ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

Справа № 615/569/19

Провадження № 22-ц/818/5414/19

03 грудня 2019 року

м. Харків

Харківський апеляційний суд в складі колегії:

головуючого - Сащенко І.С.

суддів - Коваленко І.П., Овсяннікової А.І.

за участю секретаря Іманвердізаде А.А.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

третя особа: Служба у справах дітей Валківської районної державної адміністрації Харківської області

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_3 на рішення Валківського районного суду Харківської області від 29 серпня 2019 року (суддя Товстолужський О.В.) по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Валківської районної державної адміністрації Харківської області про позбавлення батьківських прав, -

встановив:

У квітні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав.

В обґрунтування позову вказувала, що 08.06.2012 року між позивачем та відповідачем був зареєстрований шлюб. Під час перебування у шлюбі у сторін народились діти: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був розірваний 19.10.2017 року заочним рішенням Валківського районного суду Харківської області. Після розірвання шлюбу, малолітні діти залишились проживати разом із позивачкою та повністю знаходяться на її утриманні. 25.10.2017 року Валківським районним судом Харківської області винесено судовий наказ про стягнення із відповідача аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання дітей. Зазначала, що ОСОБА_2 не бере участі у житті дітей, не провідує їх, не цікавиться їх здоров`ям, успіхами, морально та матеріально не підтримує, не займається їх вихованням. ОСОБА_2 не сплачує аліменти, у зв`язку із чим, допустив заборгованість на загальну суму 32 421,33 гривень. Позивачу стало відомо, що ОСОБА_2 знаходиться в місцях відбування покарання за вчинення крадіжок та виготовлення і поширення наркотичних засобів. На думку позивача, спілкування дітей із батьком тільки нашкодить дітям, негативно впливатиме на їхній моральний та емоційний розвиток та може нашкодити їм в розумінні справжніх моральних цінностей.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник позов підтримали.

Відповідач в судовому засіданні заперечив проти задоволення позову.

Представник органу опіки та піклування в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_2 необхідно позбавити батьківських прав, оскільки останній не піклується про дітей, не надає їм будь-якої матеріальної допомоги та не цікавиться їхнім життям.

Рішенням Валківського районного суду Харківської області від 29 серпня 2019 року в задоволені позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням суду ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_3 звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позов в повному обсязі.

Скарга мотивована неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи; порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що наявні у справі докази підтверджують обставини, на які посилається позивач, оскільки в ході розгляду справи був підтверджений факт ухилення ОСОБА_2 від виконання батьківських обов`язків. Проте суд не врахував та не надав належної оцінки особі відповідача та його поведінці.

Правом на надання відзиву відповідач не скористався.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, що з`явилися, вивчивши апеляційну скаргу та матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно ст. 153 СК України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Статтею 164 СК України визначено підстави позбавлення батьківських прав.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвами про народження серії НОМЕР_1 та НОМЕР_2 , виданими відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Валківського районного управління юстиції Харківської області (а.с.4,5).

Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб №7 від 12.04.2019 року, позивач та відповідач уклали шлюб 08.06.2012 року (а.с.6).

Заочним рішенням Валківського районного суду Харківської області від 19.10.2017 року, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірваний (а.с.7).

Згідно довідки, виданої КП «Благоустрій» Валківської міської ради №273 від 10.04.2019 року, ОСОБА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 і разом із нею мешкають її діти: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.11).

Обгрунтовуючи позов, позивач просила позбавити батьківських прав, оскільки відповідач жодного з покладених законом на батьків обов`язків не виконує, не надає матеріальної допомоги, не бере участі у вихованні дітей.

Органом опіки та піклування Валківської районної державної адміністрації 27.08.2019 року надано висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно малолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Як роз`яснено у п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 р. із змінами № 20 від 19.12.2008 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Отже, ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини повинно бути навмисним, коли особа повністю розуміє наслідки своєї винної поведінки.

Позбавлення батьківських прав - це санкція, застосовувана в тих випадках, коли здоров`я, фізичний, психічний і моральний розвиток дитини піддається небезпеці внаслідок застосування батьками неправомірних способів здійснення батьківських прав, неналежного їхнього поводження або злісного ухилення від виконання батьківських обов`язків.

Як випливає із матеріалів справи та встановлено колегією суддів, відповідач ОСОБА_2 перебуває під вартою, а тому позбавлений можливості приймати участь у вихованні дитини, тому вважати, що відповідач злісно не виконує обов`язки по вихованню дитини, на даний час немає підстав.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першоїстатті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

До такого ж висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 19 вересня 2019 року за результатом розгляду справи № 459/1736/16-ц.

Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58).

У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини вказав, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися.

Разом з тим, у рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76).

Суд першої інстанції встановив, що ставлення відповідача до дітей не можна вважати зразковим чи належним.

Проте, встановлені судом фактичні обставини справи не містять відомостей про те, що відносно відповідача застосовувалось попередження про необхідність зміни ставлення до виховання дитини, або, що на орган опіки та піклування покладався обов`язок здійснювати контроль за виконанням батьком батьківських обов`язків.

Апеляційний суд вважає, що наявність заборгованості по аліментам сама по собі не є підставою для позбавлення батька дитини батьківських прав та не може у повній мірі свідчити про саме свідоме ухилення від виконання батьківських обов`язків по утриманню дитини.

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав як крайній захід впливу на відповідача як на особу, що не у повній мірі здійснює виконання батьківських обов`язків не слід вважати таким, що відповідатиме інтересам дітей, що має найістотніше значення при розгляді такої категорії справ та не стимулюватиме батька до належного виконання своїх батьківських обов`язків.

Враховуючи, що визначальною обставиною, яка має значення для вирішення цього спору, є інтереси дітей, та встановивши відсутність винної поведінки та свідомого нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками і те що, батько дитини бажає спілкуватися з дітьми, проти позбавлення батьківських прав заперечує, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позову.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що судове рішення ухвалене з додержанням вимог матеріального і процесуального права, а наведені в апеляційній скарзі доводи не відносяться до тих підстав, з якими закон пов`язує можливість скасування чи зміни оскарженого рішення, і висновків суду не спростовують, тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення на підставі ст. 375 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381- 384, 390 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Рішення Валківського районного суду Харківської області від 29 серпня 2019 року- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий І.С. Сащенко

Судді А.І.Овсяннікова

І.П. Коваленко