УХВАЛА

11 січня 2019 року

м. Київ

справа № 464/8705/15

провадження № 61-47223ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Журавель В. І. розглянув касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ ІНВЕСТ-КРЕДО» на постанову апеляційного суду Львівської області від 28 вересня 2018 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський банк Розвитку» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

В жовтні 2015 року публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський банк Розвитку» (далі - ПАТ «Всеукраїнський банк Розвитку») звернулося до суду із позовом, в якому просило стягнути солідарно із ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором у розмірі 602 759, 55 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 20 березня 2013 року між ним та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого кредитодавець надав позичальнику грошові кошти в сумі 1 250 000 грн із терміном користування кредитом до 19 березня 2018 року під 20 % річних. В якості забезпечення виконання зобов'язань за цим кредитним договором було укладено договір поруки із ОСОБА_3, відповідно до якого поручитель взяла на себе зобов'язання відповідати перед банком за виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором в повному обсязі. Однак відповідачі взяті на себе зобов'язання за кредитним договором та договором поруки не виконали, належним чином не повертали отримані кошти та не сплачували нараховані відсотки. В зв'язку із чим у позивача виникло право вимоги дострокового виконання зобов'язань. Сума заборгованості за договором на час звернення до суду становила 1 975 369, 94 грн. Проте рішенням Сихіського районного суду від 17 листопада 2014 року стягнуто солідарно із ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ПАТ «Всеукраїнський Банк Розвитку» заборгованість за кредитним договором у розмірі 1 372 610, 39 грн. У зв'язку із чим просить стягнути із відповідачів 602 759, 55 грн.

Заочним рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 31 грудня 2015 року позов задоволено частково. Стягнуто солідарно із ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ПАТ «Всеукраїнський Банк Розвитку» заборгованість за кредитним договором від 20 березня 2013 року за період з 09 липня 2014 року по 06 жовтня 2015 року у розмірі 602 759, 55 грн. Вирішено питання судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 28 вересня 2018 рокузаочне рішення Сихівського районного суду м. Львова від 31 грудня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено. Вирішено питання судових витрат.

У листопаді 2018 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ ІНВЕСТ-КРЕДО» (далі - ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ ІНВЕСТ-КРЕДО») на постанову апеляційного суду Львівської області від 28 вересня 2018 року, у якій заявник посилається на те, що не брало участі у справі, проте вважає, що, приймаючи рішення у цій справі, суд вирішив питання про його права, інтереси та обов'язки.

Зазначає, що під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції ПАТ «Всеукраїнський Банк Розвитку» відступило ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ ІНВЕСТ-КРЕДО» право відступлення прав вимоги за кредитним договором від

20 березня 2013 року, укладеним між ПАТ «ВсеукраїнськийБанк Розвитку» та ОСОБА_2, проте суд не залучив його до участі у справі.

Вважає, що суд апеляційної інстанції вирішив питання про його права та обов'язки, що надає йому право на подання відповідної касаційної скарги.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Частиною четвертою статті 389 ЦПК України встановлено, що особа, яка не брала участі у справі, якщо суд вирішив питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, має право подати касаційну скаргу на судове рішення лише після його перегляду в апеляційному порядку за її апеляційною скаргою.

Аналіз частин першої та четвертої статті 389 ЦПК України дозволяє зробити висновок про те, що касаційна скарга може бути подана особою лише після розгляду апеляційною інстанцією її апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції, оскільки саме суд першої інстанції визначає суб'єктний склад сторін.

Пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України передбачено, що суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Ураховуючи те, що судом у цій справі розглянуто спір за позовом публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський банк Розвитку» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ ІНВЕСТ-КРЕДО» не було учасником справи, з апеляційною скаргою, як особа, яка не приймала участь у справі, до апеляційного суду не зверталося, питання про процесуальне правонаступництво не вирішувалося, у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України.

Керуючись пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду

ухвалив:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ ІНВЕСТ-КРЕДО» на постанову апеляційного суду Львівської області від 28 вересня 2018 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський банк Розвитку» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. І. Журавель