Справа № 482/1460/18
Номер провадження 2/482/12/2019
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 липня 2019 року місто Нова Одеса

Новоодеський районний суд Миколаївської області в складі головуючого: судді Демінської О.І., за участю секретаря судового засідання -Мозгової В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - орган опіки та піклування Новоодеської РДА Миколаївської області, про відібрання дитини та повернення її матері, стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просила про відібрання її дитини - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від його батька ОСОБА_2 та повернення його їй - матері дитини за попереднім місцем проживання, стягнення моральної шкоди, завданої протиправними діями відповідача внаслідок самовільної зміни місця проживання дитини в сумі 15000 грн.

Пославшись на те, що шлюб між сторонами розірвано рішенням суду від 05.04.2018 р., дитина залишилася проживати разом з нею, розпорядженням Новоодеської РДА визначено порядок зустрічей сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком - відповідачем у справі, який 27.07.2018 р. забрав дитину і не повернув, на телефонні дзвінки не відповідає, дитина з нею позбавлена можливості спілкування, місце його знаходження їй тривалий час було невідоме, просить про задоволення позову.

Будучи присутніми неодноразово в судових засіданнях під час розгляду справи позивач та її представник - адвокат Камінський В.І. позов підтримали, з підстав у ньому викладених, просили про його задоволення.

В подальшому надали заяву про розгляд справи за їх відсутності та про підтримання заявлених позовних вимог.

Відповідач та його представник - адвокат Скотников О.М., неодноразово звертаючись до суду з клопотаннями про відкладення розгляду справу, у чергові судові засідання, 01.07.2019 р., 17.17.2019 р. повторно не з`явилися, в чергове звернувшись до суду з клопотанням про відкладення судового засідання, призначеного на 01.07.2019 р., у зв`язку із чим розгляд справи завершено за їх відсутності.

При цьому відповідач та його представник, під час їх присутності у черговому судовому засіданні, проти задоволення позову заперечували, просили у його задоволенні відмовити.

Представник органу опіки та піклування Новоодеської РДА вважав за необхідне заявлені позовні вимоги задовольнити, надавши до суду висновок органу опіки та піклування про необхідність повернення дитини матері.

Вислухавши вступне слово учасників судового провадження, суд дійшов до висновку про наявність підстав для часткового задоволення заявлених позовних вимог.

Так, судом встановлено, що матір`ю та батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є позивач та відповідач: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (свідоцтво про народження серія НОМЕР_1 , видане виконкомом Дільничної сільської ради Новоодеського району Миколаївської області 24.01.2011 р.).

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано рішенням Новоодеського районного суду Миколаївської області від 05.04.2018 р.

Наказом судді Новоодеського районного суду Миколаївської області від 20.04.2018 р. з ОСОБА_2 стягнуто на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ј частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно з розпорядженням Новоодеської РДА Миколаївської області, як органом опіки та піклування, №17-р від 17.01.2018 р. визначено порядок зустрічей ОСОБА_2 та його малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом систематичних побачень у вихідні два рази на місяць з правом ночівлі, проведення святкових днів з кожним з батьків по черзі за попередньою домовленістю, визначення за взаємною згодою з матір`ю батьком додаткових побачень з дитиною, право ОСОБА_2 влітку забирати дитину на два тижні для оздоровлення.

27.07.2018 р. ОСОБА_2 , реалізуючи своє право на проведення спільного з сином часу, 27.07.2018 р. зустрівся з ОСОБА_3 та станом на 06.08.2018 р. не повернув сина матері, не повідомивши про те, що саме з ним відбувається, та де він перебуває, що підтверджується як поясненнями позивача ОСОБА_1 , так і даними звернення з заявою про зникнення дитини на адресу Новоодеського ВП ГУНП в Миколаївській області від 06.08.2018 р.

Згідно з листом ГУ НП в Миколаївській області від 30.08.2018 р. встановлено місцеперебування ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , за місцем проживання його батька - ОСОБА_4 у АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 добре характеризується у суспільному житті, приймає активну участь у житті дитини - ОСОБА_3 в період його перебування у дитячому садочку, у школі.

Згідно з поясненнями дитячого психолога - ОСОБА_6 , наданими суду, в процесі спостереження дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час його проживання у батька - відповідача ОСОБА_2 та позивача - матері - ОСОБА_1 , вона дійшла остаточного висновку про необхідність повернення дитини матері, де він і буде почуватися в безпеці, психоемоційний стан під час проживання з якою значно покращується разом з матір`ю, а побачення з батьком йому можуть бути дозволені лише після проходження певних корегуючи психоемоційних програм, направлених на корегування нестійкого психоемоційного стану батька дитини.

Мотивованими висновками органу опіки та піклування Новоодеської РДА від 14.12.2018 р. та 18.01.2019 р. підтверджується недоцільність проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком - відповідачем ОСОБА_2 та необхідність його повернення матері - ОСОБА_1 .

Відповідно до положень ст. 162 СК України, якщо один з батьків або інша особа самочинно, без згоди другого з батьків чи інших осіб, з якими на підставі закону або рішення суду проживала малолітня дитина, або дитячого закладу (установи), в якому за рішенням органу опіки та піклування або суду проживала дитина, змінить її місце проживання, у тому числі способом її викрадення, суд за позовом заінтересованої особи має право негайно постановити рішення про відібрання дитини і повернення її за попереднім місцем проживання.

Дитина не може бути повернута лише тоді, коли залишення її за попереднім місцем проживання створюватиме реальну небезпеку для її життя та здоров`я або обставини змінилися так, що повернення суперечить її інтересам.

Відповідно до ст.. 163 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на те, щоб малолітня дитина проживала з ними.

Батьки мають право вимагати відібрання малолітньої дитини від будь-якої особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду.

Суд може відмовити у відібранні малолітньої дитини і переданні її батькам або одному з них, якщо буде встановлено, що це суперечить її інтересам.

Відповідно до вимог Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року, що вступили в силу по відношенню до України 27 вересня 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (стаття 3).

За статтею 9 вказаної Конвенції держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Судом встановлено, що проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю не створює реальну небезпеку для життя та здоров`я дитини, що підтверджено як висновком органу опіки та піклування Новоодеської РДА Миколаївської області про доцільність відібрання дитини та передачі його матері, актом обстеження житлово-побутових умов сімї позивача від 13.08.2018 р., 04.10.2018 р., а також довідкою Новоодеської ЦРЛ від 13.07.2018 р.

Відповідач ОСОБА_2 місце проживання дитини ОСОБА_3 змінив самовільно, не повідомивши про це матір дитини - ОСОБА_1 , яка тривалий час перебувала у стані необізнаності щодо місця перебування її сина, його стану здоров"я, не мала можливості спілкування з ним, змушена була звертатися до правоохоронних органів з метою встановлення місця перебування дитини, його розшуку, чим їй спричинено значні емоційні хвилювання, а відтак завдано моральну шкоду внаслідок протиправних дій відповідача.

З огляду на викладене суд вважає, що позовні вимоги про відібрання дитини від батька ОСОБА_2 , який самовільно змінив місце проживання дитини, та передачі дитини матері підлягають задоволенню.

Згідно з ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ст.. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у тому числі і у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п.3 Постанови Пленуму ВСУ № 4 від 31.03.1995 р. « Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

З урахуванням наведеного, також суд вважає, що підлягають частковому задоволенню вимоги позивача щодо відшкодування їй моральної шкоди - в сумі 5000 грн., враховуючи, що через протиправну поведінку відповідача, позивач зазнала душевних страждань та переживань у зв`язку із відсутністю зв`язку із дитиною, необізнаністю щодо її місцеперебування, неможливістю спілкування, завданих їй внаслідок протиправних самовільних дій відповідача.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача має бути стягнуто судові витрати пропорційно задоволеним позовним вимогам

Керуючись ст. ст. 18, 89, 259, 263-265, 430 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - орган опіки та піклування Новоодеської РДА Миколаївської області, про відібрання дитини та повернення її матері, стягнення моральної шкоди,- задовольнити частково.

Відібрати малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , та передати його матері - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Допустити негайне виконання рішення суду щодо відібрання дитини та повернення його матері.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , в рахунок відшкодування моральної шкоди 5000 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , судового збору в сумі 939 грн. 73 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя: О.І.Демінська

Повне рішення складено 26.07.2019 р.