Провадження №2/235/2311/19
Справа №235/2237/19
Р І Ш Е Н Н Я
10 грудня 2019 року Красно армійський міськрайонний суд Донецької області у складі
головуючої - судді Величко О.В.,
при секретарі Лебеденко В.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Покровськ цивільну справу за позовом Акціонерного Товариства Комерційний Банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором ,-
Позивач Акціонерне Товариство Комерційний Банк «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обгрунтування своїх позовних вимог вказав, що відповідно до укладеного договору б/н від 03.05.2012 року ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 5000грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач при укладанні договору дав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку.
Внаслідок порушення умов договору станом на 31.01.2019 року у відповідача перед позивачем виникла заборгованість у розмірі 145985,32грн., яка складається з :
заборгованості за кредитом- 4742,06грн.;
заборгованість по відсоткам за користування кредитом 136493,26 грн.;
заборгованість за пенею та комісією- 4750,00грн.
В зв`язку з тим, що кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь яку частину суми заборгованості, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 121711,28грн., яка складається: заборгованості за кредитом- 4742,06грн.; заборгованість по відсоткам за користування кредитом 116969,22 грн.; та понесений судовий збір.
Відповідач надала відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що з розрахунком заборгованості, наданим позивачем не згодна, оскільки вважає його невірним. Вважає протиправним підвищенням Банком процентної стави без її згоди з 01.09.2014 року до 34,80% та з 01.04.2015 року до 43,20%. Останній платіж щодо погашення кредиту був здійснений 31.07.2015 року та з 31.08.2015 року вона не сплатила черговий платіж, тому просила застосувати строки позовної давності, а в задоволенні позову відмовити.
Представник позивача надав відповідь на відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що підвищення процентної ставки здійснено правомірно відповідно до умов договору, з якими відповідачка була ознайомлена при підписанні договору. Вважає, що звернувся в межах строку позовної давності, оскільки строк дії картки до останнього дня 03.2016 року, а строк повного погашення кредиту в повному обсязі починається зі спливом останнього дня строку дії картки. Просив задовольнити позовні вимоги.
В судове засідання представник позивача не з`явився, згідно наданої заяви просив справу слухати без участі представника (а. с. 3).
Відповідач, представник відповідача в судове засідання не з`явились, просили справу слухати без їх участі ( а. с. 121).
Суд, дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, приходить до наступного.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до ст.ст. 81 ЦПК України кожна із сторін зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір.
Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору б/н від 03.05.2012 року ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 5000грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач при укладанні договору дав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку (а. с. 7-32)
Станом на 31.01.2019 року у відповідача перед позивачем виникла заборгованість у розмірі 145985,32грн., яка складається з :
заборгованості за кредитом- 4742,06 грн.;
заборгованість по відсоткам за користування кредитом 136493,26 грн.;
заборгованість за пенею та комісією- 4750,00 грн.(а. с. 5-6).
До стягнення зазначено: 121711,28грн., яка складається: заборгованості за кредитом- 4742,06грн.; заборгованість по відсоткам за користування кредитом 116969,22 грн. за період з 03.05.2012 року по 31.10.2018 рік.(а.с.5-6)
Згідно зі статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обовязковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.
Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Пунктом 1 статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін), то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.
Відповідно до положень частини 1 статті 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно до частини 2 статті 1050 Цивільного кодексу України України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.
Відповідно до ст. 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.
Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Банк нараховує відсотки за користування кредитом та овердрафту в розмірі, встановленому тарифами банку.
Відповідно до п. 2.1.1.12.9 Правил користування платіжною краткою» боржник доручає списувати з будь-якого рахунку відкритого в Банку, грошові кошти для здійснення платежу з ціллю повного або часткового погашення боргових зобов`язань.
Відповідно до п. 2.1.1.12.11 Правил користування платіжною карткою, Банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань в цілому або у встановленої Банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов`язків за цим Договором.
Згідно п. 1.1.3.2.2 Умов та правил надання банківських послуг у разі порушення власником або довіреною особою вимог діючого законодавства України та /або умов даного Договору у разі виникнення Овердрафту Банк має право призупинити здійснення розрахунків по картці та/або визнати карту недійсною до моменту усунення порушень, а також вимагати дострокового виконання боргових обов`язків в цілому або у встановленою Банком часткою у разі невиконання власником або довіреною особою власника своїх боргових зобов`язань та інших обов`язків за цим Договором.
Отже, факт укладення договору кредиту підтверджено наявною у справі копією заяви та Умов і правил надання банківських послуг та розмір заборгованості підтверджено розрахунком, доданим позивачем до позовної заяви, тому суд вважає, що позивачем доведено факт неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором.
Щодо доводів відповідача, викладених у відзиві на позовну заяву, про застосування строків позовної давності, то суд виходить з наступного.
За положеннями ст.ст. 256-258,261,266-267 ЦК України загальна позовна давність-строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, становить три роки, до вимог про стягнення неустойки таки строк становить один рік, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленій сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд, зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність сплила і до додаткової вимоги ( стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
Отже, у разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватись з моменту строку погашення чергового платежу.
Як вбачається з наданого розрахунку, виписку по особовому рахунку останній платіж був здійснений 31.07.2015 року, що не оспорюється ані представником позивача, ані відповідачкою по справі.
Стаття 266 ЦК України встановлює, що строк позовної давності стосовно додаткових позовних вимог, які є похідними від основної вимоги, спливає одночасно зі спливом строку позовної давності щодо основної вимоги, у зв`язку з чим застосування наслідків позовної давності до основної вимоги виключає можливість стягнення процентів, пені та штрафів.
Відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (статті 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (статті 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.
Як вбачається з виписки по рахунку, останній платіж був здійснений 31.07.2015 року, в подальшому відбулося автоматичне списання грошових коштів ( а. с. 104-107). у порушення умов кредитного договору відповідач не внесла черговий платіж до 25.08.2015 року, у зв`язку з чим у неї виникла заборгованість по кредиту
Разом з тим, з долучених до заяви-анкети Умов і правил вбачається, що для даного кредитного договору передбачений особливий строк повернення кредиту у разі прострочення виконання зобов`язань. Зокрема, відповідно до п. п. 2.1.1.12.4, 2.1.1.12.6.4 Умов та правил, у зв`язку із наявністю простроченого кредиту (овердрафту), термін повернення кредиту у повному обсязі протягом 30 днів з моменту виникнення овердрафту; терміном повернення кредиту у повному обсязі є 211 день з моменту виникнення такої заборгованості 23.03.2016 року, і саме з цієї дати починається спливати строк позовної давності.
Отже, у разі непогашення суми простроченого кредиту (кредитного ліміту, кредитної лінії) овердрафту або його частини понад 210 днів увесь кредит вважається простроченим та нарахування з дати переведення кредиту у статус прострочених боргових зобов`язань проводяться згідно з п.п.2.1.1.12.6.1.
Як вбачається з матеріалів справи позивач звернувся до суду 14.03.2019 року (а.с.109), тобто в межах строку позовної давності.
Таким чином, після 23.03.2016 року кредит став простроченим відповідно до п. 2.1.1.12.4, 2.1.1.12.6.4 Умов та Правил надання банківських послуг, і з цієї дати могла нараховуватись виключно пеня за кредитним договором відповідно до п. 2.1.1.12.6.1, проте не повинні нараховуватись відсотки.
Оскільки позивачем ставиться питання про стягнення заборгованості за кредитом- 4742,06грн.; заборгованість по відсоткам за користування кредитом 116969,22 грн. за період з 03.05.2012 року по 31.10.2018 рік, то позовні вимоги підлягають задоволенню в частинні стягнення заборгованості за кредитом в розмірі 4742,06 грн. та відсотків за період з 03.05.2012 року по 23.03.2016 рік.
Відповідачка не погоджується з розрахунком заборгованості, вважає неправомірним підвищення процентної ставки з 01.09.2014 року до 34,80% та з 01.04.2015 року до 43,20%.
Станом на 01.09.2014 року нараховані розмір нарахованих відсотків відсотки складає 170,52. Грн. ( а. с. 5). В подальшому, з 01.09.2014 року банком була змінена процентна ставка до 34,80%, а з з 01.04.2015 року до 43,20%.
Відповідно до ст. 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.
Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Відповідно статті 1056 -1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.
Відповідно до п. 28 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 30.03.2012, № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" при вирішенні питання щодо правомірності підвищення банком чи іншою фінансовою установою процентної ставки суди також повинні розрізняти умови кредитного договору, які встановлюють односторонню зміну умов договору, від умов договору, що встановлюють погоджену сторонами процедуру зміни договору шляхом прийняття позичальником пропозиції кредитора про зміну умов договору відповідно до вимог статей 641 - 642 ЦК або в порядку, визначеному частиною шостою статті 1056-1 ЦК . Наприклад, не є односторонньою зміною умов договору та не суперечить статті 1056-1 ЦК зміна розміру фіксованої процентної ставки залежно від зміни обставин кредитного ризику (неукладення договору страхування, припинення договору застави/іпотеки тощо), якщо в кредитному договорі визначено обставини, за якими застосовується інша фіксована процентна ставка, та її розмір.
При підвищенні процентної ставки з`ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (лише повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо.
Відповідно до Умов та Правил надання банківських послуг, які разом із заявою відповідачки складають банківський договір (кредитний договір), банк має право проводити зміни тарифів, які викладені на банківському сайті htt://privatbank.ua/terms/pages/70/, а також на зміну інших умов обслуговування рахунків. При цьому банк, за винятком випадків зміни розміру наданого кредиту (кредитного ліміту), зобовязаний не менше ніж за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта, зокрема у виписці по картрахунку. Якщо протягом 7 днів банк не отримає повідомлення від клієнта про незгоду зі змінами, то вважається, що клієнт приймає нові умови. Право зміни розміру наданого на платіжну картку кредиту (кредитного ліміту) банк залишає за собою в односторонньому порядку, за власним рішенням, без попереднього повідомлення клієнта (п.1.1.3.2.3) .
Банк має право для різних цілей (повідомлення про зміну тарифів, активації додаткових послуг, контактних даних, Умов та Правил надання банківських послуг, інформування про розмір заборгованості по кредиту, про акції, що проводяться банком тощо) встановлювати контакт з клієнтом, використовуючи різні канали звязку: направлення SMS-повідомлень на мобільний телефон клієнта; авторизація за допомогою мобільного телефону і ОТР-паролю; поштовий лист; телеграма; повідомлення по електронній пошті; повідомлення в банкоматах та терміналах самообслуговування; друкувати на чеках терміналів; інші засоби комунікації (п.1.1.3.2.9).
Відповідно до п.1.1.6.1 зміни Умов та Правил надання банківських послуг вносяться банком щомісяця в односторонньому порядку у випадках, не заборонених чинним законодавством України.
В тих випадках, коли в односторонньому порядку внесення змін неможливо, банк повідомляє клієнтів про внесені зміни шляхом використання наступних каналів звязку: на офіційному сайті банку, розміщення інформації у відділеннях банку; підпис необхідних документів у відділеннях банку (підпункти 1.1.6.2.1, 1.1.6.2.2 пункту 1.1.6.2).
Разом з тим, частиною четвертою статті 55 Закону України « Про банки і банківську діяльність» встановлено, що банкам забороняється в односторонньому порядку змінювати умови укладених з клієнтами договорів, зокрема, збільшувати розмір процентної ставки за кредитними договорами або зменшувати її розмір за договорами банківського вкладу ( крім вкладу на вимогу), за винятком випадків, встановлених законом.
Відповідно до правової позиції, викладеної в Постанові ВСУ від 11.10.2017 року за № 1374цс17 у разі підвищення банком процентної ставки з`ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо. Боржник вважається належно повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише відправив на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові під розписку.
Доказів щодо належного повідомлення боржника про зміну умов кредитного договору щодо підвищення процентної ставки, тобто доведення факту вручення його відповідачу, позивачем не надано.
Станом на 01.09.2014 року нараховані розмір нарахованих відсотків відсотки складає 170,52. Грн. ( а. с. 5).
Виходячи з процентної ставки за весь час користування кредитом 30% річних та кількості днів за період з 01.09.2014 року по 23.03.2016 рікстановить 571 днів, сума заборгованості по відсоткам за користування кредитом за вказаний період становить : 4859,96х30%:360 х 571 = 2312,53 грн.
Крім того, станом на 01.09.2014 року заборгованість по відсоткам становить 270,52грн. ( а. с. 5).
Таким чином, до стягнення з відповідача підлягає заборгованість за відсотками за користування кредитом станом до 01.09.2014 року у розмірі 270,52 грн. та з 01.09.2014 року по 23.03.2016 року - у розмірі 2312,53 грн., а всього 2583,05 грн.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача , а саме в розмірі 7325,11грн., яка складається: заборгованості за кредитом- 4742,06грн.; заборгованість по відсоткам за користування кредитом 2583,05 грн.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені судові витрати судовий збір у розмірі 115,45грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 525,526, 530, 549, 550, 625, 629 ЦК України, ст.ст. 12,13 , 18, 141, 229, 258-259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд,-
В И Р І Ш И В:
Позовні вимоги Публічного Акціонерного Товариства Комерційний Банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Донецького Апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі подання апеляційної скарги рішення,якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги,відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення виготовлено 11.12.2019 року.
Суддя: