішення у встановленому законом порядку він не отримував, із змістом такого ознайомився на веб-порталі «Судова влада». Окрім цього, зазначає, що при постановленні оскаржуваного рішення, судом не було враховано суттєвих для об`єктивного вирішення справи обставин, причин та наслідків укладеного договору позики, правового статусу сторін та третіх осіб тощо, що і призвело до постановлення неправомірного судового рішення. Зокрема, вказує, що покликання суду на розписку, видану позивачу відповідачем, як доказ отримання грошової позики, не може прийматись як належний та допустимий доказ, на якому базується прийняте рішення, оскільки фактично дана розписка свідчить про виникнення між сторонами певних правовідносин та не може сприйматись лише як доказ отримання грошових коштів. При написанні розписки про отримання позики, кошти позичальником не отримувались, тим паче на потреби сім`ї. Дана розписка свідчить про інші правовідносини між сторонами, ніж договір позики грошових коштів, що і потребує дослідження та з`ясування в ході розгляду справи з участю учасників справи.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні заяву підтримав з підстав, що наведені в такій, просить скасувати заочне рішення та призначити цивільну справу до судового розгляду в загальному порядку.

Представник позивача ОСОБА_3 ОСОБА_1 у судовому засіданні заперечив проти задоволення заяви про скасування заочного рішення та вважає, що відсутні підстави для скасування такого.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали заяви та цивільної справи, суд приходить до такого висновку.

Заочним рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 30 вересня 2019 року, позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та штрафних санкцій за договором позики задоволено частково; вирішено стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 заборгованість за договором позики від 10.07.2018 р. у розмірі 175 339 грн.; санкцію в розмірі подвійної облікової ставки НБУ 31 301, 57 грн. та інфляційні збитки в сумі 16 832, 54 грн., а всього 223 473 грн. 11 коп., а також судові витрати в сумі 5 234 грн. 73 коп.

Згідно із ч. 1 ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Наявність вищенаведених обставин повинна бути у їх сукупності, при відсутності хоча б однієї з них, заочне рішення скасуванню не підлягає. Крім того, підставою для перегляду заочного рішення є обставини, що свідчать про докази, що можуть вплинути на ухвалене заочне рішення, тобто докази, якими відповідач обґрунтовує свої заперечення проти вимог позивача і якщо б вони були відомі суду при розгляді справи, то у справі було б ухвалене інше рішення.

У відповідності до ч. 3 ст. 287 ЦПК України, у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою залишити заяву без задоволення або скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме, відомостей адресно-довідкового підрозділу ГУДМС України у Львівській області від 06.06.2019 р., відповідач ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ос.). На вказану адресу відповідачу ОСОБА_2 скеровувались виклики у підготовче засідання, яке призначалось на 02.07.2019 р. та 15.07.2019 р., в судові засідання, що були призначені на 11.09.2019 р. та 30.09.2019 р. Усі конверти із судовими повістками, які скеровувались на адресу відповідача повернулись до суду із відміткою «за закінченням терміну зберігання» та «за не запитом» (а.с. 40, 42, 50,52).

За змістом ч. 3 ст. 130 ЦПК України якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, які проживають разом з нею. У такому випадку особа, якій адресовано повістку, вважається належним чином повідомленою про час, дату і місце судового засідання, вчинення іншої процесуальної дії.

Із врахуванням наведеного, відповідач ОСОБА_2 вважався таким, що повідомлений належним чином, поважних причин його неявки в судові засідання судом не встановлено, а відтак його покликання про неналежне повідомлення та виклики на судові засідання не заслуговують на увагу.

Інші доводи відповідача ОСОБА_2 , наведені в заяві про перегляд заочного рішення, як на підстави для скасування заочного рішення, є безпідставними. У заяві про перегляд заочного рішення, а також у судовому засіданні ОСОБА_2 не надав документально підтверджених доказів, які мали б істотне значення для правильного вирішення даної справи. Окрім цього, відповідачем не доведено, що докази щодо невизнання позовних вимог ним не подані через неявку з поважних причин, що є однією з основних умов скасування заочного рішення. Фактично сторона заявника (відповідача ОСОБА_2 ) лише висловлює припущення щодо можливого невірного вирішення спору, проте будь-які фактичні докази в обґрунтування таких доводів суду не надано.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що відсутня передбачена законом сукупність підстав для скасування заочного рішення суду, а тому заяву слід залишити без задоволення, що не позбавляє права відповідача ОСОБА_2 на оскарження вказаного рішення суду у загальному порядку.

Керуючись ст. ст. 259-261, 287, 288 ЦПК України,

п о с т а н о в и в:

заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Сихівського районного суду м.Львова від 30 вересня 2019 року у цивільній справі №464/2912/19 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та штрафних санкцій за договором позики залишити без задоволення.

Роз`яснити заявнику, що відповідно до вимог ч.4 ст.287 ЦПК України, у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено 09.12.2019 р.

Суддя Д.Ю.Теслюк