Справа № 460/2347/17 Головуючий у 1 інстанції: Карпин І.М.
Провадження № 22-ц/811/1042/18 Доповідач в 2-й інстанції: Копняк С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду у складі:

головуючої судді - Копняк С.М.

суддів - Бойко С.М., Ніткевича А.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, за наявними у справі матеріалами, у письмовому провадженні, в приміщенні Львівського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_2 на рішення Яворівського районного суду Львівської області від 25 липня 2018 року, постановленого в складі головуючого судді Карпин І.М., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - Немирівська селищна рада Яворівського району Львівської області про відновлення межі, -

в с т а н о в и л а :

В червні 2017 ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3, третя особа Немирівська селищна рада Яворівського району Львівської області про відновлення межі. В обґрунтування позовних вимог позивач покликався на те, що по сусідству у житловому будинку АДРЕСА_1 проживає відповідач ОСОБА_3 Житловий будинок сусіда розташований на земельній ділянці площею 0, 15 га і межує з його земельною ділянкою. За останні роки відповідач перемістив межу, що поділяє їхні земельні ділянки на 3 м вглиб його території. Раніше межа проходила далі від стін його будинку на відстані 6,40 м, а зараз 3, 40 м. На пропозиції мирно врегулювати спір відповідач не реагує, тому змушений звертатись в суд з даним позовом.

Рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 25 липня 2018 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - Немирівська селищна рада Яворівського району Львівської області про відновлення межі відмовлено.

Рішення Яворівського районного суду Львівської області від 25 липня 2018 року оскаржив позивач ОСОБА_2, подавши апеляційну скаргу.

В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що судом неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, а саме те, що в Акті узгодження меж земельних ділянок при виготовленні технічної документації відсутній підпис позивача. Як зазначено в позовній заяві, рішенням Немирівської селищної ради Яворівського району Львівської області № 26 від 29 квітня 1979 року, позивачу ОСОБА_2 було виділено земельну ділянку площею 0, 08 га по АДРЕСА_2. Крім цього, рішенням № 85 від 28 грудня 1992 року цією ж селищною радою позивачу було збільшено розмір вищезазначеної земельної ділянки на 0, 0324 га. Неодноразові його звернення щодо порушення межі земельної ділянки до Немирівської селищної ради Яворівського району Львівської області залишені без відповідного реагування. За останні роки відповідач перемістив межу, що поділяє їхні з позивачем земельні ділянки на 3 метри вглиб території позивача. Останній пропонував відповідачу перенести межу назад, однак він відмовився. Внаслідок цієї ситуації він не може здійснити заїзд до будинку, зробити поточний його ремонт. Суд першої інстанції зазначене до уваги не взяв та ухвалив незаконне рішення.

Просить рішення Яворівського районного суду Львівської області від 25 липня 2018 року скасувати та постановити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Згідно із ч. 1 ст. 351 ЦПК України (в редакції закону від 03.10.2017 року) судом апеляційної інстанції у цивільних справах є апеляційний суд, у межах апеляційного округу якого (території, на яку поширюються повноваження відповідного апеляційного суду) знаходиться місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Відповідно до Указу Президента України №452/2017 від 29.12.2017 року «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» Апеляційний суд Львівської області ліквідовано та створено новий - Львівський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Львівську область, з місцезнаходженням у місті Львові.

04 жовтня 2018 року у газеті «Голос України» опубліковано повідомлення голови Львівського апеляційного суду про початок роботи новоутвореного суду.

А відтак, справа розглядається Львівським апеляційним судом у межах територіальної юрисдикції якого перебуває районний суд, який ухвалив рішення, що оскаржується.

Згідно ч. 1 ст. 368 ЦПК України справи розглядаються судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справ в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Ухвалою про призначення справи до розгляду в апеляційному суді від 26 жовтня 2018 року вирішено проводити розгляд справи з повідомленням учасників справи, без їх виклику.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 ЦПК України, розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Ураховуючи, що згідно з ч. 1 ст. 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, колегія суддів інформувала учасників справи шляхом направлення повідомлень про місце, дату і час розгляд справи та оприлюднення інформації про розгляд справи на офіційному сайті Львівського апеляційного суду.

Оскільки колегією суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, колегія суддів прийшла до висновку про можливість розгляду справи у їх відсутності. Справа розглядається з повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами, а копія судового рішення у такому разі надсилається в порядку передбаченому ч. 5 ст. 272 ЦПК України.

У відповідності до приписів ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також позовних вимог та підстав позову, що були предметом розгляду в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення. До такого висновку колегія суддів дійшла, виходячи з наступного.

15 грудня 2017 року набрала чинності нова редакція ЦПК України, відповідно до п. 9 ст. 1 Перехідних положень вказаного Кодексу, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.Таким чином, дана справа розглядається за правилами ЦПК України в редакції Закону №2147-У111 від 03.10.2017 року, яка набрала чинності з 15.12.2017 року.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов'язків має право на справедливий судовий розгляд.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно п. п. 1 - 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Пленум Верховного Суд України у п. 11 Постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 11 роз'яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів.

Суд першої інстанції зазначених вимог закону дотримався.

За приписами ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимоги апеляційної скарги.

Частиною 2 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ч. 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегією суддів справа переглядається в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності,суд першої інстанції дійшов висновку про недоведеність позовних вимог та ухвалив оскаржуване рішення про відмову в задоволенні позову.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції у зв'язку з наступним.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2, який проживає ІНФОРМАЦІЯ_1 та відповідач ОСОБА_3, який проживає АДРЕСА_3 є сусідами.

Рішенням виконавчого комітету Немирівської селищної ради від 29.04.1979 ОСОБА_2 надано земельну ділянку під будівництво нового житлового будинку в АДРЕСА_4 в розмірі 0, 08 га землі. 28.12.1992 року виконавчий комітет Немирівської селищної ради збільшив ОСОБА_2 площу присадибної ділянки (за рахунок городів ОСОБА_5 та ОСОБА_6.) на 0, 0324 га в АДРЕСА_5. На даний час земельна ділянка ОСОБА_2, у зв'язку із зміною назв вулиці та адресних номерів, знаходиться за адресою АДРЕСА_6.

Земельна ділянка площею 0, 0324 г. в АДРЕСА_7 0, 0324 г. знаходиться у позивачів в користуванні і право власності на таку у встановленому законом порядку не оформлено.

Рішенням №170 від 17.06.2008 року Немирівська селищна рада передала у власність відповідачу ОСОБА_3 земельну ділянку площею 0, 15 га для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд в АДРЕСА_8. 09.07.2013 року ОСОБА_3 зареєстрував право власності на земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_9, що стверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

Згідно з актом встановлення та узгодження зовнішніх меж землекористування ОСОБА_3 від 23.08.2007 встановлено в натурі межі земельної ділянки ОСОБА_3 по існуючій огорожі зі всіма землекористувачами.

Немирівська селищна рада Яворівського району Львівської області, розглянувши заяву ОСОБА_7, рішенням № 110 від 18.10.2007 встановила межі земельних ділянок ОСОБА_2 та ОСОБА_3 по існуючій огорожі без змін. Позивач та його представник ОСОБА_7 вказане рішення не оспорювали.

Статтею 106 ЗК України передбачено, що власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними. Види межових знаків і порядок відновлення меж визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері земельних відносин.

Відповідно до статті 107 ЗК України основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації, яка відповідно до статті 193 ЗК України містить сукупність відомостей і документів про місце розташування та правовий режим земельних ділянок, їх оцінку, класифікацію земель, кількісну та якісну характеристику, розподіл серед власників землі та землекористувачів.

Пунктами 4.1-4.4 Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18 травня 2010 року № 376 (далі - Інструкція), відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється при повній (частковій) втраті в натурі (на місцевості) межових знаків, їх пошкодженні, яке унеможливлює використання межових знаків, а також при розгляді земельних спорів між власниками (користувачами) суміжних земельних ділянок. Власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними. Відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на підставі раніше розробленої та затвердженої відповідно до статті 186 ЗК України документації із землеустрою. У разі відсутності такої документації розробляється технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

У разі неможливості виявлення дійсних меж їх встановлення здійснюється за фактичним використанням земельної ділянки. Якщо фактичне використання ділянки встановити неможливо, то кожному виділяється однакова за розміром частина спірної ділянки. У разі коли в такий спосіб визначення меж не узгоджується з виявленими обставинами, зокрема зі встановленими розмірами земельних ділянок, то межі визначаються з урахуванням цих обставин.

Позивач, звернувшись до суду з позовом про відновлення межі земельних ділянок в обґрунтування позовних вимог покликався на те, що відповідач за останні роки перемістив межу, що поділяє їхні земельні ділянки на 3 м вглиб його території.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що жодних доказів на підтвердження вказаної обставини позивач суду не представив, а відтак вважає обґрунтованою відмову у задоволенні позову.

З матеріалів справи також вбачається, що жодних клопотань від позивача та його представників про призначення судової земельно-технічної експертизи ні в суд першої інстанції, ні в суд апеляційної інстанції не надходило.

Посилання в апеляційні скарзі на те, що в Акті узгодження меж земельних ділянок при виготовленні технічної документації відсутній підпис позивача колегією суддів до уваги не приймаються з огляду на наступне.

У матеріалах справи наявна копія Акту встановлення та узгодження зовнішніх меж землекористування гр. ОСОБА_3 від 23 серпня 2007 року, з якого вбачається, що такий складений у присутності землекористувача ОСОБА_3 та в присутності суміжних землекористувачів ОСОБА_8, ОСОБА_2 та містить підписи зазначених осіб, зокрема і позивача ОСОБА_2 (а.с. 17). Відтак, твердження про відсутність підпису спростовується матеріалами справи, докази, які б підтверджували дане твердження відсутні.

Крім цього, колегія суддів звертає увагу і на те, що підписання акта погодження меж самостійного значення не має, воно не призводить до виникнення, зміни або припинення прав на земельну ділянку, як і будь-яких інших прав у процедурі приватизації. Непогодження меж земельної ділянки із суміжними власниками та землекористувачами не може слугувати підставою для відмови відповідної місцевої ради в затвердженні технічної документації, за умови правомірних дій кожного із землекористувачів. (зазначена позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № № 681/1039/15-ц)

З матеріалів справи також вбачається, що Немирівська селищна рада Яворівського району Львівської області рішенням №110 від 18.10.2007 року встановила межі земельних ділянок ОСОБА_2 та ОСОБА_3 по існуючій огорожі без змін (а.с. 47). Доказів оскарження зазначеного рішення позивачем не надано, а тому посилання позивача в апеляційні скарзі на порушення меж його земельної ділянки не заслуговують на увагу.

Інші доводи апеляційної скарги щодо зміщення межі земельної ділянки відповідача ОСОБА_3 в сторону земельної ділянки позивача тотожні доводам позовної заяви, яким суд першої інстанції належним чином надав оцінку, такі висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки є правильними та ґрунтуються на повному та всебічному дослідженні поданих суду доказів, а тому колегією суддів до уваги не приймаються.

Відповідно до приписів ч. 1 п.1 ст. 374 ЦПК України, апеляційний суд за наслідками розгляду скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

А відтак, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2 слід залишити без задоволення, а рішення Яворівського районного суду Львівської області від 25 липня 2018 року слід залишити без змін.

У відповідності до вимог абзацу 2 ч.5 ст. 268 ЦПК України в редакції 2017 року, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення. Повний текст даного судового рішення складено 28 січня 2019 року.

Керуючись ст. ст. 258, 259, 268, 367-369, 372, 374 ч.1 п.1, 375, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Яворівського районного суду Львівської області від 25 липня 2018 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови складено 28 січня 2019 року.

Головуюча Копняк С.М.

Судді: Бойко С.М.

Ніткевич А.В.