Справа № 303/1688/19
ряд стат. звітн. 45
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2019 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

в особі головуючого судді Довжанин В.М.

при секретарі Варга Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мукачево цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл майна подружжя,-

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про розподіл майна подружжя.

Позовні вимоги мотивує тим, що сторони уклали шлюб 08.09.2011 року, зареєстрований відділом ДРАЦС по місту Мукачеву Мукачівського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області.

10.11.2017 року рішенням Мукачівського міськрайонного суду шлюб між сторонами розірвано, неповнолітнього сина ОСОБА_3 залишено проживати з матір`ю.

Під час перебування у шлюбі, а саме 22.03.2012 року нами був придбаний будинок АДРЕСА_1 та земельна ділянка, площею 0,1022 га, що знаходиться в АДРЕСА_1 , на якій розташований вказаний вище будинок на підставі Договору купівлі-продажу будинку та земельної ділянки посвідченого приватним нотаріусом Мукачівського районного нотаріального округу 22.03.2012 року т а зареєстровано в реєстрі за № 936 на ім`я відповідача.

На даний час, відповідач використовує даний спірний будинок та земельну ділянку для власного проживання, позивач змушена винаймати інше житло для проживання або винаймати квартиру.

Оскільки, домовленості щодо способу поділу даного майна між сторонами не досягнуто.

Відповідно до ч. 3 ст. 368ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 2 ст. 372ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю мі ж ними або законом.

Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч.1 ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності

подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного оборо ту.

Згідно ст.163 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Частиною 1 ст.69СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.

У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.

Статтею 71СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

У відповідності до абзацу 1 п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу,визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21грудня 2007р.№11 сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшення, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Зі змісту п.п. 23, 24 вищезазначеної Постанови Пленуму Верховного Суду України, вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно - встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.

Також п.30 цієї ж Постанови, передбачено рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч.1 ст.63, ч.1 ст.65 СК України.

Таким чином, враховуючи, що набутий нами в період шлюбу будинок АДРЕСА_1 та земельна ділянка, площею 0,1022 га, що знаходиться в АДРЕСА_1 , на якій розташований вказаний будинок є суб`єктом спільної сумісної власності подружжя, виходячи з правил рівності часток подружжя в спільному майні.

Сторони в судове засідання не з`явилися, повідомлялися належним чином, від представника позивача ОСОБА_4 надійшла заява про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримує повністю.

Від відповідача та його представника ОСОБА_5 надійшли заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги визнають повністю.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 08.09.2011 року, зареєстрований відділом ДРАЦС по місту Мукачеву Мукачівського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області.

10.11.2017 року рішенням Мукачівського міськрайонного суду шлюб між сторонами розірвано, неповнолітнього сина ОСОБА_3 залишено проживати з матір`ю.

Під час перебування у шлюбі, а саме 22.03.2012 року нами був придбаний будинок АДРЕСА_1 та земельна ділянка, площею 0,1022 га, що знаходиться в АДРЕСА_1 , на якій розташований вказаний вище будинок на підставі Договору купівлі-продажу будинку та земельної ділянки посвідченого приватним нотаріусом Мукачівського районного нотаріального округу 22.03.2012 року т а зареєстровано в реєстрі за № 936 на ім`я відповідача.

Враховуючи, що набутий нами в період шлюбу будинок АДРЕСА_1 та земельна ділянка, площею 0,1022 га, що знаходиться в АДРЕСА_1 , на якій розташований вказаний будинок є суб`єктом спільної сумісної власності подружжя, виходячи з правил рівності часток подружжя в спільному майні.

Відповідно до ч.1 ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності

подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного оборо ту.

Згідно ст.163 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Частиною 1 ст. 69СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.

У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.

Відповідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 19, 81, 141, 200, 206, 263-265, 430 ЦПК України, ст.ст. 60, 68, 69, 70 СК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл майна подружжя задоволити.

Визнати будинок АДРЕСА_1 та земельну ділянку, площею 0,1022 га, що знаходиться в АДРЕСА_1 , на якій розташований вказаний вище будинок об`єктом спільної сумісної власності подружжя.

Визнати частки за кожним: за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по 1/2 частці будинку АДРЕСА_1 та земельної ділянки, площею 0,1022 га, що знаходиться в АДРЕСА_1 , на якій розташований вказаний вище будинок.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , право власності на 1/2 частку будинку АДРЕСА_1 та 1/2 земельної ділянки, площею 0,1022 га, що знаходиться в АДРЕСА_1 , на якій розташований будинок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до апеляційного суду Закарпатської області.

Повний текст рішення виготовлено 05.12.2019 року.

Головуючий В.М. Довжанин