Справа №443/1397/16-ц
Провадження №2/443/88/19
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

25 березня 2019 року м. Жидачів

Жидачівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Коліщук З.М.,

з участю секретаря Шальвіри І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання прав забудовника та визнання права власності на спадкове майно у порядку спадкування за заповітом,-

встановив:

Позивач звернулася до суду із позовною заявою, якою просить суд ухвалити рішення, яким визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 0, 06 га, яка призначена для обслуговування житлового будинку та розташована за адресою: м. Ходорів, вул. Шевченка, 162, Жидачівського району Львівської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті батька ОСОБА_5, котрий помер 16 серпня 2015 року та яка йому належала на підставі договору купівлі-продажу від 13.09.1996 року та права та обовязки забудовника житлового будинку, розташованого за адресою: м. Ходорів, вул. Шевченка, 162, Жидачівського району Львівської області в порядку спадкування за заповітом після смерті батька ОСОБА_5, котрий помер 16 серпня 2015 року з правом введення житлового будинку в експлуатацію та реєстрацію права власності вказаного будинку на його імя.

В обґрунтування позовних вимог покликалася на те, що 16 серпня 2015 року помер його батько ОСОБА_5. На випадок смерті батько залишив заповіт відповідно до якого належний йому житловий будинок з господарськими спорудами та земельну ділянку, що знаходяться в м.Ходорів, вул. Л.Українки, 12, Жидачівського району Львівської області заповів йому та відповідачу ОСОБА_3 в рівних долях кожному. Він отримав свідоцтво про право на спадщину на все вищевказане майно у зв'язку із відмовою відповідача ОСОБА_3 від частки у вказаному майні в його користь. Також до складу спадкового майна увійшла земельна ділянка площею 0, 06 га, яка призначена для обслуговування житлового будинку та розташована за адресою: м. Ходорів, вул. Шевченка, 162, Жидачівського району Львівської області, яка йому належала на підставі договору купівлі-продажу від 13.09.1996 року, на якій знаходиться незавершений будівництвом житловий будинок. Оскільки на вказане майно батько заповіту не залишив, тому спадкування здійснюється за законом та спадкоємцями є він та відповідачі у справі ОСОБА_2С.(дружина), ОСОБА_3 (дочка) та ОСОБА_3 Ю,О. (мати), які відмовились від своїх часток у вказаному спадковому майні на його користь. Відтак позивач як єдиний спадкоємець за законом, який виявив бажання прийняти спадщину після смерті батька звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено у звязку з тим, що у нього відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно, що унеможливлює прийняття ним спадщини після смерті батька та належній реалізації її спадкових прав. Тому він змушена звертатися до суду за захистом своїх справ.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності та підтримання позовних вимог із підстав вказаних в уточненій позовній заяві.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не з'явились, подали заяви про розгляд справи за їх відсутності та визнання позовних вимог.

Відповідно до ч. 3 ст. 13, ч. 2 ст. 49, ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Стаття 41 Конституції України зазначає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Судом встановлено та підтверджується долученою копією свідоцтва про смерть, що 16 серпня 2015 року, в ОСОБА_6, округ Кук міста Чікаго, штат Іллінойсс, США, помер ОСОБА_5, що стверджується свідоцтвом про смерть від 19 серпня 2015 року (арк. справи 8,9).

Спадщина відкрилася в цей же день, відповідно до вимог ч. 2 ст. 1220 ЦК України. На випадок смерті спадкодавець ОСОБА_1М склав заповіт відповідно до якого належний йому житловий будинок з господарськими спорудами та земельну ділянку, що знаходяться в м.Ходорів, вул. Л.Українки, 12, Жидачівського району Львівської області заповів позивачу ОСОБА_1 та відповідачу ОСОБА_3 в рівних долях кожному( арк. справи 51).

Як вбачається із копії матеріалів спадкової справи, яка заведена приватним нотаріусом Жидачівського районного нотаріального округу Львівської області ОСОБА_7 після смерті спадкодавця ОСОБА_5, позивач ОСОБА_1 03.03.2016 року отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими спорудами та земельну ділянку площею 0,0786 га в межах згідно з планом, що знаходяться в м.Ходорів, вул. Л.Українки, 12, Жидачівського району Львівської області( арк. справи 46,47).

Судом встановлено, що спадщина померлого, окрім вищевказаного майна також складається із належної йому на праві власності земельної ділянки площею 0, 06 га, яка призначена для обслуговування житлового будинку та розташована за адресою: м. Ходорів, вул. Шевченка, 162, Жидачівського району Львівської області, яка йому належала на підставі договору купівлі-продажу від 13.09.1996 року (арк. справи 12-13). За життя рішенням виконавчого комітету Ходорівської міської ради народних депутатів №120 від 20.02.1997 року було затверджено проект відведення земельної ділянки ОСОБА_5 для ведення індивідуального житлового будівництва житлового будинку та господарських будівель та надано йому вказану земельну ділянку. Ним був виготовлений будівельний паспорт на забудову земельної ділянки та побудовано на ній житловий будинок, готовність якого складає 55%, що стверджується технічним паспортом (арк. справи 60-63).

На вищевказане майно спадкодавець ОСОБА_5 заповіту не залишив, а тому спадкування за вказаних обставни здійснюється за законом.

Згідно зі ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За правилами ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Судом встановлено , що позивач ОСОБА_1 є сином померлого ОСОБА_5, тобто спадкоємцем першої черги за законом, що стверджується свідоцтвом про його народження( арк. справи 5)

Пунктом 8 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" передбачено, що якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов'язки входять до складу спадщини, адже відповідно до ст.1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до п.10 цієї Постанови при переході до спадкоємців права власності на житловій будинок, інші будівлі та споруди до них переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, і у розмірі, який необхідний для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом, необхідно розуміти так, що така ділянка переходитьу власність або користування спадкоємців, якщо її було надано в установленому порядку, в межах, визначеннях при наданні.

З Узагальнення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" від 16 травня 2013 року слідує, що оформлення свідоцтва про право власності на об'єкти, які були закінчені будівництвом після 05 серпня 1992 року і на цей час не прийняті в експлуатацію, проводиться тільки за наявності актів прийняття їх в експлуатацію. Визнання права власності на недобудований будинок відповідно до чинного законодавства України неможливе.

До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно до ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Як встановлено судом, позивач на законних підставах отримав земельну ділянку, на якій почав будудівництво житлового будинку, який не закінчений будівництво через смерть.

Разом з тим, постановою приватного нотаріуса Жидачівського районного нотаріального округу ОСОБА_7 №3 від 16 лютого 2016 року, встановлено факт відмови позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька на частину спадкового майна, у звязку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на житловий будинок незакінчений будівицтвом та земельну ділянку для обслуговування цього житлового будинку (арк. справи 26).

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Окрім того, в судовому засіданні встановлено та підтверджується долученими до матеріалів справи заявами відповідачів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 що останні від належних їм часток у спадковому майні відмовляються на користь позивача та не заперечують проти визнання за ним права власності на спадкове майно земельну діялянку та визнання за ним прав забудовника (арк. справи

Таким чином, враховуючи те, що позивач оформити право власності на спірний житловий будинок незавершений будівництвом та земельну ділянку, яка призначена для його будівництва та обслуговування в нотаріальному порядку не має можливості у звязку з відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину; відповідачі позовні вимоги визнали та проти задоволення позову не заперечують, що не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб; будь-яких інших спадкоємців, які б претендували на спірне майно, судом не встановлено, а тому враховуючи наведене, зібрані у справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний звязок у сукупності, суд вважає дійшов висновку, що є обґрунтованим, підставним та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 223, 229, 247, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 Володимировича-задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на земельну ділянку площею 0, 06 га, яка розташована за адресою: м. Ходорів, вул. Шевченка, 162, Жидачівського району Львівської області, в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_5, котрий помер 16 серпня 2015 року та яка йому належала на підставі договору купівлі-продажу від 13.09.1996 року та права та обовязки забудовника житлового будинку, розташованого за адресою: м. Ходорів, вул. Шевченка, 162, Жидачівського району Львівської області в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_5, котрий помер 16 серпня 2015 року з правом введення житлового будинку в експлуатацію та реєстрацію права власності вказаного будинку на його імя.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано, і може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Позивач: ОСОБА_1, 24. 07.1989 року народження, місце реєстрації: 81750, м. Ходорів, вул. Л. Українки,10а, Жидачівського району Львівської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1. Відповідач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, місце реєстрації: 81750, м. Ходорів, вул. Л. Українки,12, Жидачівського району Львівської області, Відповідач:: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, місце проживання: 81750, м. Ходорів, вул. Л. Українки,10а, Жидачівського району Львівської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків 2.

Відповідач:: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, місце проживання: 81750, м. Ходорів, вул. Л. Українки,12, Жидачівського району Львівської області, паспорт серія КВ №180598, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2.

Повний текст рішення складено 25 березня 2019 року.

Суддя З.М. Коліщук