Дата документу 26.03.2019 Справа № 336/6356/17
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №336/6365/17 Головуючий у 1 інстанції: Галущенко Ю.А.
Провадження № 22-ц/807/247/19 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2019 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого: Полякова О.З.,

суддів: Крилової О.В.,

ОСОБА_2,

при секретарі: Семенчук О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу з апеляційною скаргою ОСОБА_3 на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 17 січня 2018 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2017 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (далі ПАТ КБ «Приватбанк») звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позову позивач зазначав, що 26.06.2012 року між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Приватбанк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № б/н від 26.06.2012 року, за умовами якого Позивач надав відповідачу кредит у сумі 500 грн. 00 коп., у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, з відсотковою ставкою за користування кредитом у сумі 30.00 відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Посилаючись на те, що всупереч умовам кредитного договору зобовязання позичальником щодо повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитними коштами не виконуються, у звязку з чим станом на 31.07.2017 року заборгованість відповідача за кредитним договором складає 37343 (тридцять сім тисяч триста сорок три) грн. 42 коп., яка складається з суми заборгованості за кредитом 263 грн. 34 коп., заборгованості по відсоткам за користування кредитом 29985 грн. 90 коп., заборгованості за пенею та комісією 4839 грн. 73 коп.,фіксованої частини штрафу 500 грн. 00 коп., процентної складової штрафу 1754 грн. 45 коп., просить суд стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором, судовий збір.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 17 січня 2018 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 26.06.2012 року в сумі 37343 грн. 42 коп., яка складається з суми заборгованості за кредитом 263 грн. 34 коп., заборгованості по відсоткам за користування кредитом 29985 грн. 90 коп., заборгованості за пенею та комісією 4839 грн. 73 коп.,фіксованої частини штрафу 500 грн. 00 коп., процентної складової штрафу 1754 грн. 45 коп.; стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» судовий збір в сумі 1600 грн. 00 коп.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 18 травня 2018 року заяву ОСОБА_3 про перегляд даного заочного рішення залишено без задоволення.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи просить рішення суду скасувати частково та застосувати до заявлених позивачем позовних вимог, строки позовної давності відповідно до положень ЦПК України. Зменшити розмір неустойки (штрафів та пені) до реальної справедливої суми у розмірі 5000 грн. Ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову в частині стягнення з відповідача зменшеного розміру неустойки та пропорційно задоволених судом позовних вимогам, в задоволенні решти вимог позивача відмовити. Стягнути з позивача на користь відповідача судовий збір за подачу апеляційної скарги пропорційно задоволеним судом вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини справи, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин та інші.

Зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає.

Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Судом встановлено, що на підставі договору № б/н від 26.06.2012 року, який складається із анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг позичальника, відповідач отримав кредит у сумі 500 грн. 00 коп., у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, з відсотковою ставкою за користування кредитом у сумі 30.00 відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. (а.с. 6).

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті, складає між ним та Банком Договір, підтверджується підписом у заяві.

Проте свої зобовязання за кредитним договором відповідач ОСОБА_3 не виконував, в звязку з чим, відповідно розрахунку наданого позивачем, станом на 31.07.2017 року утворилась заборгованість в розмірі 37343,42 грн., яка складається з: 263,34 грн. заборгованість за кредитом; 29985,90 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 4839,73 грн. заборгованість за пенею та комісією; 500 грн. штраф (фіксована частина; 1754,45 грн. штраф (процентна складова) (а.с.4-5).

Згідно зі ст.ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання.

Задовольняючи позов ПАТ КБ «ПриватБанк», суд першої інстанції виходив з того, що відповідач виконував свої зобовязання за договором укладеним з позивачем неналежним чином, а отже позовні вимоги, є обґрунтованими. При цьому, ухвалюючи заочне рішення, суд першої інстанції вважав, що відповідача належним чином повідомлено про розгляд справи, тому були підстави для проведення заочного розгляду справи.

Однак такий висновок суду суперечить нормам матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення є неповне зясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

У заяві про перегляд заочного рішення відповідач посилався на те, що він не був повідомлений належним чином про розгляд справи 17.01.2018 року, оскільки копію ухвали про відкриття провадження, судову повістку та заяву з додатками він отримав лише 18.01.2018 року, про що свідчить його особистий підпис на рекомендованому повідомленні про вручення поштового повідомлення.

Таким чином, в матеріалах справи містяться переконливі докази того, що ОСОБА_3 не було повідомлено про дату, час та місце судового засідання належним чином (а.с. 47).

Отже, суд першої інстанції, не повідомивши відповідача належним чином про час і місце розгляду справи, фактично позбавив його права на подання заяви про застосування позовної давності до ухвалення судом рішення по суті спору. Внаслідок цього суд порушив принципи змагальності та рівності сторін, які є елементами права на справедливий судовий розгляд.

Верховний Суд у складі ОСОБА_4 у постанові 17.04.2018 р. у справі №200/11343/14-ц висловив правовий висновок, згідно якого, якщо суд першої інстанції, не повідомивши належно відповідача про час і місце розгляду справи, ухвалив у ній заочне рішення, відповідач був вправі заявити про застосування позовної давності в апеляційній скарзі на заочне рішення суду першої інстанції. Той факт, що відповідач, який не був належно повідомлений судом першої інстанції про час і місце розгляду справи, не брав участі у такому розгляді, є підставою для вирішення апеляційним судом заяви цього відповідача про застосування позовної давності, навіть якщо така заява не подавалася у суді першої інстанції. При цьому Верховний Суд відступив від висновку Верховного Суду України, сформульованого у постановах від 30 вересня 2015 року у справі N 6-780цс15 та від 11 жовтня 2017 року у справі N 6-1374цс17.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 у справі посилається на те, що позивач пропустив строк звернення до суду із зазначеним позовом, заявивши про застосування позовної давності у даному спорі (а.с. 90, 90 зворот).

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п'ята статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, виходячи з вимог ч. 2 ст. 1050 ЦК України у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

За договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу. Саме така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України №6-116цс13 від 06.11.2013 року.

Згідно зі ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у справі, зробленою до винесення рішення.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Згідно наданого Банком розрахунку заборгованості, останній платіж за вказаним договором ОСОБА_3 здійснив 12 червня 2014 року (а.с. 4, зворот).

Ніяких дій, які б свідчили про переривання перебігу строку позовної давності після цієї дати відповідачем не було вчинено. А отже банку було достеменно відомо про порушення ОСОБА_3 своїх зобовязань більше трьох років.

Проте до суду Банк звернувся 09.11.2017 року (а.с. 2), тобто поза межами трирічного строку позовної давності.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі "Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства"; пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою у справі "ВАТ "Нафтова компанія "Юкос" проти Росії").

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що за фактичними обставинами даної справи та з врахуванням доводів апелянта, необхідно застосувати позовну давність і відмовити у задоволенні позову за спливом позовної давності.

В силу вимог ч.1,13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат отже, необхідно стягнути з АТ КБ «ПриватБанк» на ОСОБА_3 судові витрати в розмірі 2752 грн. 40 коп. (а.с. 54, 87).

Керуючись ст. ст. 141, 374,376,381-384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И ЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Заочне рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 17 січня 2018 року по цій справі скасувати, прийняти нову постанову за якою:

«Позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишити без задоволення.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_3 судові витрати в сумі 2752 (дві тисячі пятдесят дві) гривні 40 (сорок) копійок.»

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 29 березня 2019 року.

Головуючий:

Судді: