Судді Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду
справа № 360/2285/14-ц
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Червинської М. Є. (головуючого), Антоненко Н. О., Коротуна В. М. (суддя-доповідач), Крата В. І., Курило В. П. касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнив частково.
Рішення Бородянського районного суду Київської області від 26 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 30 жовтня 2017 року в частині позову ОСОБА_6 до Бородянської Державної нотаріальної контори, ОСОБА_7 про скасування свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 08 грудня 2004 року за № 2-4077 та визнання за ОСОБА_6 права власності на 57/100 земельної ділянки скасував.

Позов ОСОБА_6 до Бородянської Державної нотаріальної контори, ОСОБА_7 про скасування свідоцтва про право на спадщину та визнання права власності на частину будинку та земельної ділянки задовольнив частково.

Визнав частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 08 грудня 2004 року, посвідчене Бородянською державною нотаріальною конторою Київської області, зареєстроване за № 2-4077, видане на ОСОБА_7, згідно з яким спадковим майном є вся земельна ділянка по АДРЕСА_1, площею 0,4706 га. Визнав за ОСОБА_6 право власності на 57/100 частини земельної ділянки по АДРЕСА_1. У іншій частині рішення Бородянського районного суду Київської області від 26 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 30 жовтня 2017 року залишив без змін

При цьому колегія суддів зробила висновок, що: «звернувшись до суду з позовом, позивач просила скасувати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, посилаючись при цьому на його недійсність з підстав порушення її прав як співвласника будинку. Оскільки права позивача як співвласника будинку порушені передачею відповідачу у власність в порядку спадкування як іншому співвласнику будинку всієї земельної ділянки, яка надана для його обслуговування, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом на всю земельну ділянку на ім'я відповідача. Такий спосіб захисту порушеного права позивача узгоджується з приписами статті 1301 ЦК України та підставами пред'явленого позову, обґрунтованість якого відповідає доказам у справі та вимогам закону».

Не можу погодитися з таким рішенням з наступних мотивів.

1. Аналіз змісту глави 85 ЦК України свідчить, що у цивільному законодавстві не передбачено можливості скасування свідоцтва про право на спадщину за позовом заінтересованої особи в судовому порядку.

2. На вимогу одного із спадкоємців за рішенням суду можуть бути внесені зміни до свідоцтва про право на спадщину (частина друга статті 1300 ЦК України), а в певних випадках нотаріус видає спадкоємцям нові свідоцтва про право на спадщину (частина третя статті 1300 ЦК України).

3. Свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом (стаття 1301 ЦК України).

4. Відповідно до частини першої статті 11 ЦПК України (в редакції, чинній на момент прийняття оскаржених рішень) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

4.1. Позивач заявляла тільки позовну вимогу: скасувати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, зареєстрованого в реєстрі за № 2-4077 від 08 грудня 2004 року Позовних вимог про визнання недійсним недійсність свідоцтва про право на спадщину за заповітом, зареєстрованого в реєстрі за № 2-4077 від 08 грудня 2004 року позивач не заявляла.

4.2. Згідно частини першої статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

5. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

5.1. В схожій ситуації, в постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 листопада 2018 року у справі № 2-1201/2005

(провадження № 61-13700св18) зроблено висновок, що «позивач звернулась до суду з позовом про скасування заповіту. Аналіз змісту глави 85 ЦК України свідчить, що у цивільному законодавстві не передбачено можливості скасування заповіту за позовом заінтересованої особи в судовому порядку. Право скасувати заповіт належить лише заповідачу (статті 1254 ЦК України). Тоді як за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі (частина друга статті 1257 ЦК України). За таких обставин суди не звернули увагу на те, що цивільним законодавством не передбачено можливості скасування заповіту за позовом заінтересованої особи в судовому порядку».

6. Тому колегії суддів слід було касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржені рішення без змін.

Суддя В. І. Крат