Головуючий у І інстанції Макаренко І.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05грудня2019 року Київський апеляційний суд ускладі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого - судді: Матвієнко Ю.О.,

суддів: Іванової І.В., Мельника Я.С.,

при секретарі: Ярмак О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 22 жовтня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Державного бюро розслідувань, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2019 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Державного бюро розслідувань, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 22 жовтня 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 залишено без розгляду на підставі п. 9 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

Не погоджуючись з ухвалою суду, позивачі подали на неї апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просили ухвалу скасувати та направити справу до Шевченківського районного суду м. Києва для розгляду по суті.

У відзиві на апеляційну скаргу, що надійшов від представника Державного бюро розслідувань - Монастирської Ж.В., остання просила залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін, посилаючись на те, що вона постановлена судом з дотриманням норм процесуального права.

В судове засідання учасники процесу, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, не з`явились, однак їхня неявка згідно вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги позивачів, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду - без змін, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 12 серпня 2019 року відкрите провадження у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Державного бюро розслідувань, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. При цьому, в ухвалі зобов`язано позивачів надати суду оригінали доказів, якими обґрунтовуються позовні вимоги, а саме: відповіді на звернення та скарги, а також належним чином засвідчені копії звернень та процесуальних рішень, прийнятих по суті скарг та звернень, незасвідчені копії яких додані до позовної заяви, протягом п`яти днів з дня отримання ухвали. Судом в ухвалі також роз`яснено позивачам наслідки невиконання вимоги суду про витребування вищевказаних доказів (том 1, а.с.161-162).

Вимога суду про витребування оригіналів письмових доказів, яка міститься в ухвалі суду про відкриття провадження від 12 серпня 2019 року, позивачами не виконана без поважних причин.

Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 7 ст. 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі статтею 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Враховуючи предмет і підстави позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , які полягають у відшкодуванні моральної шкоди, завданої неправомірною бездіяльністю правоохоронних органів, вимога суду в ухвалі про відкриття провадження про надання оригіналів звернень позивачів до правоохоронних органів та відповідей на їхні звернення, є законною та обґрунтованою, оскільки дані письмові докази є необхідними для вирішення справи по суті.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 257 ЦПК України у випадку неподання витребуваних судом доказів без поважних причин, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду.

Оскільки позивачі без поважних причин не виконали вимогу суду про витребування письмових доказів, необхідних для повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи, законним та обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про залишення позовної заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 без розгляду на підставі п. 9 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

При цьому, колегія суддів зауважує, що згідно ч. 2 ст. 257 ЦПК України особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

Доводів, які б спростували законність та обґрунтованість постановленої судом першої інстанції ухвали, апеляційна скарга позивачів не містить.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції судове рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування згідно вимог ч. 1 ст. 375 ЦПК України відсутні.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 22 жовтня 2019 року- залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий :

Судді: