Справа № 544/1321/18
УХВАЛА

21 березня 2019 року м. Пирятин

Пирятинський районний суд Полтавської області у складі: головуючого судді Сайко О.О.,

за участі секретаря Костенко Т.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача та третьої особи ОСОБА_2., представників третьої особи ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду по вул. Соборна, 41, клопотання представника Великокручанської сільської ради Пирятинського району Полтавської області ОСОБА_2 про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_5 до Великокручанської сільської ради Пирятинського району про визнання незаконними та скасування рішень органу місцевого самоврядування та зобовязання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні суду знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_5 до Великокручанської сільської ради Пирятинського району про визнання незаконними та скасування рішень органу місцевого самоврядування та зобовязання вчинити певні дії.

У судовому засіданні представник відповідача заявив клопотання про закриття провадження у справі. Зазначив, що відповідно до абз. 1 ч.1 ст 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах спорах фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження. Заявлені позивачем вимоги стосуються оскарження рішень ( як індивідуальних актів) суб'єкта владних повноважень, прийнятих ним при здійсненні публічно-владних управлінських функцій, а тому справа підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства та підсудна ОСОБА_6 окружному адміністративному суду.

Представник позивача заперечував щодо закриття провадження у справі, оскільки цей спір є приватно-правовим за наявності права власності на спірну земельну ділянку, стосовно якої позивачем заявлені вимоги до субєкта владних повноважень, у третьої особи ОСОБА_7 і рішення суду щодо предмету спору вплине на його права.

Заслухавши клопотання представника відповідача та третьої особи, думку представника позивача, суд вважає, що клопотання про закриття провадження у справі не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до ч.1ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Разом з тим, відповідно до п. 1 ч.1 ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Відтак, до адміністративної юрисдикції відноситься справа, яка виникає зі спору в публічно-правових відносинах, що стосується цих відносин, коли один з його учасників є суб'єктом владних повноважень, здійснює владні управлінські функції, у цьому процесі або за його результатами владно впливає на фізичну чи юридичну особу та порушує їх права, свободи чи інтереси в межах публічно-правових відносин.

При цьому, визначальними ознаками приватно-правових відносин є юридична рівність та майнова самостійність їх учасників, наявність майнового чи немайнового, особистого інтересу суб'єкта. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням наявного приватного права певного суб'єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права призвели владні управлінські дії суб'єкта власних повноважень.

Отже, під час визначення предметної юрисдикції справ суд повинен виходити із суті права /або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Згідно із частинами першою та четвертою статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. У випадках, установлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування.

Цивільні права та інтереси суд може захистити в спосіб визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб (пункт 10 частини другої статті 16 Цивільного кодексу України).

Водночас правовідносини щодо володіння, користування і розпорядження землею регулюються, зокрема, приписами Земельного кодексу України, а також прийнятими відповідно до нього нормативно-правовими актами.

Згідно із частинами другою та третьою статті 78 Земельного кодексу України право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності. Згідно із частиною першою статті 116 Земельного кодексу Українигромадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Порядок набуття права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності громадянами та юридичними особами передбачено вказаною нормою та статтями 118, 122 Земельного кодексу України.

Таким чином, рішення суб'єкта владних повноважень у сфері земельних відносин може оспорюватися з точки зору його законності, а вимоги про визнання рішення незаконним - розглядатися в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо за результатами реалізації рішення у фізичної чи юридичної особи виникло право цивільне й спірні правовідносини, на яких ґрунтується позов, мають приватноправовий характер. У такому випадку позовну вимогу про визнання рішення незаконним можна розглядати як спосіб захисту порушеного цивільного права за статтею 16 Цивільного кодексу України та пред'являти до суду для розгляду в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо фактично підґрунтям і метою пред'явлення такої позовної вимоги є оспорювання цивільного речового права особи (зокрема, права власності на землю), що виникло в результаті та після реалізації рішення суб'єкта владних повноважень ( постанови ОСОБА_8 Верховного Суду від 8 травня 2018 року у справі № 910/13755/17, від 04 липня 2018 року у справі №361/3009/16-ц).

Враховуючи, що позивач звернувся з позовною заявою про визнання недійсним та скасування рішень Великокручанської сільської ради Пирятинскього району Полтавської області в частині затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства та її реєстрацію та про передачу у власність вказаної земельної ділянки ОСОБА_7, тобто вказані позовні вимоги спрямовані на оспорення права власності фізичної особи, що виникло на підставі рішень органу місцевого самоврядування в межах їх повноважень, такий спір є приватноправовим і за суб'єктним складом сторін підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства, оскільки його вирішення впливає на права та обов'язки цієї фізичної особи.

Крім того, земельні правовідносини, які виникли між позивачем і відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, виникли, зокрема, стосовно порушення речового права позивача за результатами реалізації оскаржуваних рішень суб'єкта власних повноважень, а тому вимоги про скасування таких рішень повинні розглядатися в порядку цивільного судочинства.

Аналогічна правова позиція висловлена ОСОБА_8 Палатою Верховного Суду у постановах від 15 травня 2018 року у справі № 911/4144/16 та від 16 травня 2018 року № 911/4111/16.

Керуючись ст. 259, 260 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання представника Великокручанської сільської ради Пирятинського району Полтавської області ОСОБА_2 про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_5 до Великокручанської сільської ради Пирятинського району про визнання незаконними та скасування рішень органу місцевого самоврядування та зобовязання вчинити певні дії - відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її підписання та не може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду.

Суддя О.О. Сайко