Справа № 203/4152/19
Провадження № 2/0203/1399/2019
УХВАЛА

22 листопада 2019 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська в особі судді Колесніченко О. В., розглянувши у провадженні № 2/0203/1399/2019 позовну заяву ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

Позивач подала через місцевий суд загальної юрисдикції цю заяву до Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області з вимогами визнати протиправним та скасувати рішення про надання фізичним особам у приватну власність 48 земельних ділянок загальною площею 96,0 га, з підстав того, що в 2011 році позивача обрано уповноваженою особою від групи громадян с. Привільне для виготовлення технічної документації із землеустрою щодо передачі земельної ділянки на умовах оренди для випасання великої рогатої худоби. Позивачем отриманий дозвіл на розробку проекту землеустрою, але рішення Солонянською райдержадміністрацією по проекту землеустрою прийнято не було, однак земля фактично перебувала у користуванні з належним цільовим призначенням для випасу худоби. У жовтні 2018 року позивачеві стало відомо що ФОП ОСОБА_2 зорав пасовище, а у березні 2019 року засіяв його соняшником. Позивач здійснювала безліч звернень до органів влади з приводу зміни цільового призначення землі, на що їй була надана відповідь про передачу 48-и земельних ділянок з певними кадастровими номерами у власність учасникам АТО у відповідності до рішення Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, яке позивач вважає протиправним та просить скасувати.

У відповідності до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

За правилами виключної підсудності, визначеними ч. 1 ст. 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 жовтня 2018 року (а також у постанові постанова Верховного суду від 13 листопада 2019 року у справі №368/351/18) зроблено висновок, що виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна. Згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Отже, позови що виникають з приводу нерухомого майна - це позови пов`язані з нерухомим майном, нерухомістю, нерухомою річчю, а тому усі позови, у спорах, які є наслідком правовідносин пов`язаних з обігом нерухомого майна повинні бути пред`явлені до суду за місцем знаходження цього майна.

Перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. У разі конкуренції правил підсудності (наприклад, при об`єднанні позовів, на один з яких поширюється дія правила про виключну підсудність) мають застосовуватися правила виключної підсудності.

Разом з тим правила про виключну підсудність застосовуються до позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (наприклад, звернення стягнення на нерухоме майно, передане в заставу іпотечне майно, передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки, визнання договору іпотеки недійсним тощо). Виходячи з аналізу вищезазначеного, правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно тощо.

Отже, спори, що пов`язані з визнанням недійсними рішень, інших актів щодо нерухомого майна пред`являються до суду за місцезнаходженням майна.

Зі змісту позовної заяви встановлено, що спір у цій справі стосується речового права й оскарження правової підстави, на якій це право виникло, а саме: права власності на земельні ділянки на території Привільнянської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області та оскарження підстави рішення ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області про надання фізичним особам у власність цих ділянок.

Так, позивач в звернулась до суду з вимогою про визнання протиправним та скасування рішення суб`єкта владних повноважень, яким передано у власність земельні ділянки іншим особам. В результаті прийняття рішення особи набули речового права на земельну ділянку, тому спір стосується приватноправових відносин та відповідно речового права й оскарження правової підстави, на якій це право виникло. Тобто вимоги позивача пов`язані з підставами переходу права власності на нерухоме майно (земельні ділянки) та з настанням юридичного факту, який породжує відповідні правовідносини, що обумовлюють виникнення спору, тобто набуття права власності на земельні ділянки за іншими особами за оспорюваним рішенням відповідача викликало порушення прав та інтересів позивача, що стало підставою звернення до суду.

За встановлених обставин належить дійти висновку, що спір виник з приводу нерухомого майна (земельних ділянок), а тому підлягає розгляду за правилами виключної підсудності, тобто за місцем знаходження земельних ділянок, які розташовані на території Солонянського району Дніпропетровської області.

Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Враховуючи наведене, позовну заяву ОСОБА_1 до ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення органу виконавчої влади належить передати за підсудністю на розгляд до Солонянського районного суду Дніпропетровської області, оскільки вказана справа не підсудна Кіровському районному суду м. Дніпропетровська.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 19, 27, 28, 30, 31, 260 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, про скасування рішення органу виконавчої влади - передати за підсудністю на розгляд до Солонянського районного суду Дніпропетровської області.

Ухвала протягом 15 днів з дня підписання може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги відповідно до пп. пп. 15.1, 15.5 п. 15 ч. 1 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в паперовій формі до Дніпровського апеляційного суду через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська з правом на поновлення пропущеного строку апеляційного оскарження у разі подання скарги протягом 15 днів, починаючи з наступного за днем вручення копії цієї ухвали, а в іншій частині набирає законної сили з моменту підписання у день її складення.

Суддя: О. В. Колесніченко