ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1645/19 Справа № 204/2185/14-ц Суддя у 1-й інстанції - Черкез Д.Л. Суддя у 2-й інстанції - Варенко О. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - Варенко О.П.,

суддів - Городничої В.С., Лаченкової О.В.,

за участю секретаря Василенко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та ОСОБА_2

на рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 11 липня 2018 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, третя особа - Дніпропетровська міська рада, про визначення порядку користування земельною ділянкою,

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2014 року позивач ОСОБА_3 звернулась до суду з вищезазначеним позовом, який уточнила в ході розгляду справи, посилаючись на те, що їй на праві власності на підставі договору дарування, посвідченого 14.11.2001 року Третьою дніпропетровською державною нотаріальною конторою та зареєстрованого в реєстрі за № 2-3767, належить Ѕ частина домоволодіння АДРЕСА_1. Право власності на цю частку домоволодіння було зареєстровано Дніпропетровським міжміським бюро технічної інвентаризації 14 грудня 2001 року в реєстровій книзі № 528 за № 162. Ѕ частина домоволодіння АДРЕСА_1 була подарована їй її батьком ОСОБА_4, який в свою чергу отримав цю частину домоволодіння в спадщину після смерті матері ОСОБА_5 Станом на 1989 рік її бабуся ОСОБА_5 проживала в домоволодінні по АДРЕСА_3 і в її користуванні знаходилися самочинно побудовані: житлові прибудови: Б1-1, Б2, сіни: б2-1, б3-1, сарай Д, що підтверджується технічним паспортом, виготовленим станом на 07 квітня 1989 року. Домоволодіння АДРЕСА_3 знаходилося на земельній ділянці площею 758 кв.м. Згідно рішенню виконавчого комітету Красногвардійської районної ради народних депутатів від 24 листопада 1989 року № 655/25 було вирішено узаконити житлові прибудови Б1-1, Б2-1, сіни: б1-1, б2-1, б3-1, сараї Г та Д, поділене домоволодіння АДРЕСА_1 на 2 самостійних двора та затверджені акти ідеальних часток. Зокрема, п. 2 вказаного рішення було узаконено житлові прибудови Б1-1, Б2-1, сіни: б2-1, б3-1, сарай Д, які належали ОСОБА_5 з визнанням за нею права власності на квартири № 4 та № 5 з кількістю кімнат - 2, житловою площею - 20,6 кв.м, загальною - 39,0 кв.м. Також згідно п. 3 (б) вказаного рішення за житловим будинком, означеним на генплані літ.Б-1, житловими прибудовами Б1-1, Б2-1, який належить громадянам ОСОБА_6 та ОСОБА_5, закріплена земельна ділянка площею 257 кв.м та присвоєний АДРЕСА_1. Згідно п. 5 рішення були затверджені акти ідеальних часток по АДРЕСА_1 та визнано за ОСОБА_6 та ОСОБА_5 по 50/100 часток від всього домоволодіння. Відповідно до акту від 07 квітня 1989 року, затвердженого начальником МБТІ, та рішення виконкому від 24 листопада 1989 року № 655/25, в користуванні ОСОБА_5 знаходяться: житлова прибудова А1-1 кімната 4-2, житлова прибудова А-1 кімнати 5-2, 5-3, сіни б-1 приміщення 4-1, сіни б-1 приміщення 5-1, сарай Д. В користуванні ОСОБА_6 знаходяться житловий будинок А-1 кімнати 3-3, 3-4, сіни - б-1 приміщення 3-2, сіни б1-1 приміщення 3-1, козирьок а, сарай Г. В спільному користуванні залишилися вбиральні Ж, паркани - 6, 4, хвіртка 7, 8. Відповідачі є власниками частини домоволодіння, яке раніше належало ОСОБА_6 Таким чином, спірне домоволодіння поділено між співвласниками в натурі з визначенням часток рішенням виконавчого комітету Красногвардійської районної ради народних депутатів від 24.11.1989 року № 655/25 і немає підстав для позовних вимог про поділ домоволодіння в натурі. За станом на 10.10.1990 року був виготовлений технічний паспорт на домоволодіння АДРЕСА_1 на виконання вищевказаного рішення № 655/25, в якому була вказана площа земельної ділянки 257 кв.м, а також, зокрема, надвірні будівлі і споруди, які знаходяться в спільному користуванні. Г - вбиральня, №1-4 споруди. Вказані обставини підтверджуються копією договору про забудування від 10.07.1929 року, копією акту від 07 квітня 1989 року, копією схеми розділу домоволодіння АДРЕСА_3 на два самостійних двора, копією рішення виконавчого комітету Красногвардійської районної ради народних депутатів від 24.11.1989 року № 655/25. Таким чином, згідно технічного паспорту, виготовленого станом на 15.03.2013 року в будинку їй належать приміщення 2-1, 2-2, 2-3, 2-4, що складають квартиру № 2 житловою площею 20,6 кв.м, загальною площею 34,6 кв.м, а також сарай Б, а в спільному користуванні з відповідачами - вбиральня Г та споруди №1-4. Посилаючись на ч. 4 ст. 120 Земельного кодексу України, зазначила, що у зв'язку з тим, що порядок користування земельною ділянкою не визначений, вона має право на користування всією земельною ділянкою, але відповідачі перешкоджають їй користуватися земельною ділянкою, порушуючи її законні права та інтереси. Вони на свій розсуд, без її згоди встановили порядок користування земельною ділянкою таким чином, як зазначено в плані земельної ділянки в технічному паспорті. Відповідачі залишили їй хвіртку та частину вільної земельної ділянки шириною 0,40 м, як прохід до будинку, прохід за будинком, якого недостатньо для того, щоб нормально проходити та використовувати його для перенесення різних речей, в тому числі і побутової техніки. Вона вимушена протискатися між парканом та будинком для того, щоб пройти до входу в свою квартиру. Вбиральня Г є також і її власністю, але вона взагалі не має можливості нею користуватися.

З урахуванням уточнених позовних вимог просила суд визначити порядок користування земельною ділянкою площею 257 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1, між нею та відповідачами відповідно до часток співвласників в праві власності на домоволодіння АДРЕСА_1 в м. Дніпро: виділити їй в користування земельну ділянку площею 123,6 кв.м. (на схемі в Додатку №2 до висновку експерта № 3136-17 виділено синім кольором); виділити відповідачам в користування земельну ділянку площею 123,6 кв.м (на схемі в Додатку №2 до висновку експерта № 3136-17 виділено жовтим кольором); земельну ділянку площею 9,8 кв.м. залишити в спільному користуванні (на схемі в Додатку №2 до висновку експерта № 3136-17 виділено червоним кольором).

Рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 11 липня 2018 року позовну заяву задоволено.

Встановлено порядок користування земельною ділянкою площею 257 кв.м, розташованою за адресою: АДРЕСА_1, згідно висновку експерта № 3136-17 від 05 лютого 2018 року за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи, виділивши в користування:

- ОСОБА_3 - земельну ділянку площею 123,6 кв.м, що позначена синім кольором у додатку № 2 до висновку судової земельно-технічної експертизи № 3136-17, а саме: під житловим будинком «А-1» (кв. № 2), сарай літ. «Б», вільна від забудови, частина земельної ділянки, що виділяється в спільне користування по 1/2 частині;

- ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - земельну ділянку площею 123,6 кв.м, що позначена жовтим кольором у додатку № 2 до висновку судової земельно-технічної експертизи № 3136-17, а саме: під житловим будинком «А-1» (кв. № 1), під спорудою літ. «Н» площею 2,23 кв.м згідно наданої кадастрової зйомки, сарай літ. «В», вільна від забудови, частина земельної ділянки, що виділяється в спільне користування по 1/2 частині;

- Земельну ділянку площею 9,8 кв.м залишено в спільному користуванні ОСОБА_3, ОСОБА_1 та ОСОБА_2, що позначена червоним кольором у додатку № 2 до висновку судової земельно-технічної експертизи № 3136-17.

Вирішено питання судових витрат.

Не погодившись з таким рішенням, відповідачі звернулись з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просили рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Апеляційну скаргу обгрунтовано тим, що рішення суду ґрунтується на необ'єктивному висновку експерта, який містить чисельні грубі порушення порушення. Запропонований порядок користування земельною ділянкою зачіпає майнові права та інтереси відповідачів, позивачем не надано доказів, які б свідчили про те, що відповідачі перешкоджають їй у користуванні земельною ділянкою.

Передбаченим ст.360 ЦПК України правом на подання відзиву позивач не скористалась.

Вислухавши учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 14 листопада 2001 року позивач ОСОБА_3, на підставі договору дарування від 14 листопада 2001 року, посвідченого державним нотаріусом Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори Хилько Л.А., зареєстрованого в реєстрі за № 2-3767, прийняла у дар від ОСОБА_8 Ѕ частину житлового будинку з господарчими та побутовими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1. На садибній земельній ділянці мірою 257 кв.м знаходиться житловий будинок А-1, шлакобетонний, житловою площею 43,4 кв.м. та такі будівлі та споруди: Б - сарай шлакоблоковий, В - сарай дерев'яний, Ѕ обкладений цеглою, Г - вбиральня, 1-7 - огорожі, дерев'яні, металеві, І - мостіння - асф. бет. (т. 1, а.с. 54 ).

Право приватної власності на Ѕ частину домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1, за ОСОБА_3 було зареєстровано Дніпропетровським бюро технічної інвентаризації 14 грудня 2001 року, записано в реєстрову книгу № 528 за реєстровим № 162 (т. 1, а.с. 54 (зворотній бік)).

На підставі договору купівлі-продажу від 20 квітня 1990 року, посвідченого державним нотаріусом Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори Хилько Л.А., зареєстрованого в реєстрі за № 3-2136, відповідач ОСОБА_1 купила у ОСОБА_9 іншу Ѕ частину жилого будинку з відповідними господарчими та побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться у АДРЕСА_1, розташованого на земельній ділянці мірою 257 кв.м. На присадибній ділянці знаходяться: жилий шлакоблоковий будинок А-1, жилою площею 43,4 кв.м., сарай шлакоблоковий - Б, сарай дощатий - В, убиральня дощата - Г, огорожі дощаті № 1-4 (т. 1, а.с. 107-108).

Право власності на Ѕ частину домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1, за ОСОБА_1 було зареєстровано Дніпропетровським бюро технічної інвентаризації 23 травня 1990 року, записано в реєстрову книгу під № 528-162 (т. 1, а.с. 108 (зворотній бік)).

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 06 лютого 2004 року по справі за позовом ОСОБА_10 до ОСОБА_1 про визнання права власності було задоволено позовну заяву ОСОБА_10; проведено розділ належної ОСОБА_1 частки домоволодіння АДРЕСА_1 згідно другого варіанту судової будівельно-технічної експертизи від 21 липня 2003 року, відповідно до якого відповідачу ОСОБА_1 виділено в житловому будинку А-1 приміщення 1-4 (12,7 кв.м.), приміщення 1-1 (6,7 кв.м.), а також дворові будівлі та споруди: 1/2 частину вбиральні літ. Г, 1/2 частину сараю літ.В, 1/2 частину огороджень № 1, № 2, № 4, та визнано за нею право власності на 54/100 частин вказаного домоволодіння; ОСОБА_10 виділено в житловому будинку А-1 приміщення 1-2 (6, 9 кв.м.), приміщення 1-3 (10,1 кв.м.), а також дворові будівлі та споруди: 1/2 частину вбиральні літ. Г, 1/2 частину сараю літ. «В», 1/2 частину огороджень № 1, № 2, № 4, та визнано за ним право власності на 46/100 частин вказаного домоволодіння (т. 1, а.с. 105). Вказане рішення суду набрало законної сили 09 березня 2004 року.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 12 серпня 2015 року було роз'яснено рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 06 лютого 2004 року по справі за позовом ОСОБА_10 до ОСОБА_1 про визнання права власності, в частині виділення та визнання за ОСОБА_1 54/100 частин, а за ОСОБА_10 46/100 частин від Ѕ частини домоволодіння АДРЕСА_1, яка належить подружжю на праві спільної сумісної власності (т. 1, а.с. 230).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_10 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_1, виданим 24 квітня 2017 року Чечелівським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 789 (т. 2, а.с. 226).

Після смерті ОСОБА_10 заяву про прийняття спадщини за законом подала донька ОСОБА_10 - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується довідкою державного нотаріуса Третьої дніпровської державної нотаріальної контори Демуш Є.В. від 14 червня 2018 року № 1791/02-14 (т. 2, а.с. 230). У вказаній довідці зазначено, що до складу спадкоємців, що прийняли спадщину за законом входить лише ОСОБА_2 У зв'язку з цим у Третій дніпровській державній нотаріальній конторі було заведено спадкову справу № 356, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 52281767 від 14 червня 2018 року (а.с. 231).

ОСОБА_2, дошлюбне прізвище - «ОСОБА_2» (т. 2, а.с. 228), є донькою померлого ОСОБА_10, що підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, НОМЕР_2, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану при 93 управлінні коменданту гарнізону радянських військ 25 квітня 1984 року, актовий запис № 550, у якому зазначено, що батьком ОСОБА_2 є ОСОБА_10 (т. 2, а.с. 229).

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 20 червня 2018 року до участі у справі як правонаступника відповідача ОСОБА_10 було залучено ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (т. 2, а.с. 238).

На теперішній час триває процедура видачі свідоцтва про право на спадщину.

Згідно з ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Інших спадкоємців майна ОСОБА_10 не було, спадщину прийняла тільки його дочка - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтвердила в судовому засіданні суду першої інстанції відповідач ОСОБА_2 та про що також зазначено у довідці державного нотаріуса Третьої дніпровської державної нотаріальної контори Демуш Є.В. від 14 червня 2018 року № 1791/02-14 (т. 2, а.с. 230).

Згідно ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Отже, судом встановлено, що домоволодіння АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності: позивачу ОСОБА_3 - Ѕ частина домоволодіння, а інша Ѕ частина належить відповідачу ОСОБА_1 - 54/200 частин домоволодіння, відповідачу ОСОБА_2 (як єдиному спадкоємцю ОСОБА_10І.) - 46/200 частин домоволодіння.

Згідно технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1, виготовленого ФОП ОСОБА_14 станом на 15 березня 2013 року (т. 1, а.с. 55-58), на території вказаного домоволодіння розташовані наступні будівлі та споруди: літ. А-1 - житловий будинок, літ. Б - сарай, літ. В - сарай, літ. Г - вбиральня, літ. 1-7, І - споруди, замощення. При цьому, житловий будинок літ. А-1 складається з двох окремих квартир - № 1 та № 2. Квартира № 2 належить позивачу ОСОБА_3

За даними вказаного технічного паспорту, вищевказаного договору дарування від 14.11.2001 року, а також вищевказаного договору купівлі-продажу від 20 квітня 1990 року - домоволодіння АДРЕСА_1 розташоване на земельній ділянці загальною площею 257 кв.м. Вказана обставина визнавалася обома сторонами.

У попередніх власників домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 право користування земельною ділянкою виникло на підставі договору про забудування від 10 липня 1929 року, укладеного з однієї сторони - Дніпропетровським міським відділом комунального господарства, а з другої сторони - громадянами ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, згідно якого останнім було надано право забудови земельної ділянки, розташованої на той час у АДРЕСА_4, загальною площею 718,9 кв.м. Відповідно до умов договору забудовники зобов'язалися побудувати на наданій їм земельній ділянці одноповерховий двохквартирний будинок (а.с. 60-65).

Судом встановлено, що у подальшому 24 листопада 1989 року виконавчим комітетом Красногвардійської районної ради народних депутатів було прийнято рішення №655/25 (т. 2 а.с. 67-68), яким було вирішено:

1) узаконити сіни б'-І, сарай Г за гр. ОСОБА_6 по АДРЕСА_1 (гр. ОСОБА_6 померла);

2) узаконити житлові прибудови Б'-І, Б"-1, сіни б2-І, б3-1, сарай Д, що належить гр. ОСОБА_5, визнати за нею право власності на квартири №4 та №5 з кількістю кімнат - 2, житловою площею 20,6 кв.м, корисною - 39,0 кв.м.;

3) розділити домоволодіння АДРЕСА_1 на два самостійних двори наступним чином:

а) за житловим будинком, означеним на генплані літ. А-1, який належить ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_19, ОСОБА_21, закріпити земельну ділянку площею 501 кв.м., присвоїти поштову адресу - АДРЕСА_3;

б) за житловим будинком, означеним на генплані літ.-Б-І, житловими прибудовами Б'-І, Б"-1, який належить громадянам ОСОБА_22 та ОСОБА_5, закріпити земельну ділянку площею 257 кв.м. та присвоєний АДРЕСА_1;

4) затвердити акт ідеальних часток по АДРЕСА_3 та визнано: за ОСОБА_19 - 48/100 часток; за ОСОБА_20 - 7/100 часток; за ОСОБА_18 - 15/100 часток; за ОСОБА_21 - 15/100 часток; за ОСОБА_19 - 15/100 часток від всього домоволодіння;

5) затвердити акт ідеальних часток по АДРЕСА_1 та визнати: за ОСОБА_6 (померлою) - 50/100 часток: за ОСОБА_5 - 50/100 часток від всього домоволодіння;

6) зобов'язати вищевказаних громадян внести дані зміни та оформити правовстановлюючі документи у Міжміськінвентарбюро.

07 квітня 1989 року Комунальним підприємством «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради було складено схему розподілу домоволодіння АДРЕСА_3 на два самостійних двори, у якій, серед іншого, також зазначено, що загальна площа ділянки - 758 кв.м.: № 1 АДРЕСА_3 - виділити земельну ділянку площею 501 кв.м., № 2 АДРЕСА_1 - виділити земельну ділянку площею 257 кв.м. (т. 2, а.с. 80).

Крім того, відповідно до Акту від 07 квітня 1989 року, затвердженого начальником Міжміського бюро технічної інвентаризації (т. 2, а.с. 78-79): у користуванні ОСОБА_5 знаходяться: житлова прибудова А'-1 кімната 4-2, житлова прибудова А2-1 кімнати 5-2, 5-3, сіни б2-1 (приміщення 4-1), сіни б3-1 (приміщення 5-1), сарай Д.; в користуванні ОСОБА_6 знаходяться житловий будинок А-1 кімнати 3-3, 3-4, сіни б-(приміщення 3-2), сіни б'- 1 (приміщення 3-1), козирьок а, сарай Г.; в спільному користуванні залишились вбиральня Ж, паркани - 6,4, хвіртка № 7, 8.

Отже, у зв'язку з набуттям у встановленому законом порядку позивачем та відповідачами права власності на домоволодіння, розташоване за адресою: АДРЕСА_1, у рівних частках по Ѕ частині за кожним, до них також перейшло і право користування земельною ділянкою загальною площею 257 кв.м, на якій розташоване це домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1, також у рівних частках по Ѕ частині за кожним.

Згідно висновку Приватного геодезичного центру «Азимут» щодо встановлення площ володінь АДРЕСА_1 та 2 (т. 2, а.с. 114), загальна площа обох земельних ділянок (згідно технічних паспортів БТІ від 17.04.1989 року, від 10.10.1990 року, від 15.03.2013 року та виконаних геодезичних робіт) складає 257 кв.м., а фактична склала 321 кв.м, тому що володарі кв. 1 (відповідачі - ОСОБА_10) встановили паркан за межами планів БТІ на 4,8 м та 5,2 м. Площа земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2, яка належить громадянці ОСОБА_3 складає 101 кв.м. Площа земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1, складає 220 кв.м. Згідно з технічним паспортом БТІ від 10.10.90р. за договором дарування АЕЕ № 986215 від 14 листопада 2001 року доля громадянки ОСОБА_3 складає Ѕ частину, тобто 128,5 кв.м.

Також, факт самовільного виходу за межі наданої земельної ділянки визнавався відповідачем ОСОБА_1 у судовому засіданні.

Отже, сторони по справі, маючи рівні частки у праві власності на домоволодіння по Ѕ частині кожна, а отже і рівні права щодо користування земельною ділянкою, на якій розташоване домоволодіння, мають у користуванні різні частки земельної ділянки, а саме: у користуванні позивача перебуває земельна ділянка площею 101 кв.м, а в користуванні відповідачів земельна ділянка площею 220 кв.м, оскільки вони самовільно зайняли ще 64 кв.м. При цьому, кожна із сторін має право на користування Ѕ частиною земельної ділянки, тобто по 128,5 кв.м. кожна (257/2 = 128,5).

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Згідно ч. 4 ст. 120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Тобто, кожний із співвласників має право користуватися тією частиною земельної ділянки, яка відповідає його частці у праві власності на домоволодіння, яке розташоване на такій земельній ділянці. У даному випадку, кожна із сторін має право на користування Ѕ частиною земельної ділянки від її загальної площі, яка становить 257 кв.м.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 30 червня 2017 року (т. 2, а.с. 129-130) у вказаній цивільній справі було призначено судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої було доручено експертам Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз, на вирішення якої було поставлено наступні питання:

1. Чи є технічна можливість відповідно до вимог нормативно-правових актів визначити порядок користування земельною ділянкою загальною площею 257 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 відповідно до часток співвласників в праві власності на домоволодіння?

2. Які варіанти користування земельною ділянкою загальною площею 257 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 можливі відповідно до вимог нормативно-правових актів та часток співвласників: ОСОБА_3 - Ѕ частка, ОСОБА_1 (54/100) та ОСОБА_10 (46/100) - Ѕ частка?

10 травня 2018 року на адресу суду, після доопрацювання, надійшов висновок експерта № 3136-17 від 05 лютого 2018 року за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи по цивільній справі № 204/2185/14-ц (т. 2, а.с. 192-204).

За результатами проведення судової земельно-технічної експертизи по справі судовий експерт ОСОБА_23 прийшов до наступних висновків.

По першому питанню: беручи до уваги конфігурацію земельної ділянки, площу, яка приходиться на частки співвласників, розташування будівель та споруд, існує технічна можливість визначити порядок користування земельною ділянкою АДРЕСА_1

По другому питанню: загальна площа земельної ділянки, що підлягає визначенню порядку користування складає - 257 кв.м. Враховуючи щільність забудови земельної ділянки будівлями та господарськими спорудами та фактичний порядок користування будинком та господарськими спорудами між співвласниками домоволодіння, а також необхідність вільного доступу до конструкцій житлового будинку, для найбільш зручного та раціонального подальшого використання, експертом на розгляд суду пропонується один оптимальний варіант порядку користування земельною ділянкою з максимальною ізоляцією співвласників.

В користування співвласнику Ѕ частки, що належить ОСОБА_3 виділяється земельна ділянка, загальною площею 123,6 кв.м. (47,64 кв.м. + 12,29 кв.м. + 58,77 кв.м. + 4,9 кв.м.), а саме: під житловим будинком «А-1» (кв. № 2), сарай літ. «Б», вільна від забудови, частина земельної ділянки, що виділяється в спільне користування по 1/2 частині. У додатку № 2 на плані земельна ділянка забарвлена синім кольором (т. 2, а.с. 204).

В користуванням співвласникам Ѕ частки (54/200 частки та 46/200 частки, що належать ОСОБА_1 та ОСОБА_10 відповідно) виділяється земельна ділянка, загальною площею 123,6 кв.м. (46,96 кв.м. + 2,23 кв.м. + 10,08 кв.м. + 59,43 кв.м. + 4,9 кв.м.), а саме: під житловим будинком «А-1» (кв. № 1), під спорудою літ. «Н» площею 2,23 кв.м. згідно наданої кадастрової зйомки, сарай літ. «В», вільна від забудови, частина земельної ділянки, що виділяється в спільне користування по 1/2 частині. У додатку № 2 на плані земельна ділянка забарвлена жовтим кольором (т. 2, а.с. 204).

Відповідно до визначеного варіанту порядку користування земельною ділянкою № 78, загальною площею 257 кв.м., реальні частки співвласників наступні: співвласник ОСОБА_3 - ідеальна частка - Ѕ (100/200); співвласник ОСОБА_1 та ОСОБА_10 - ідеальна частка - Ѕ (54/200 + 46/200).

Земельна ділянка площею 9,8 кв.м., яка згідно висновку виділяється сторонам в спільне користування, по Ѕ частині кожній із сторін, у Додатку № 2 на плані забарвлена червоним кольором (т. 2, а.с. 204).

Встановивши зазначені обставини, суд першої інстанції, керуючись ст.254, 256, 257, 261, 318, 319, 356, 377, 1268 ЦК України, ст.ст. 120, 152 Земельного кодексу України, обгрунтовано виходив з того, що запропонований судовим експертом варіант користування сторонами спільною земельною ділянкою передбачає виділення в користування позивача та відповідачів земельних ділянок площею у рівних частках по 123,6 кв.м. кожному, тобто відповідно до реальних часток співвласників домоволодіння АДРЕСА_1, що забезпечить позивачу та відповідачам безперешкодне обслуговування належних їм на праві власності частин домоволодіння, та вирішить питання окремого землекористування між сторонами.

Доводи апеляційної скарги відповідачів про те, що судовим експертом проведено необ'єктивне дослідження з численним порушеннями, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки при проведенні експертизи та складенні за її результатами висновку експерта, експертом було додержано вимоги законодавства, висновок експерта узгоджується з наявними у справі матеріалами. Посилаючись на суперечливість експертизи, відповідачі з клопотанням про проведення додаткової або повторної судової експертизи в порядку ст.113 ЦПК України, як в суді першої інстанції, так і в суді апеляційної інстанції, не звертались.

Посилання відповідачів в апеляційній скарзі на відсутність доказів порушення ними прав позивача на користування земельною ділянкою не можуть бути прийняті до уваги, оскільки існуючий між сторонами фактичний порядок користування земельної ділянкою порушує принцип рівності співвласників на право рівного та пропорційного користування земельною ділянкою, порушує право позивача на вільний та безперешкодний доступ до своєї частини домоволодіння, яка вимушена потрапляти до своєї частини подвір'я будинку слідуючи проходом шириною меншою за півметра між стіною будинку та парканом з сусідами, в той час як відповідачі мають вільний доступ до двору з вулиці і не обмежені такими незручностями, а земельна ділянка, яка знаходиться у фактичному користуванні відповідачів, більш ніж у два рази більше за земельну ділянку, якою користується позивач.

При вирішенні спору та визначаючи варіанти користування земельною ділянкою, суд повинен виходити з розміру часток кожного зі співвласників на нерухоме майно, наявності порядку користування земельною ділянкою, погодженого власниками або визначеного на підставі відповідного договору, оформленого у встановленому законом порядку. Якщо ж погодженого або встановленого порядку користування земельною ділянкою немає, то суд установлює порядок користування земельною ділянкою з дотриманням часток кожного співвласника у нерухомому майні та забезпеченням вільного користування кожним зі співвласників належним йому майном.

Враховуючи відсутність між сторонами згоди щодо користування спільною земельною ділянкою, судом першої інстанції обгрунтовано визначено порядок користування, що запропонований незацікавленою особою, яка володіє спеціальними знаннями щодо предмета спору. Запропонований у висновку судової земельно-технічної експертизи варіант порядку користування земельною ділянкою повністю забезпечує захист земельних прав сторін та є прийнятним для нормального користування сторонами належними їм частинами будинку і здійснення догляду за ним.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а передбачених ст. 376 ЦПК України підстав для скасування судового рішення колегією суддів не встановлено, тому оскаржувана ухвала підлягає залишенню без змін.

Судові витрати розподілу не підлягають, оскільки судове рішення залишається без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 11 липня 2018 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: О.П.Варенко

Судді: В.С.Городнича

О.В.Лаченкова