ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2019 року

м. Харків

справа № 953/22249/19-ц

провадження № 22ц/818/6415/19

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В., (суддя-доповідач),

суддів - Бровченка І.О., Колтунової А.І.

перевіривши відповідність вимогам закону апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 22 листопада 2019 року в складі судді Попрас В.О. по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , третя особа: П`ята Харківська міська державна нотаріальна контора про скасування реєстрації права власності

в с т а н о в и в:

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 22 листопада 2019 року у прийнятті зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , П`ята Харківська міська державна нотаріальна контора про встановлення факту родинних відносин - відмовлено. Позов ОСОБА_1 повернуто йому з роз`ясненням, що він має право на звернення до суду з позовом в загальному порядку.

На вказану ухвалу суду 04 грудня 2019 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.

Перевіривши матеріали справи за зустрічним позовом ОСОБА_1 , вважаємо за необхідне апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 22 листопада 2019 року повернути, виходячи з наступного.

Частиною 1 статті 353 ЦПК України встановлений вичерпний перелік ухвал, на які можуть бути подані апеляційні скарги окремо від рішення суду.

Зі змісту вказаної статті не вбачається, що ухвали суду першої інстанції щодо відмови уприйнятті зустрічного позову можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду.

Також, не передбачено оскарження такої ухвали і статтею 193 ЦПК України

Частиною 5 статті 357 ЦПК України передбачено перелік підстав, за якими апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції.

Зокрема, пунктом 4 частини 5 статті 357 ЦПК України передбачено, що апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції також, якщо скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Разом з тим, судова колегія звертає увагу, що в апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилався на наявність у нього права на апеляційне оскарження ухвали суду про відмову у прийнятті зустрічного позову окремо від рішення суду на підставі тлумачення норм процесуального законодавства, наданого у рішеннях Конституційного Суду України, та згідно практики Європейського суду з прав людини щодо забезпечення доступу до правосуддя. Вказав, що згідно рішень Конституційного Суду України ухвала підлягає оскарженню окремо від рішення суду, якщо нею порушено права та інтереси особи, які охороняються законом, та вирішене нею питання перешкоджатиме поновленню права особи на задоволення її порушених прав та інтересів, за захистом яким особа звернулась до суду.

Однак, такі доводи ОСОБА_1 судова колегія відхиляє з наступних підстав.

Відповідно до частини четвертої статті 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмежене, особливо щодо умов прийнятності скарги. Проте право доступу до суду не може бути обмежене таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати легітимну мету та гарантувати пропорційність між їх використанням і такою метою (див., mutatis mutandis, рішення у справі «Мельник проти України» («Melnyk v. Ukraine») від 28 березня 2006 року, заява № 23436/03, § 22).

Згідно з пунктом «d» статті 5 Рекомендацій (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо введення в дію та поліпшення функціонування систем і процедур оскарження у цивільних і торговельних справах від 7 лютого 1995 року для забезпечення того, щоби суд апеляційної інстанції розглядав лише вагомі питання, державам слід відтермінувати реалізацію права на оскарження з низки проміжних питань до подання основної скарги у справі.

Встановлення у процесуальному законі переліку ухвал суду першої інстанції, що можуть бути оскаржені окремо від рішення суду стосовно суті спору, та відтермінування реалізації права на апеляційне оскарження з питань, які не перешкоджають подальшому провадженню у справі (зокрема, права на апеляційне оскарження ухвал про відмову у прийнятті зустрічного позову), до подання апеляційної скарги на рішення суду щодо суті спору є розумним обмеженням, що має на меті забезпечити розгляд справи впродовж розумного строку та запобігти зловживанням процесуальними правами, які можуть призводити до невиправданих зволікань під час такого розгляду. Тому означена мета є легітимною.

Обмеження права на апеляційне оскарження окремо від рішення суду щодо суті спору ухвал, не вказаних у частині першій статті 353 ЦПК України, є передбачуваним, оскільки чітко регламентоване процесуальним законом. Звертаючись з апеляційною скаргою на ухвалу суду, що за законом не може бути окремо оскаржена в апеляційному порядку, учасник справи може спрогнозувати юридичні наслідки такого оскарження, визначені у пункті 4 частини п`ятої статті 357 ЦПК України.

З огляду на те, що учасник справи не позбавляється права доступу до суду з апеляційною скаргою на ухвалу, яку не можна оскаржити в апеляційному порядку окремо від рішення щодо суті спору, оскільки має можливість її оскаржити разом з таким рішенням, передбачені процесуальним законом обмеження права на апеляційне оскарження ухвали про відмову у прийнятті зустрічного позову не нівелюють для учасника справи можливість доступу до суду та не ускладнюють йому цей доступ настільки, щоби завдати шкоди самій суті цього права.

Оскаржувана ОСОБА_1 ухвала про відмову у прийнятті зустрічного позову не перешкоджає реалізації його права на звернення за судовим захистом шляхом пред`явлення самостійного позову, тому підстав для відкриття апеляційного провадження у справі не вбачається.

Зазначене відповідає висновкам, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 травня 2019 року, справа № 219/10010/17, провадження № 14-190 цс 19; ухвалах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 січня 2019 року, справа № 641/5461/18, провадження № 61-49021ск18; від 28 січня 2019 року, справа №149/598/18, провадження №61-48747ск18; від 01 липня 2019 року, справа 3753/18694/18, провадження №61-11527ск19.

Оскільки ОСОБА_1 оскаржує ухвалу суду щодо відмови уприйнятті зустрічного позову, яка не оскаржується в апеляційному порядку окремо від рішення суду, вважаємо за необхідне апеляційну скаргу на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 22 листопада 2019 року повернути ОСОБА_1 .

У разі повернення скарги, відповідно до п.2 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року із змінами та доповненнями, сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду.

Керуючись ст. 353, п.4 ч.5 357 ЦПК України

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 22 листопада 2019 року в складі судді Попрас В.О. по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , третя особа: П`ята Харківська міська державна нотаріальна контора про скасування реєстрації права власності повернути ОСОБА_1 .

Зобов`язати Управління Державної казначейської служби в Основ`янському районі міста Харкова повернути ОСОБА_1 384,20грн., сплачених 27 листопада 2019 року за квитанцією № ПН738758 Харківського відділення №59 АТ «Таскомбанк» на розрахунковий рахунок 0012, отримувач: УДКСУ в Основ`янському районі м. Харкова, код отримувача 37999628, код банку отримувача 899998, банк отримувача: Казначейство України (ел. адм. подат.).

Вилучити з матеріалів справи і повернути ОСОБА_1 оригінал вказаної квитанції та апеляційної скарги (а.с. 26, 27-30), долучити до матеріалів справи їх копії.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді І.О. Бровченко

А.І. Колтунова