Справа № 324/755/18
Провадження № 2/324/11/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2019 року Пологівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Кацаренко І.О.,

за участю секретаря судового засідання Божко В.О.,

за участю:

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Барчука В.І.,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача адвоката Богдана В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Пологи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, Воскресенська сільська рада Пологівського району Запорізької області, приватний нотаріус Пологівського районного нотаріального округу Запорізької області Черкун Валентина Іванівна, про визнання заповіту недійсним,

В С Т А Н О В И В :

Позивач 03 травня 2018 року звернувся до Пологівського районного суду Запорізької області з зазначеним позовом до відповідача.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_3 , яка мешкала по АДРЕСА_1 . 02 листопада 2017 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Черкун В.І. з заявою про прийняття спадщини, яка залишилася після смерті його матері. На час відкриття спадщини спадкове майно складалося з двох земельних ділянок площею 3,4916 га кожна, жилого будинку по АДРЕСА_1 . В той же день приватним нотаріусом Черкун В.І. була відкрита спадкова справа. Одночасно з відкриттям спадкової справи приватний нотаріус повідомила йому, що після закінчення шестимісячного строку після смерті матері він зможе отримати свідоцтво про право на спадщину. Приблизно на початку грудня 2017 року йому повідомили, що його сестра ОСОБА_2 звернулася до приватного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини на підставі заповіту, складеного ОСОБА_3 на ім`я ОСОБА_2 . Позивач вважає, що заповіт є недійсним, оскільки в момент його складання мати перебувала в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними. Крім того, у позивача є сумніви щодо справжності підпису матері на заповіті, а також щодо наявності в діях матері волі на складання заповіту на ім`я лише однієї своєї дитини.

У зв`язку з зазначеним позивач просить суд постановити рішення, яким визнати недійсним заповіт, складений ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 та посвідчений секретарем Воскресенської сільської ради Пологівського району Запорізької області 21 липня 2017 року за №77.

Ухвалою Пологівського районного суду Запорізької області від 22 травня 2018 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання та задоволено клопотання позивача ОСОБА_1 про витребування доказів у справі.

Витребувано у приватного нотаріуса Пологівського нотаріального округу Черкун В.І. завірену копію спадкової справи №175/2017, заведеної після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Витребувано у Воскресенській сільській раді Пологівського району Запорізької області завірену копію Книги обліку заповітів Воскресенської сільської ради Пологівського району Запорізької області, в якій зареєстровано заповіт ОСОБА_3 ; завірену копію реєстру для реєстрації нотаріальних дій Воскресенської сільської ради Пологівського району Запорізької області, в якому зареєстрована нотаріальна дія по посвідченю заповіту ОСОБА_3 ; копію рішення виконавчого комітету Чапаєвської сільської ради Пологівського району Запорізької області №52 від 21 липня 2016 року про надання повноважень секретарю ради Метель Л.В. вчиняти нотаріальні дії на території сільської ради.

За клопотанням представника позивача в порядку ст.84 ЦПК України ухвалою від 26 лютого 2019 року також задоволено клопотання представника позивача адвоката Барчука В.І. про витребування доказів у справі.

Витребувано у Воскресенської сільської ради Пологівського району Запорізької області копію відповіді Державного підприємства «Національні інформаційні системи», про внесення відомостей в заповіт ОСОБА_3 до Спадкового реєстру; копію сторінок журналу реєстрації вихідної кореспонденції Воскресенської сільської ради Пологівського району Запорізької області, на яких зазначено дату та номер зареєстрованої заяви про внесення заповіту ОСОБА_3 до Спадкового реєстру; скріншот сформованої заяви про державну реєстрацію заповітів та спадкових договорів; скріншот екрану про дату створення про державну реєстрацію заповітів та спадкових договорів.

16 липня 2018 року від відповідача ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона зазначила, що з позовними вимогами ОСОБА_1 до неї вона не згодна у повному обсязі з наступних підстав. Позивач вважає недійсним заповіт, складений ОСОБА_3 на користь відповідача через те, що, на його думку, спадкодавець перебувала у стані, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними через стан здоров`я. Так, за твердженням позивача, у травні 2016 року їх матері ОСОБА_3 було поставлено діагноз злоякісне новоутворення вульви, рак плоскокліточний і в цьому місяці їй була проведена операція. З цього часу Спадкодавець проходила постійне лікування в Комунальній установі «Запорізький обласний клінічний онкологічний диспансер» Запорізької обласної ради (далі КУ «ЗОКОД» ЗОР), а з липня 2017 року у КУ «Пологівська центральна районна лікарня» Пологівської районної ради Запорізької області. На початку літа 2017 року стан здоров`я матері погіршився. У зв`язку з цим їй було призначено два курси лікування, що містили в собі хіміо-, гормоно-, імунотерапію.

Згідно до Виписки із медичної картки стаціонарного хворого на злоякісне утворення від 19 червня 2017 року, виданої КУ «ЗОКОД» ЗОР, Спадкодавець отримувала хіміотерапію з 13 червня 2017 року по 19 червня 2017 року. Відповідно до Виписки із медичної картки стаціонарного хворого на злоякісне утворення від 17 липня 2017 року, виданої КУ «ЗОКОД» ЗОР, Спадкодавець отримувала хіміотерапію з 11 липня 2017 року по 17 липня 2017 року. Після проходження курсу хіміотерапії їхня з позивачем мати страждала на побічні реакції, такі як постійний біль у всьому тілі, депресія, зниження апетиту, постійну сонливість та запаморочення свідомості. У позові позивач не заперечує той факт, що вона, ОСОБА_2 , після виписки матері з лікарні забрала її додому у с.Кінські Роздори в липні 2017 року і повністю взяла опіку над матір`ю на себе. Мати була виписана з КУ «ЗОКОД» ЗОР 17 липня 2017 року після другого за місяць проходження курсу лікування за допомогою сильнодіючих лікарських засобів, а вже 21 липня 2017 року, через чотири дні, виявила бажання скласти заповіт, хоча стан здоров`я її був такий, що вона сама не могла доїхати до Воскресенської сільської ради в с.Воскрссенка, а 25 липня 2017 року у зв`язку з сильним больовим синдромом їй було призначено лікарський засіб «Трамадол». Твердження позивача про те, що Спадкодавець за станом здоров`я не могла навіть доїхати до сільради, нічим не підтверджується у позові. Крім того, всі наведені у позові обставини хвороби матері ніяким чином не підтверджують наявність у неї стану, при якому б вона не змогла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. До того ж, не зазначено про те, що коли саме цей стан настав. Щодо твердження позивача у позові про те, що на його думку підпис, який міститься у заповіті, не належить заповідачу, нічим, крім слів позивача, не підтверджується. Твердження позивача про те, що заповіт є недійсним через невнесення його до спадкового реєстру, не заслуховує на увагу через те, що у сільській раді відсутній доступ до спадкового реєстру, і внесення у цей реєстр заповіту здійснюється через інформаційну мережу Міністерства юстиції України, ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції за поданням сільської ради. Заповіт, який оскаржується, складений відповідно до вимог чинного законодавства і він відповідає волі померлої. Таким чином, позивач на підтвердження своїх позовних вимог, крім особистих тверджень про те, що на заповітах підпис не належить заповідачу та про те, що на час складання заповіту мати перебувала у стані, при якому не могла відповідати за свої дії та керувати ними, інших доказів не надає.

Обставини, які зазначені у позові, вона не визнає у повному обсязі, так як вони не відповідають дійсності, у зв`язку з чим відповідач просить відмовити у позові ОСОБА_1 до неї про визнання заповіту недійсним у повному обсязі.

06 серпня 2018 року від представника позивача адвоката Барчук В.І. надійшла відповідь на відзив, в якому зазначено, що заперечення, викладені у відзиві на позов, є безпідставними з наступних причин.

Щодо стану здоров`я ОСОБА_3 : як вказано у позовній заяві, ОСОБА_3 виписали із лікарні у липні 2017 року. Після виписки опіку над матір`ю взяла на себе сестра позивача. ОСОБА_4 неодноразово дзвонила позивачу та розповідала, що постійно відчуває біль та просить відповідача відвезти її до лікаря для отримання призначення на ліки проти болю. Зі слів матері, сестра була постійно зайнята, а сама мати доїхати до лікарні була не спроможна. Лікар оглянув ОСОБА_5 лише 25 липня 2017 року (через чотири дні після складання заповіту на відповідача) та призначив їй знеболююче сильної дії « ОСОБА_6 ». Крім чого, ОСОБА_3 була виписана з КУ «ЗОКОД» ЗОР 17 липня 2017 року після другого за місяць проходження курсу лікування за допомогою сильнодіючих лікарських засобів (хіміотерапія), а вже 21 липня 2017 року через чотири дні виявила бажання скласти заповіт, хоча стан здоров`я її був такий, що вона сама не могла доїхати до Воскресенської сільської ради в с.Воскресенка, а 25 липня 2017 року у зв`язку з сильним больовим синдромом їй було призначено лікарський засіб «Трамадол». Вказані обставини, на думку позивача, свідчать, що ОСОБА_3 (Спадкодавець), на момент складання заповіту перебувала в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій і а (або) не могла керувати ними. Сумнів щодо наявності в діях Спадкодавця волі на складання заповіту на ім`я лише однієї свої дитини викликає те, що у період хвороби матір позивача неодноразово казала йому та іншим людям, що хоче залишити своє майно дітям у рівних частках, про необхідність складання заповіту ніколи не згадувала, а після його складання не повідомила про це свого сина - позивача. Щодо недійсності заповіту через невнесення його до спадкового реєстру: статтею 1247 ЦК України встановлені вимоги до форми заповіту.

Передбачено, що заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення, має бути особисто підписаний заповідачем. Також передбачено, що заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у ст.ст.1251-1252 цього Кодексу. Заповіти, посвідчені особами, зазначеними у частині третій цієї статті, підлягають державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України. Оспорюваний заповіт посвідчено Метель Л.B. секретарем Воскресенської сільської ради Пологівського району Запорізької області. Проте, станом на дату відкриття спадкової справи, за інформацією приватного нотаріуса, в Спадковому реєстрі була відсутня інформація про реєстрацію спірного заповіту. Таким чином, твердження відповідача про дійсність заповіту при невнесенні його у спадковий реєстр через відсутність у сільської ради доступу до спадкового реєстру, є необгрунтованими та не відповідають вимогам законодавства.

У зв`язку з цим представник позивача просить задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним у повному обсязі.

Сільський голова Воскресенської сільської ради Пологівського району Гузенко М. надав суду письмову заяву, в якій позовні вимоги не визнав в повному обсязі, просить проводити судові засідання без участі представників Воскресенської сільської ради Пологівського району Запорізької області (а.с.233).

Приватний нотаріус Пологівського нотаріального округу Запорізької області Черкун В.І. надала суду письмові заяви, в яких просить суд розглянути справу без її участі.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні пояснив, що він є сином померлої матері ОСОБА_3 , а відповідачка ОСОБА_7 - його рідна сестра. Його покійна мати за життя казала йому, що один пай вона переоформить на Свєту, а другий пай пополам на нього і його сестру, а також і будинок переоформить на них порівну. Також мати казала, щоб менше розтрат грошей було, нехай Свєта все оформляє на себе, а потім йому подарує. Він запропонував сестрі піти до нотаріуса та все майно, яке заповідала покійна мати, оформити порівну, щоб вона відмовилася від заповіту і вони спадщину прийняли за законом. Сестра відмовилася від цієї пропозиції, бо вона хоче все забрати у нього, і тоді він звернувся до суду з позовом. Останній раз він бачив матір живою десь за 2-3 тижні до її смерті. Він мешкає в ОСОБА_8 , але він приїздив провідувати матір. Заповіт був складений 21 липня 2017 року. Про заповіт він дізнався вже після смерті матері. Мати знаходилась на лікуванні в м.Запоріжжя, вона приймала курс хіміотерапії і говорила йому, що заповіт складе на них з сестрою і заповість майно їм порівну. Вони з матір`ю спілкувались по телефону. Навіть в день смерті він з нею зранку розмовляв, але вона йому за заповіт нічого не казала, вони говорили про її стан здоров`я, про дітей. Похованням матері займалась сестра. Матері зробили навесні операцію, влітку вона приїздила в м.Запоріжжя на процедури. Жила мати у своєї рідної сестри і у нього, вони з нею бачились, але за заповіт вона йому нічого не казала. Вона лише казала, щоб він і сестра поділились потім між собою. У матері було майно: земельний пай батька, її земельний пай і будинок, і вона говорила, що її земельний пай заповість сестрі ОСОБА_9 , а батьківський пай заповість на них порівну, і будинок також порівну, але з невідомих причин мати склала заповіт, яким все майно заповіла лише своїй дочці ОСОБА_2 . Просив задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі.

Представник позивача адвокат Барчук В.І. після дослідження судом доказів у даній справі підтримав позовні вимоги ОСОБА_1 і просив задовольнити їх з тих підстав, що, по-перше, в порушення вимог ст.1257 ЦК України оскаржуваний заповіт був внесений до Спадкового реєстру з грубими порушеннями Положення про Спадковий реєстр; по-друге, волевиявлення заповідача ОСОБА_3 не було вільним і не відповідало її волі.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні позов не визнала, при цьому суду пояснила, що 10 травня 2016 року їх матері ОСОБА_3 зробили операцію. Після операції біля матері не було ні її, ні її брата ОСОБА_10 , а була тітка. Мати їй говорила, що їй не потрібно до неї їхати в лікарню, бо в неї господарство, за яким потрібен догляд, а в м.Запоріжжя є і син, і невістка, і сестра. Але біля матері не було ні брата, ні невістки, була тільки тітка ОСОБА_11 , це рідна сестра матері. Вона, відповідачка, дзвонила до тітки, питала, як справи у матері, питала, чи брат був, тітка казала, що брата в лікарні не було. Як вона одійшла після операції, сестра у неї стала питати, де ти будеш після операції, ти до сина поїдеш, а мати сказала, що ні, вона поїде до неї і місяць у неї побуде. Тоді тітка привезла матір машиною до себе. Стан матері погіршився і їй назначили курс хіміотерапії. Так як в них не було грошей на курс хіміотерапії, то мати їй сказала, щоб вона пішла в сільську раду і взяла гроші за пай. В сільській раді їй дали 12000 гривень. Всі гроші вона віддала матері на лікування. Після курсу хіміотерапії матері стало гірше. Коли мати була у брата, вона жалілась їй, що брат з невісткою їй навіть їсти не давали. Мати прохала брата про допомогу їй по господарству, але він їй відмовив у допомозі. Потім вона до нього дзвонила, просила допомогти, а він сказав, що він на морі. Вона брата просила, говорила, що матері дуже погано, він казав «визивай швидку допомогу», і вона визивала швидку. Останнього разу він приїхав поцікавиться за свій пай, зайшов до матері лише на 5 хвилин. Після такого ставлення до матері вона їй сказала, що заповість все своєї майно їй, своїй дочці. Спочатку мати хотіла, щоб все було порівну, а потім передумала, і заповіла все своє майно їй, своїй дочці ОСОБА_2 Мати сказала, що як він ( ОСОБА_1 ) так поступає з нею, то вона все майно лишить їй ( ОСОБА_2 ), а вона хай сама вирішує, ділитися з братом чи ні. Потім матері стало зовсім погано, вона повідомила брату про її стан, але він так і не приїхав побачити матір ще живою.

Вона була в нормальних стосунках з матір`ю, вона ходила до неї, допомагала їй, доглядала за нею. З братом мати також спілкувалась, але по телефону. На психіатричні хвороби мати не страждала, ніколи не була на обліку, психологічної допомоги не потребувала, в неї була хвороба іншого характеру. Брат матір у лікарні дуже рідко провідував, частіше її провідувала невістка. За матір`ю доглядала та відвідувала у лікарні її рідна сестра ОСОБА_11 . Вона не знає, чому мати заповіт склала на неї, а не на свою сестру, яка за нею доглядала у лікарні. Мати лежала в лікарні чотири рази у 2017 році. Вони з матір`ю жили окремо, але вона до неї постійно приїздила та доглядала за нею. Мати їй казала, що буде складати заповіт, але кому вона заповість своє майно, не говорила. Вона дзвонила до сільського голови, розпитувала, як скласти заповіт. Машину вона найняла, рідні відвезли матір у сільську раду і вона склала заповіт, бо вона сама не дійшла б до сільської ради. Мати їй вже потім сказала, що заповіт склала на неї. Заповіт мати їй не давала за життя. Просила відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до неї у повному обсязі.

Представник відповідача адвокат Богдан В.М. просив відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним, оскільки жоден з доводів, викладених у позові, не знайшов свого підтвердження в ході розгляду справи.

Представник третьої особи Воскресенської сільської ради Пологівського району Запорізької області Зубенко С.І. суду пояснив, що ОСОБА_3 зверталася до нього за консультацією з питань складання заповіту. На початку липня 2017 року йому зателефонувала ОСОБА_12 і повідомила, що їй потрібно скласти заповіт. Він їй сказав, що він як староста не має права складати заповіти, складає заповіт секретар Воскресенської сільської ради, також він їй роз`яснив, що у сільській раді кожного вівторка проходить прийом громадян з начальниками відділів, за тиждень поступають заявки, вони їх передивляються і запрошують відповідних спеціалістів сільської ради. У вівторок, числа він зараз не пам`ятає, це було на початку липня, приблизно в десятих числах, ОСОБА_3 подзвонила йому, він їй сказав, що зараз вони з секретарем будуть їхати на їхню вулицю і заїдуть до неї. Вони зайшли з секретарем до двору ОСОБА_3 , постукали, вона до них вийшла, він їй представив секретаря Воскресенської сільської ради, вони з нею зайшли до будівлі, а він чекав у машині. Потім вийшла секретар, вони поїхали забрали їхніх землевпорядників і поїхали до сільської ради. Він вважає, що заповіт недійсним не потрібно визнавати, людина була в здравому умі, це її право, що кому заповідати. Він вважає, що законодавча база тут повністю витримана, він як староста сільської ради не вважає, що тут щось не правильно. При складанні заповіту він не був присутній. Він не знає, як по закону правильно складається заповіт і потім реєструється. ОСОБА_3 сама вийшла з хати, коли вони з секретарем приїхали. Вони дуже добре знали одне одного. Він особисто стан здоров`я ОСОБА_3 не з`ясовував.

Свідок ОСОБА_13 суду пояснила, що вона не пам`ятає дату, пам`ятає лише, що це було влітку 2017 року, було тепло, до неї звернувся староста села Кінські Роздори з проханням, щоб виїхати до громадянки ОСОБА_3 , яка хоче зробити заповіт. Щовівторка у них виїзд до села Кінські Роздори, це їхня сільська рада, так як вони об`єднана територіальна громада, на особистий прийом громадян. ОСОБА_14 їй сказав, що є така громадянка ОСОБА_3 , яка хоче зробити заповіт. Вони приїхали до неї, так як вона не знала, де живе ОСОБА_3 ОСОБА_14 пішов у двір, нагукав ОСОБА_12 , та вийшла і вони з нею стали спілкуватись. Зайшовши до неї в будинок, вона повідомила, що хоче зробити заповіт. Вона їй пояснила, які необхідні документи, з якими вона повинна приїхати в сільську раду для того, щоб скласти заповіт. Згодом вона приїхала, але в неї не вистачало певних, вже не пам`ятає яких саме, документів, вона погодилась і сказала, що приїде наступного разу. Наступного разу вона приїхала, вони склали заповіт, посвідчили його.

Вона є секретарем сільської ради, на неї покладені обов`язки виконувати нотаріальні дії, вона це робить постійно з березня 2006 року. Рішенням виконкому сільської ради на неї покладено обов`язки вчиняти нотаріальні дії. Їй знайома вся нормативна база щодо складання заповітів, їй відомо про затвердження положень про спадковий реєстр. Вона у ОСОБА_3 спитала, скільки у неї дітей. Вона сказала, що двоє, але вона сказала, що все своє рухоме і не рухоме майно хоче заповідати своїй доньці. Причину такого свого волевиявлення вона їй не пояснювала. ОСОБА_3 зайшла до неї у службовий кабінет, принесла відповідні документи, сіла, в неї кабінет невеличкий, вони знаходились там тільки удвох, вона набирала документ на комп`ютері, набрала, перевірила, роздрукувала. ОСОБА_3 все прочитала, з усім погодилась, поставила свій напис. Вона розписалась в книзі ведення нотаріальних дій, там, де робиться запис про заповіт. Воно все робиться зразу. Вона читає, робить посвідчувальний напис і зразу робить підписи, це єдина дія. В книзі недостатньо місця для написання прізвища, вона всім каже: ставте лише свій підпис. ОСОБА_3 була при здоровому глузді і при ясній пам`яті, все розуміла, своєю рукою підписала заповіт. Вона стверджує, що це ОСОБА_12 ставила підписи. При складанні документів вона користується комп`ютерною технікою, в сільській раді є доступ до мережі Інтернет, давно, може 10 років. Доступу до Спадкового реєстру немає, бо немає такої необхідності. Коли вона склала заповіт, протягом трьох днів вона повинна його направити в Інформаційний центр в м.Запоріжжя для реєстрації, для внесення в реєстр. Після посвідчення заповіту ОСОБА_3 вона це зробила протягом 3-4 днів. Вона заповнює заяви, відправляє, вона не знає, листи можуть губиться, їх несвоєчасно реєструють. Те, що від неї залежало, вона все зробила, відправила заповіт ОСОБА_3 простим листом. Поштове відділення в їх сільській раді працює у вівторок, середу і четвер, у неї немає змоги їздити в м.Пологи і відправляти ці заявки. ОСОБА_3 до неї прийшла, здраво все розповідала, вела себе як адекватна людина, її психічний стан не викликав у неї сумнівів.

Свідок ОСОБА_15 суду пояснила, що вона мешкала в с.Кінскі Роздори по-сусідству з ОСОБА_3 Коли ОСОБА_3 захворіла, діти допомагали їй, як могли. Син ОСОБА_3 живе у м.Запоріжжі, а дочка ОСОБА_2 живе с.Воскресенка. ОСОБА_3 , коли лежала в лікарні в м.Запоріжжя, жила у свого сина і у рідної сестри, як їй, свідку, відомо з розмов. ОСОБА_2 приїздила до матері, доглядала за нею. З приводу заповіту свідок нічого не знає, з покійною цю тему не обговорювали. З ОСОБА_3 вони були знайомі з її народження, у них добрі стосунки. Вона, можна сказати, виростила її меншу дочку. Після першої її операції вони спілкувались, ОСОБА_3 виходила на вулицю, вони сиділи на лавочці, а вже другий раз, як вона з`їздила в Запоріжжя на курси хіміотерапії, у ОСОБА_3 погіршився стан здоров`я, вона була більш замкнута, не дуже виходила на вулицю, в основному була в будинку, вони спілкувались в основному по телефону. ОСОБА_3 дуже любила своїх сина і дочку, ставилася до них однаково. ОСОБА_7 живе в с.Воскресенка, це зовсім інше село, яке знаходиться на відстані 10 км від села Кінські Роздори, де мешкала ОСОБА_3 ОСОБА_2 приїздила до матері раз на день, а інколи і два рази на день, не ночувала, але бувала постійно. ОСОБА_16 до ОСОБА_3 обов`язково кожен ранок дзвонив, вона чекала його дзвінка. ОСОБА_17 останнім часом дуже рідко приїздив, вона не знає, з чим це пов`язано. Коли вона останній час бачила ОСОБА_3 , вона була адекватною.

Свідок ОСОБА_18 суду пояснила, що вона є дружиною позивача у справі ОСОБА_1 і невісткою покійної свекрухи ОСОБА_3 . Її чоловік і свекруха любили одне одного, ОСОБА_1 завжди телефонував своїй матері і питав, як її справи і здоров`я. Свідок зі своїм чоловіком їздили до ОСОБА_3 у село, допомагали їй по господарству. Коли свекруха захворіла, вони її повели до лікаря. Лікар її поклав на стаціонарне лікування, їй зробили операцію. У ОСОБА_3 було онкологічне захворювання. Після того як ОСОБА_3 прооперували, свідок зі своїм чоловіком її провідували у лікарні. Також її провідувала її рідна сестра ОСОБА_11 . Потім стан здоров`я її погіршився, і їй призначили три курси хіміотерапії. Після хіміотерапії їй стало гірше, у неї з`явилася слабкість, вона старалася більше лежать у ліжку. Вона всіх впізнавала, розуміла, з ким спілкується. З приводу спадщини ОСОБА_3 зі свідком ніколи не говорила. Чоловік свідка ОСОБА_1 їздив до матері в село, провідував її, інколи залишався на ніч у неї вдома.

Свідок ОСОБА_19 суду пояснив, що він був сусідом ОСОБА_3 . Приблизно за два місяці до смерті ОСОБА_3 свідок її не бачив, спілкувалися вони по мобільному телефону, бо вона просила його отримувати її пенсію. Останній раз він її бачив за пару місяців до смерті, пенсію передавав її доньці ОСОБА_9 . ОСОБА_20 вони були знайомі десь 17-18 років. У них були добрі стосунки. Щодо хвороби її він нічого не знав, так як вона була скритна. Про заповіт він також нічого не знав.

Свідок ОСОБА_21 суду пояснила, що позивач та відповідач у справі - її двоюрідні брат та сестра, ОСОБА_3 - її тітка, з якою вона спілкувалась в основному по телефону. Провідувала свідок ОСОБА_3 у липні 2017 року, перед тим, як та в лікарню потрапила, а потім провідувала її вже в кінці серпня 2017 року, як вона вже повернулась з лікарні. Перед тим вона їй розповідала, що хоче зробити заповіт, але на кого, не казала, а вже як повернулась з лікарні, сказала, що заповіт вона вже зробила на свою дочку. Тітка до останнього дня була у розумі. Свідок часто її не провідувала, бо вона цього не дуже і хотіла. Дочка з зятем у ОСОБА_3 городи порали останні 2 роки. Останній раз вона її бачила в серпні 2017 року, особисто була у неї вдома. Обставини складання заповіту свідку не відомі.

Свідок ОСОБА_22 суду пояснила, що вона працює прибиральницею у Воскресенській сільській раді. ОСОБА_3 приїхала до сільської ради, почала очима шукати якийсь кабінет, вона, свідок, в цей час прибирала в коридорі, запитала, що хоче ОСОБА_3 . Та відповіла, що вона хоче скласти заповіт, і запитала, до кого їй звернутися. Свідок її провела до кабінету секретаря. Що відбувалося у кабінеті, свідку не відомо, знає, що ОСОБА_3 через певний час вийшла з кабінету і вийшла з приміщення сільської ради. Дату свідок не пам`ятає, але пам`ятає, що це був липень місяць 2017 року. Це був робочий день, десь до обіду. ОСОБА_3 вона раніше знала, бо вона, свідок, теж з Кінських Роздор.

Свідок ОСОБА_23 суду пояснила, що ОСОБА_3 є її сестрою. Сестра дуже серйозно захворіла. У 2017 році сестра їй сказала, що буде робити заповіт на свою дочку ОСОБА_7 , так як вона біля неї живе і допомагає. Щодо її сина ОСОБА_1 сказала, що дочка з ним поділиться спадщиною. Після операції ОСОБА_3 проживала у неї, коли приїздила на хіміотерапію, у сина теж бувала трошки. У серпні 2017 року, коли ОСОБА_3 приїздила останній раз на хіміотерапію, повідомила, що заповіт вона вже склала на доньку. Сестра померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Розмовляла вона з нею по телефону ІНФОРМАЦІЯ_1 ввечері, зранку їй зателефонувала ОСОБА_2 і сказала, що мама померла. Останній раз свідок бачила сестру в серпні 2017 року, коли та проходила останній курс хіміотерапії. Вона була в нормальному психологічному стані. Заповіт склала на ОСОБА_9 , бо вона поруч жила, постійно за нею доглядала, допомагала по господарству, а син ОСОБА_17 живе в м.Запоріжжя, часто приїздити не може. Сестра казала, що заповіт склала у себе в селі. Стосунки між ОСОБА_25 і її дітьми були нормальні, вона обох їх любила, відносилась до них однаково. Інколи в м.Запоріжжя вона жила у ОСОБА_17 , трохи скаржилася на невістку. Вона прийняла рішення скласти заповіт, бо їй в лікарні сказали, що у неї четверта стадія онкологічного захворювання. Вони з сестрою двійнята. У сестри був будинок та два земельних паї. Сестра останній час погано ходила, у неї була дуже пухла нога. З розумом і пам`яттю у сестри було все гаразд.

Суд, вислухав сторони і їх представників, свідків, беручи до уваги думки представників третіх осіб, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, дав оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясування обставин справи, прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому у цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, при цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.76 цього Кодексу доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі письмових, речових та електронних доказів, висновків експертів та показаннями свідків.

Відповідно до частин 1, 5, 6 статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

З копіїї свідоцтва про смерть на а.с.10 серії НОМЕР_1 , виданого виконавчим комітетом Воскресенської сільської ради Пологівського району Запорізької області 13 вересня 2017 року, встановлено, що ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у с.Кінські Родори Пологівського району Запорізької області у віці 67 років.

Згідно заповіту від 21 липня 2017 року, посвідченого секретарем Воскресенської сільської ради Пологівського району Запорізької області Метель Л.В., встановлено, що ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 все своє майно, з чого б воно не складалось, і де б воно не знаходилося і взагалі, все те, що буде належати їй на день смерті і на яке вона матиме право, в тому числі: земельну ділянку площею 3,4916 га, що належить їй на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЗП №051477, виданого Пологівською державною адміністрацією 09 березня 2005 року і зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №6; земельну ділянку площею 3,4916 га, що належить їй на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЗП №992902, виданого відділом Держкомзему у Пологівському районі 26 травня 2009 року і зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №43; житловий будинок зі всіма надвірними і господарськими забудовами, що знаходиться в АДРЕСА_1 , вона заповіла ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 . Заповіт записаний зі слів ОСОБА_3 , заповіт до підписання прочитаний в голос заповідачем ОСОБА_3 і власноруч ним підписаний у присутності секретаря.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про нотаріат» в редакції, чинній на момент посвідчення спірного заповіту, у населених пунктах, де немає нотаріусів, посвідчувати заповіти можуть уповноважені на це посадові особи органу місцевого самоврядування.

Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування від 11 листопада 2011 року №3306/5 (далі Інструкція №3306) у редакції, чинній на час складання оспорюваного заповіту, визначено порядок посвідчення заповіту.

Відповідно до п. 1.2 розділу 1 Інструкції №3306 нотаріальні дії вчиняють посадові особи, на яких за рішенням відповідного органу місцевого самоврядування покладено вчинення цих дій.

Відповідно до ст.43 Закону України «Про нотаріат» при вчиненні нотаріальної дії нотаріуси встановлюють особу учасників цивільних відносин, які звернулися за вчиненням нотаріальної дії.

Встановлення особи здійснюється за паспортом громадянина України або за іншими документами, які унеможливлюють виникнення будь-яких сумнівів щодо особи громадянина, який звернувся за вчиненням нотаріальної дії (паспорт громадянина України, паспорт громадянина України для виїзду за кордон, дипломатичний чи службовий паспорт, посвідчення особи моряка, посвідчення члена екіпажу, посвідка на проживання особи, яка мешкає в Україні, національний паспорт іноземця або документ, що його замінює, посвідчення особи з інвалідністю чи учасника Другої світової війни, посвідчення, видане за місцем роботи фізичної особи). Посвідчення водія, особи моряка, особи з інвалідністю чи учасника Другої світової війни, посвідчення, видане за місцем роботи фізичної особи, не можуть бути використані громадянином України для встановлення його особи під час укладення правочинів.

Згідно із ст.44 Закону України «Про нотаріат» під час посвідчення правочинів визначається обсяг цивільної дієздатності фізичних осіб, які беруть у них участь.

З копії рішення №52 від 21 липня 2016 року про покладення обов`язків по вчиненню нотаріальних дій за підписом сільського голови Гузенка М.І. встановлено, що обов`язки по вчиненню нотаріальних дій на території Чапаєвської сільської ради покладено на секретаря виконкому сільської ради Метель Лілію Вікторівну (а.с.62).

З копії заповіту вбачається, що при його складанні та підписанні секретарем Воскресенської сільської ради Пологівського району Запорізької області ОСОБА_13 встановлена як особа заповідача, так і його цивільна дієздатність (а.с.11).

Таким чином, під час посвідчення заповіту від 21 липня 2017 року секретарем Воскресенської сільської ради Пологівського району Запорізької області Метель Л.В. були дотримані всі вимоги чинного законодавства, по формі та своєму змісту заповіт відповідає вимогам закону.

З копії Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі встановлено, що приватним нотаріусом Пологівського нотаріального округу Черкун В.І. заведена спадкова справа №175/2017 після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 (а.с.12).

З копії виписки з епікризу, виданої КУ «ЗОКОД» ЗОС, встановлено, що ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 з 04 травня 2016 року по 08 червня 2016 року перебувала на стаціонарному лікуванні (а.с.13).

З копії виписки із медичної карти стаціонарного хворого на злоякісне новоутворення встановлено, що ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 отримувала курс хіміотерапії з 13 червня 2017 року по 19 червня 2017 року (а.с.14).

З копії виписки із медичної карти стаціонарного хворого на злоякісне новоутворення встановлено, що ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 отримувала курс хіміотерапії з 11 липня 2017 року по 14 липня 2017 року (а.с.15).

З копії свідоцтва про народження на а.с.18 встановлено, що батьками ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 є ОСОБА_26 і ОСОБА_3 .

З копії Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №52143545 від 04 червня 2018 року встановлено, що 21 липня 2017 року було посвідчено заповіт ОСОБА_3 №62041314 за №77, реєстрація якого була здійснена реєстратором Запорізької філії державного підприємства «Національні інформаційні системи» 21 лютого 2018 року (а.с.37).

З копії сторінок журналу вихідної кореспонденції Воскресенської сільської ради Пологівського району Запорізької області встановлено, що за №1012 від 26 липня 2017 року заяву про реєстрацію заповіту ОСОБА_3 надіслано до Запорізької філії державного підприємства «Національні інформаційні системи» (а.с.135).

З копії спадкової справи №175/2017 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 встановлено, що після смерті ОСОБА_3 з заявою про прийняття спадщини за законом 02 листопада 2017 року звернулася її дочка ОСОБА_2 , свідоцтво про право на спадщину за заповітом не видавалося. 23 лютого 2018 року ОСОБА_1 подав цивільний позов про визнання заповіту недійсним. 03 травня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Пологівського нотаріального округу Запорізької області Черкун В.І. з заявою про зупинення вчинення нотаріальної дії в порядку статті 42 Закону України «Про нотаріат» (а.с.38-54) .

Статтею 1233 Цивільного кодексу України (ЦК України) визначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Заповіт є одностороннім правочином (дія однієї сторони), породжує виникнення прав та обов`язків у спадкоємця після смерті заповідача.

Відповідно до частини першої статті 1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним.

Право на заповіт згідно зі статтею 1234 ЦК України має фізична особа з повною цивільною дієздатністю та здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника заборонено.

Поряд з цим, частина друга статті 1247 ЦК України передбачає можливість підписання заповіту в порядку, передбаченому частиною четвертою статті 207 ЦК України, у випадку, коли особа не може особисто підписати заповіт.

Загальні вимоги до форми заповіту встановлено у статті 1247 ЦК України. Так, заповіт складається у письмовій формі із зазначенням місця та часу його складення; має бути особисто підписаний заповідачем; має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу.

Відповідно до частини четвертої статті 1247 ЦК України заповіти, посвідчені вказаними особами, підлягають державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що заповіт, складений особою, яка не мала на це права, зокрема, недієздатною, малолітньою, неповнолітньою особою (крім осіб, які в установленому порядку набули повну цивільну дієздатність), особою з обмеженою цивільною дієздатністю, представником від імені заповідача, а також заповіт, складений із порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, згідно із частиною першою статті 1257 ЦК є нікчемним, тому на підставі статті 215 ЦК визнання такого заповіту недійсним судом не вимагається.

Верховний Суд у справах, в яких особи покликались на нікчемність заповіту, вказав, що наявність формальних помилок при складанні заповіту не свідчить про нікчемність заповіту та не спростовує презумпцію правомірності правочину, якщо заповідач не був визнаний судом недієздатним чи обмежено дієздатним, мав право на складання заповіту, заповіт відповідав волі заповідача, власноруч підписаний заповідачем, має письмову форму, посвідчений та зареєстрований у встановленому законом порядку (постанова від 20 травня 2019 року у справі №522/904/16-ц, постанова від 03 липня 2019 року у справі № 725/2412/15-ц).

При розгляді вимог про визнання свідоцтв про право на спадщину недійсними ВС зазначив, що аналіз положень статті 1257 ЦК свідчить про те, що відсутність інформації про державну реєстрацію заповіту у Спадковому реєстрі не є підставою для недійсності цього заповіту (постанова від 08 травня 2019 року у справі №343/2271/16-ц).

Аналізуючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що оскаржений заповіт від 21 липня 2017 року по формі та змісту відповідає вимогам закону.

Проаналізував добуті докази суд також встановив, що при складанні ОСОБА_3 заповіту на користь своєї дочки ОСОБА_2 волевиявлення заповідача було вільним і відповідало його внутрішній волі.

Відсутність інформації про державну реєстрацію заповіту у Спадковому реєстрі, а у даній цивільній справі - несвоєчасність внесення заповіту до Спадкового реєстру, не є підставою для недійсності цього заповіту відповідно до вимог наведених вище норм ЦК України і практики вищестоящих судів України при розгляді цивільних справ даної категорії.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що підстави для задоволення позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним відсутні, у зв`язку з чим суд відмовляє в їх задоволенні у повному обсязі.

Керуючись ст.ст.16, 202-204, 215, 225, 1233-1236, 1247-1248, 1257 ЦК України, ст.ст.4, 10, 12, 13, 19, 81, 82, 89, 141, 258-259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_7 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, Воскресенська сільська рада Пологівського району Запорізької області, приватний нотаріус Пологівського районного нотаріального округу Запорізької області Черкун Валентина Іванівна, про визнання заповіту недійсним.

Судові витрати покласти на позивача.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду через Пологівський районний суд Запорізької області протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Повний текст рішення суду складений 11 грудня 2019 року.

Суддя: Кацаренко І.О.