ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 2-6765/11 Номер провадження 22-ц/814/268/19Головуючий у 1-й інстанції Савченко Л.І. Доповідач ап. інст. Кузнєцова О. Ю.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді: Кузнєцової О.Ю.

суддів: Бондаревської С.М., Кривчун Т.О.

секретар Григоришина М.В.

імена (найменування) сторін:

боржник: ОСОБА_2

стягувач: Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження справу за апеляційною скаргою Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області

на ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави, постановлену 19 листопада 2018 року в приміщенні суду в м. Полтава у складі судді Савченко Л.І.

по справі за скаргою ОСОБА_2 на дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області та визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню,-

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2018 року ОСОБА_2 звернулась до суду із вказаною скаргою та просила визнати дії головного державного виконавця відділу примусового виконання УДВС ГТУЮ в Полтавській області Пецяк Л.В. про стягнення з неї виконавчого збору у сумі 300 392, 88 грн. та витрат виконавчого провадження у сумі 95,35 грн. неправомірними та такими, що здійснені з порушенням Законів України; зобов'язати виконавчу службу відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ в Полтавській області скасувати постанови ВП № 52162924 від 18.09.2018 року про стягнення з неї витрат виконавчого провадження та постанови ВП № 52162924 від 18.09.2018 року про стягнення виконавчого збору; визнати виконавчий лист № 2-6765/11 від 18.12.2014 року виданий Октябрським районним судом м. Полтави таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування заявлених вимог вказувала, що отримала оскаржувані постанови, якими з неї стягнуто витрати виконавчого провадження та виконавчий збір. Вважає такі нарахування неправомірними, оскільки обов'язковою умовою для стягнення виконавчого збору є фактичне виконання судового рішення. Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 02.10.2014 року, на підставі якого видано виконавчий лист, не виконано, вартість майна не була встановлена, майно боржнику не передавалося, ніяких виконавчих дій виконавчою службою не здійснено, крім винесення зазначених постанов.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 19 листопада 2018 року скаргу ОСОБА_2 задоволено частково.

Визнано дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ в Полтавській області Пецяк Л.В. про стягнення з ОСОБА_2 виконавчого збору у розмірі 300 392,88 грн. неправомірними.

Зобов'язано державного виконавця відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ в Полтавській області, в провадженні якого перебуває виконавче провадження, скасувати постанову ВП № 52162924 від 18 вересня 2018 року про стягнення з ОСОБА_2 виконавчого збору у розмірі 300 392,88 грн.

В задоволенні інших вимог скарги відмовлено.

Ухвала суду вмотивована тим, що підставою для стягнення виконавчого збору у межах виконавчого провадження про стягнення з боржника коштів є здійснення державним виконавцем дій з фактичного виконання рішення органами державної виконавчої служби, у той час як виконавче провадження було закрите без фактичного виконання рішення суду.

Не погодившись із вказаною ухвалою, її в апеляційному порядку оскаржив відділ примусового виконання УДВС ГТУЮ в Полтавській області, просив скасувати її та постановити нову ухвалу про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме залишення поза увагою того, що законом визначено вичерпний перелік підстав, при яких виконавчий збір не стягується.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Ухвала місцевого суду в частині відмови у задоволенні вимог скарги ОСОБА_2 сторонами не оскаржується, а тому апеляційним судом не переглядається.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення, ухвалене у справі, відповідає вказаним вимогам.

Як вбачається з матеріалів справи та не спростовано сторонами, постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Полтавській області Пецяк Л.В. від 12.09.2016 року на підставі заяви про примусове виконання від 08.09.2016 року відкрито виконавче провадження ВП № 52162924 та надано семиденний термін для самосійного виконання рішення суду з моменту винесення постанови про відкриття виконавчого провадження. Постанову направлено сторонам виконавчого провадження.

13 серпня 2018 року за вх. 5105/02 329 стягувач ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся до відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Полтавській області із заявою від 08 серпня 2018 року за вих. № 13-2-01/37-23599 про повернення виконавчого листа, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

18 вересня 2018 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу по ВП № 52162924, відповідно до п.1 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

18 вересня 2018 року державним виконавцем винесені постанови ВП № 52162624 про стягнення з боржника ОСОБА_2 на користь стягувача Відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Полтавській області виконавчого збору у розмірі 300 392 грн. 88 коп. та витрат виконавчого провадження у розмірі 95грн. 35коп. (т. 4 а.с.77-79).

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про обґрунтованість скарги ОСОБА_2 в частині безпідставності стягнення з неї виконавчого збору, оскільки він узгоджується з матеріалами справи та нормами чинного законодавства.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Статтями 40, 42 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено порядок винесення постанови про стягнення виконавчого збору, зокрема ч. 3 ст. 40 цього Закону унормовано, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 37 цього Закону, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Згідно ч. 4 ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження» на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження (до яких частина 1 статті 42 Закону відносить також виконавчий збір та витрати виконавчого провадження) виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

Підставою для стягнення виконавчого збору у межах виконавчого провадження про стягнення з боржника коштів є здійснення державним виконавцем дій з фактичного виконання рішення органами державної виконавчої служби, про що вірно зазначено місцевим судом.

Аналіз вищенаведених норм законодавства дає підстави для висновку, що обов'язковими умовами стягнення виконавчого збору є: 1) фактичне виконання судового рішення; 2) вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішень. Законодавець чітко визначив, що виконавчий збір вираховується та стягується з фактично стягнутої суми.

Посилання апелянта на положення ч. 5 ст. 27 ЗУ «Про виконавче провадження», яким визначено вичерпний перелік підстав, коли виконавчий збір не стягується, є безпідставним. Вказана норма закону визначає випадки, коли, не дивлячись на примусове виконання судового рішення державним виконавцем, виконавчий збір, як своєрідна винагорода державному виконавцю, з боржника не стягується. Однак, у випадку з виконавчим провадженням ВП № 52162924, державним виконавцем не було вчинено заходів примусового виконання рішення, які призвели до його виконання.

За таких обставин, положення ч. 5 ст. 27 ЗУ «Про виконавче провадження» не поширюються на спірні правовідносини.

Інших доводів, які б спростовували висновки місцевого суду або вказували на їх помилковість апелянтом наведено не було.

Виходячи з викладеного, судова колегія дійшла висновку про те, що судом першої інстанції з'ясовано всі обставини та надано їм належну правову оцінку. Порушень норм матеріального та процесуального права, які б могли призвести до зміни чи скасування ухвали місцевого суду, судовою колегією не встановлено.

Керуючись ст. 367, ст. 374 ч. 1 п. 1, ст. 375, ст. 382 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області залишити без задоволення.

Ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 19 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: О.Ю. Кузнєцова

Судді С.М. Бондаревська

Т.О. Кривчун