КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа № 381/3410/18 Головуючий у 1 інстанції: Ковалевська Л.М.
провадження № 22-ц/824/1573/2019 Суддя-доповідач: Олійник В.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

23 січня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

Судді-доповідача: - Олійника В.І.,

суддів: Ігнатченко Н.В., Кулішенка Ю.М.,

при секретарі Задорожній О.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Фастівського міськрайонного суду Київської області від 23 жовтня 2018 року у справі за скаргою ОСОБА_2, зацікавлена особа: державний виконавець Фастівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Казнодій Ганна Вікторівна, на дії державного виконавця та зобов'язання вчинити дії,-

в с т а н о в и в :

У жовтні 2018 року ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_2 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця Фастівського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ в Київській області Казнодій Г.В. щодо винесення наступних постанов: від 13.04.2018 року про накладення штрафу у розмірі 1700 грн. на ОСОБА_2, яка винесена у виконавчому провадженні №56075837; постанову від 13.04.2018 року про стягнення з боржника ОСОБА_2 витрат виконавчого провадження у розмірі 351 грн., яка винесена у виконавчому провадженні №56075837; постанову від 13.04.2018 року про стягнення виконавчого збору з ОСОБА_2 у розмірі 7446 грн., яка винесена у виконавчому провадженні №56075837; постанову від 05.06.2018 року про відкриття виконавчого провадження №56523509 та стягнення з ОСОБА_2 шрафу в розмірі 1700 грн., постанову від 24.05.2018 року про стягнення виконавчого збору в розмірі 7446 грн. з ОСОБА_2 у виконавчому провадженні №56462917; постанову від 24.05.2018 р. про стягнення витрат в розмірі 351 грн. з ОСОБА_2 у виконавчому провадженні №56463303; постанову від 06.06.2018 року про стягнення шрафу в розмірі 3400 грн. з ОСОБА_2 у виконавчому провадженні № 56523419; постанову від 06.08.2018 року про стягнення шрафу в розмірі 3700 грн. з ОСОБА_2 у виконавчому провадженні №56523419; постанову від 06.09.2018 року про стягнення виконавчого збору в розмірі 7446 грн. та витрат АСВП в розмірі 69 грн. з ОСОБА_2 у виконавчому провадженні №56462917; постанову від 06.09.2018 року про стягнення витрат в розмірі 351 грн. з ОСОБА_2 у виконавчому провадженні №56463303; постанову від 06.09.2018 року про стягнення шрафу в розмірі 1700 грн. з ОСОБА_2 у виконавчому провадженні №56523509.

Скаргу обґрунтована тим, що Фастівським міськрайонним судом розглядалася цивільна справа №381/2814/17, провадження №2/381/1245/17 за позовом ОСОБА_2 до виконавчого комітету Фастівської міської ради та ОСОБА_5 про визнання не дійсними рішення Фастівської міської від 01.11.2005 року №3/47-ХХХУІ-ІУ та рішення Фастівської міської ради від 21.12.2006 року №ХІІ-У, державного акту на право приватної власності на земельну ділянку по АДРЕСА_1, виданого на ім'я ОСОБА_5, та зобов'язання Фастівську міську раду вчинити певні дії, та зустрічний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю.

Рішенням Фастівського міськрайонного суду від 05.10.2017 року позов ОСОБА_2 залишено без задоволення, а зустрічний позов ОСОБА_5 задоволено в повному обсязі і зобов'язано ОСОБА_2 не чинити перешкод ОСОБА_5 в користуванні земельною ділянкою по АДРЕСА_2 та повернути ОСОБА_5 самовільно зайняту земельну ділянку, на якій встановлений металевий гараж, що знаходиться в АДРЕСА_2.

Постановою Апеляційного суду Київської області від 22.02.2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 05.10.2017 року залишено без змін.

В передбачений законом термін ОСОБА_2 було подано касаційну скаргу та Верховним Судом України 22.03.2018 року відкрито провадження №61-9937 ск 8 за касаційною скаргою ОСОБА_2

02.03.2018 року Фастівським міськрайонним судом був виданий виконавчий лист №2/381/1245/17 про зобов'язання ОСОБА_2 повернути ОСОБА_5 самовільно зайняту земельну ділянку, на якій встановлений металевий гараж, що знаходиться в АДРЕСА_2.

29.03.2018 року Фастівським МВДВС ГТУЮ в Київській області винесена постанова ВП №56075837 про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа №2/381/1245/17 про зобов'язання ОСОБА_2 повернути ОСОБА_5 самовільно зайняту земельну ділянку, на якій встановлений металевий гараж, що знаходиться в АДРЕСА_2, яка була направлена ОСОБА_2 по місцю її реєстрації.

Зазначені документи ОСОБА_2 отримала по пошті 06.04.2018 року, у зв'язку з чим 10.04.2018 року її представником ОСОБА_4 до Фастівського МВДВС ГТУЮ було подано адвокатський запит №29 з додатками документів, а саме, копією касаційної скарги та копією клопотання про зупинення виконання рішення суду з відміткою суду про реєстрацію цих документів касаційною інстанцією, та повідомлялося про подачу ОСОБА_2 касаційної скарги та відкриття Верховним Судом України (касаційним цивільним судом) провадження №61-9937 ск 8, та зазначено про необхідність зупинити виконання постанови ВП №56075837 Фастівського МВДВС ГТУЮ в Київській області про відкриття виконавчого провадження у зв'язку з переглядом даної справи у касаційному порядку, до моменту винесення касаційною інстанцією кінцевого рішення по суті справи.

Тобто, адвокатом ОСОБА_4 було повідомлено державного виконавця Казнодій Г.В. про неможливість виконання ОСОБА_2, як стороною виконавчого провадження, рішення суду в зазначений Фастівським міськрайонним відділом ДВС ГТУЮ в Київській області термін. Проте державним виконавцем, не зважаючи на письмові роз'яснення та надання підтверджуючих документів про неможливість виконання рішення суду, було винесено вище перелічені постанови.

Зазначені дії державного виконавця на думку заявника є неправомірними, а тому оскаржувані постанови підлягають скасуванню, що і стало підставою для подачі даної скарги до суду.

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 23 жовтня 2018 року у задоволенні скарги відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 з підстав порушення судом норм процесуального права ставиться питання про скасування ухвали суду першої інстанції та постановлення нової, якою задовольнити вимоги скарги в повному обсязі.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про відмову в задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив з того, що скаржником пропущено строк звернення до суду зі скаргою.

Такі висновки відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Судом встановлено, що Фастівським міськрайонним судом розглядалася цивільна справа № 381/2814/17, провадження №2/381/1245/17 за позовом ОСОБА_2 до виконавчого комітету Фастівської міської ради та ОСОБА_5 про визнання не дійсними рішення Фастівської міської від 01.11.2005 року №3/47-ХХХУІ-ІУ, та рішення Фастівської міської ради від 21.12.2006 року №ХІІ-У, державного акту на право приватної власності на земельну ділянку по АДРЕСА_1, виданого на ім'я ОСОБА_5, та зобов'язання Фастівську міську раду вчинити певні дії, та зустрічний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю.

Рішенням Фастівського міськрайонного суду від 05.10.2017 року позов ОСОБА_2 залишено без задоволення, а зустрічний позов ОСОБА_5 задоволено в повному обсязі, і зобов'язано ОСОБА_2 не чинити перешкод ОСОБА_5 в користуванні земельною ділянкою по АДРЕСА_2 та повернути ОСОБА_5 самовільно зайняту земельну ділянку, на якій встановлений металевий гараж, що знаходиться в АДРЕСА_2.

Постановою Апеляційного суду Київської області від 22.02.2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, а рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 05.10.2017 року залишено без змін.

В передбачений законом термін ОСОБА_2 було подано касаційну скаргу та Верховним Судом України 22.03.2018 року відкрито провадження №61-9937 ск 8 за касаційною скаргою ОСОБА_2

02.03.2018 року Фастівським міськрайонним судом був виданий виконавчий лист №2/381/1245/17 про зобов'язання ОСОБА_2 повернути ОСОБА_5 самовільно зайняту земельну ділянку, на якій встановлений металевий гараж, що знаходиться в АДРЕСА_2.

29.03.2018 року Фастівським МВДВС ГТУЮ в Київській області винесена постанова ВП № 56075837 про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа №2/381/1245/17 про зобов'язання ОСОБА_2 повернути ОСОБА_5 самовільно зайняту земельну ділянку, на якій встановлений металевий гараж, що знаходиться в АДРЕСА_2, яка була направлена ОСОБА_2 по місцю її реєстрації.

Судом встановлено, що після відкриття виконавчого провадження адвокатом ОСОБА_4 було повідомлено державного виконавця Казнодій Г.В. про неможливість виконання ОСОБА_2, як стороною виконавчого провадження, рішення суду в зазначений Фастівським міськрайонним відділом ДВС ГТУЮ в Київській області термін в зв'язку з подачею ОСОБА_2 касаційної скарги та відкриття Верховним Судом України (касаційним цивільним судом) провадження №61-9937 ск 8, та зазначено про необхідність зупинити виконання постанови ВП №56075837 Фастівського МВДВС ГТУЮ в Київській області про відкриття виконавчого провадження у зв'язку з переглядом даної справи у касаційному порядку, до моменту винесення касаційною інстанцією кінцевого рішення по суті справи.

Проте, відповідно до п.4 ч.1 ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає обов'язковому зупиненню у разі: зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.

Скаржником долучено до скарги ухвалу Верховного суду, відповідно до якої в задоволенні заяви ОСОБА_2 про зупинення виконання постанови Апеляційного суду було відмовлено.

Крім цього, статтею 38 ЗУ «Про виконавче провадження» визначено перелік підстав, коли саме виконавче провадження підлягає обов'язковому зупиненню .

Як вірно зазначено судом першої інстанції, в ході розгляду скарги було встановлено відсутність документального підтвердження про те, що зазначене виконавче провадження було зупинено, або були наявні підстави для обов'язкового зупинення.

За ст.11 ЗУ Про виконавче провадження державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець: здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом тощо.

Крім цього, державний виконавець зобов'язаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Отже, державний виконавець, після відкриття виконавчого провадження, вчиняв дії, що прямо передбачені ст.ст.75, 63 ЗУ «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч.1 ст.63 Закону України «Про виконавче провадження» за рішеннями, за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного ч.6 ст.26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником.

Згідно з ч.2 ст.63 цього закону у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів та попередження про кримінальну відповідальність.

Посилання скаржника, як боржника у виконавчому провадженні, на неможливість виконати рішення суду у зв'язку з відкриттям касаційного провадження про перегляд рішення Фастівського міськрайонного суду від 05.10.2017 року та постанови апеляційного суду Київської області від 22.02.2018 року Верховним Судом України, розгляд справи якого на даний час не відбувся, є необґрунтованим та таким, що не може свідчити про неправомірність дій державного виконавця щодо виконання рішення Фастівського міськрайонного суду.

Також суд вірно вказав на закон України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року №1404-VIII, в якому передбачено зазначення державним виконавцем про стягнення виконавчого збору у постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору (статті 26, 27 Закону).

Вищий адміністративний суд зазначив, що системний аналіз статей 10, 27, 64-67 Закону України «Про виконавче провадження» дає підстави вважати, що обов'язковими умовами стягнення виконавчого збору є: 1. Фактичне виконання судового рішення; 2. Вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішень.

Всі винесені постанови державного виконавця після відкриття зазначеного виконавчого провадження є підтвердженням того, що ним безпосередньо було вжито заходів примусового виконання рішення суду, так як боржником ОСОБА_2 добровільно протягом 10 днів, які їй надавались державним виконавцем, рішення не було виконано.

Відповідно до положень статті 63 Закону України «Про виконавче провадження» під час виконання рішень немайнового характеру державний виконавець фактично надає боржнику строк на добровільне виконання рішення, а у випадку повторного невиконання боржником рішення протягом наданого строку законодавець диференціює подальші дії державного виконавця залежно від участі боржника в процесі виконання рішення. Якщо рішення можливо виконати без участі боржника державний виконавець вживає заходів примусового виконання рішення, а якщо рішення неможливо виконати без участі боржника, державний виконавець після надсилання органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження, тобто, не вживає жодних заходів примусового виконання рішення.

Згідно зі ст.75 ЗУ «Про виконавче провадження» після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення. У разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону і не пізніше п'яти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення. У разі якщо виконати рішення без участі боржника неможливо, державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом, після чого виносить постанову про закінчення виконавчого провадження, яка затверджується начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, і повертає виконавчий документ до суду чи іншого органу (посадової особи), що його видав.

Відповідно до п.3 ст.74 ЗУ «Про виконавче провадження», рішення, дії або бездіяльність державного виконавця також можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Рішення, дії та бездіяльність начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, можуть бути оскаржені до керівника органу державної виконавчої служби вищого рівня.

ОСОБА_2 в даному виконавчому провадженні має статус боржника, а тому, дізнавшись в травні місяці 2018 року (як пояснив її представник ОСОБА_4А.) про порушення її прав, остання повинна була звернутися відповідно до положень ст.ст.448-449 ЦПК України протягом 10 днів безпосередньо до суду зі скаргою на дії державного виконавця.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 зверталася з листами до Фастівського ДВС з метою роз'яснення їй правомірності дій державного виконавця та з проханнями зупинити виконавче провадження у зв'язку з подачею касаційної скарги.

До суду з даною скаргою представник ОСОБА_2 звернувся лише 02.10.2018 року.

На підставі викладеного суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про пропущення скаржником строку звернення до суду з даною скаргою.

Клопотання про поновлення цього строку суду не заявлялися.

Відповідно до ч.3 ст.451 ЦПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні скарги із-за пропущення строку для подання скарги.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвала суду є законною, обґрунтованою і підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Фастівського міськрайонного суду Київської області від 23 жовтня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 24 січня 2019 року.

Суддя-доповідач:

Судді: