Справа № 456/1844/19
Провадження № 2/456/1025/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

27 листопада 2019 року місто Стрий

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючої судді Гули Л. В. ,

з участю секретаря Петренко Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Стрию справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Служба у справах дітей Кам`янка-Бузької районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 просить позбавити відповідача ОСОБА_2 батьківських прав відносно дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування позовних вимог позивачка покликалася на те, що в них з відповідачем двоє дітей: син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Під час перебування у шлюбі між ними постійно виникали сварки та скандали. У відповідача часто відбувалися нервові зриви та прояви агресії по відношенню до неї, в такому стані він неодноразово піднімав на неї руку. Вона побачила, що відповідач захоплюється курінням коноплі і є наркозалежним, а також дізналася, що він був двічі судимий. Свідками сварок та нанесення їй побоїв були їх малолітні діти, що дуже негативно відобразилось на їхньому психологічному здоров`ї. У дітей спостерігались поганий апетит, порушення сну, поганий розвиток мовлення, а також схильність до неврозу, високий рівень тривожності та хворобливості. Дочка стала замкнутою, не йшла на контакт як з дорослими, так і з дітьми, не проявляла інтересу до ігор та забав.

У травні 2015 року вона втекла від чоловіка з м. Стрия, де вони проживали, до своєї матері в смт. Добротвір Кам`янка-Бузького району, так як зрозуміла, що надалі проживати з ОСОБА_2 є небезпечним для її життя та життя і здоров`я їх дітей.

Рішенням Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 07.09.2015 шлюб між ними було розірвано. З того часу вона активно зайнялась здоров`ям дітей, відвідувала психолога, дотримувалась його рекомендацій та настанов, що допомогло покращити психо-емоційний стан дітей. На даний час діти позбулися страху, покращився апетит та сон, вони відвідують дитячий садок та школу, почали активно спілкуватись з іншими дітьми, йдуть на контакт, суттєво підвищився їх інтелектуальний рівень.

За рішенням Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 05.04.2016 з ОСОБА_2 на її користь стягуються аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини зі всіх видів доходів відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 18.12.2015 і до їх повноліття.

Після подання нею заяви про стягнення аліментів їй стало відомо, що відповідач виїхав з м.Стрия в невідомому напрямку. Його місце проживання їй невідоме, ніяких зв`язків з ним вона не підтримує. Відповідач аліменти на утримання дітей не сплачує, за нього протягом двох років це робила його матір, яка в лютому 2018 року повідомила про припинення надання коштів на утримання дітей у зв`язку з погіршенням стану свого здоров`я. Згідно з розрахунком, наданим Стрийським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області, станом на 01.03.2019 заборгованість по аліментах становить 39200,29 грн. Діти знаходяться на повному її утриманні.

Беручи до уваги те, що батько дітей, починаючи з травня 2015 року проживає окремо, жодного з покладених законом на батьків обов`язків не виконує, не піклується про дітей, не спілкується з ними, не бере участі в їх вихованні, а тому вона звернулася до суду з даним позовом.

Позивачка ОСОБА_1 та її представник адвокат Білик Р.О. у судовому засіданні, проведеному в режимі відеоконференції, позовні вимоги підтримали, покликаючись на обставини, викладені в позовній заяві, та просять їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового розгляду, на виклик суду повторно не з`явився, про причину неявки не повідомив, відзив на позовну заяву не подав, тому суд відповідно до ст. 280 ЦПК України розглянув справу заочно за його відсутності на підставі наявних у ній доказів.

Представник третьої особи Служби у справах дітей Кам`янка-Бузької районної державної адміністрації у судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, причину неявки суду не повідомив.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення позивачки та її представника, суд дав оцінку зібраним доказам та дійшов висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити, ухваливши заочне рішення, з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України). Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення (ч. 1 ст. 81 ЦПК України), крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 № 11 роз`яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, котрі мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку усіх доказів.

Виходячи із наведених вище процесуальних норм, практики та роз`яснень, суд, перевіривши порушення прав та обов`язків позивачки в межах заявлених нею вимог, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

В судовому засіданні встановлено, що батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , про що свідчать свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 09.09.2011 та серії НОМЕР_2 від 22.10.2013 /а.с. 7-8/.

Рішенням Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 07.09.2015 розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 13.07.2011 у Добротвірській селищній раді Кам`янка-Бузького району Львівської області, актовий запис № 28. Рішення набрало законної сили /а.с. 10/.

На підставі рішення Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 05.04.2016 з ОСОБА_2 зобов`язаний сплачувати на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітніх дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини зі всіх видів доходів відповідача, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 18.12.2015 і до їх повноліття. Рішення набрало законної сили /а.с. 11-12/.

Згідно з розрахунком заборгованості по аліментах від 25.03.2019, наданим державним виконавцем Стрийського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Львівській області, заборгованість боржника ОСОБА_2 зі сплати аліментів станом на 01.03.2019 становить 39200,29 грн. /а.с. 13-14/

Згідно з довідкою про склад сім`ї від 30.03.2018, виданою Добротвірським комунальним підприємством «Підприємство по обслуговуванню житла», ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 . До складу її сім`ї входять: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с. 9/.

Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов сім`ї ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , сім`я займає житлову площу 41,98 кв.м, що складається з 3 кімнат в ізольованій квартирі, а також окремо є кухня, коридор, ванна, туалет. Квартира облаштована. Проведено ремонт, є усі технічні засоби (телевізор, комп`ютер і т.д.), санітарний стан задовільний. На цій площі проживає ОСОБА_1 , її син ОСОБА_3 , її дочка ОСОБА_4 та мама ОСОБА_5 . Матеріальне становище сім`ї задовільне. Вихованням та утриманням дітей займається ОСОБА_1 . Батько ОСОБА_2 перебуває на заробітках у Португалії, утриманням та вихованням дітей не займається, аліменти на утримання дітей не платить протягом двох років, в результаті чого утворилася заборгованість /а.с. 15/.

Згідно з довідкою Добротвірського дошкільного навчального закладу № 2 «Джерельце» Добротвірської селищної ради Кам`янка-Бузького району Львівської області (комбінованого типу) № 4/1-01-11 від 08.02.2019 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відвідує Добротвірський дошкільний навчальний заклад № 2 «Джерельце» Добротвірської селищної ради Кам`янка-Бузького району Львівської області з 2016 року. Дитина охайна, доглянута, неконфліктна. В ДНЗ дитину влаштувала мама ОСОБА_1 . Приводить і забирає дівчинку з садочка виключно мама, яка займається розвитком, вихованням та навчанням дитини, відвідує батьківські збори, дитячі свята, розваги, бере активну участь у житті дошкільників і садочка. Необхідні витрати на дитину також несе мати. Батько дитини в дошкільному закладі жодного разу не був, вихователі груп та інші працівники його не бачили /а.с. 17/.

За період відвідування ОСОБА_4 дитсадка її психо-емоційний стан та загальний розвиток суттєво покращились, про що свідчить порівняльна характеристика практичного психолога ЗДО № 2 «Джерельце» від 16.02.2018 /а.с. 20/.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , навчається у ЗОШ АДРЕСА_2 - АДРЕСА_3 ступенів смт. Добротвір Кам`янка-Бузького району Львівської області у 1-В класі, що підтверджується довідкою Загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів смт. Добротвір № 22 від 13.02.2019 /а.с. 21/.

Як вбачається з долученої до матеріалів справи порівняльної характеристики від 16.02.2018, наданої практичним психологом ЗДО № 2 «Джерельце», за останні два роки психо-емоційний стан, інтелектуальний та психічний розвиток ОСОБА_3 , 2011 року народження, суттєво покращилися і досягли норми /а.с. 19/.

Згідно з довідкою Кам`янка-Бузького відділу поліції Головного управління Національної поліції України у Львівській області № 1830 від 22.03.2018 ОСОБА_2 , житель АДРЕСА_4 , не займається вихованням дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 протягом тривалого часу, вихованням дітей займається мама ОСОБА_1 /а.с. 18/

Як вбачається з рішення № 18 від 27.02.2017, виконавчий комітет Добротвірської селищної ради Кам`янка-Бузького району Львівської області рекомендував ОСОБА_1 звернутися у Кам`янка-Бузький районний суд для вирішення питання щодо позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 /а.с. 16/.

З листа Кам`янка-Бузької районної державної адміністрація Львівської області №1420/02-21 від 05.05.2018 судом встановлено, що питання про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 щодо його малолітніх дітей двічі було внесено в порядок денний засідання комісії з питань захисту прав дитини райдержадміністрації, однак у зв`язку з тим, що ОСОБА_2 на даний час тимчасово проживає за кордоном члени комісії вирішили рішення щодо позбавлення його батьківських прав не приймати /а.с. 29/.

Крім цього, з матеріалів справи судом встановлено, що ОСОБА_1 зверталася до виконавчого комітету Стрийської міської ради Львівської області ыз заявою про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , однак їй було рекомендовано звернутися з даним питанням до служби у справах дітей Кам`янка-Бузької райдержадміністрації, тобто за місцем проживання дітей (лист № 2290/3.18 від 21.12.2018) /а.с. 30/.

Стаття 51 Конституції України визначає, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей.

Згідно зі ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Відповідно до ст.ст. 3, 6 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів; держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини.

Стаття 18 Конвенції визначає, що держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати честь та гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Відповідно до вимог п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей.

Пунктом 16 даної Постанови передбачено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).

Таким чином, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може позбавити батьківських прав лише у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи.

Частиною 4 ст. 263 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові від 13 березня 2019 року (справа № 631/2406/15-ц) Верховний Суд звернув увагу на те, що позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року в справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем заяви про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (рішення від 07 грудня 2006 року в справі «Хант проти України»).

Таким чином, судом встановлено, що малолітні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживають разом матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Як вбачається з розрахунку заборгованості по аліментах від 25.03.2019, заборгованість боржника ОСОБА_2 зі сплати аліментів станом на 01.03.2019 становить 39200,29 грн., однак відповідач періодично сплачує аліменти, всього останнім сплачено 25300,00 грн., останній платіж ним було здійснено в січні 2019 року в сумі 3000,00 грн. /а.с. 13-14/.

Відповідно до ч. 5 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Однак орган опіки та піклування - Кам`янка-Бузька районна державна адміністрація Львівської області, двічі провівши засідання комісії з питань захисту прав дитини, не прийняла рішення про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 щодо його малолітніх дітей, оскільки останній на даний час тимчасово проживає за кордоном /а.с. 29/.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України).

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позивачкою ОСОБА_1 не надано належних та допустимих доказів умисного ухилення відповідача від участі у вихованні дітей та судом не встановлено обставин, які давали б підстави для застосування до відповідача крайнього заходу у виді позбавлення батьківських прав, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що судом відмовлено в задоволенні позову, тому суд відносить витрати, пов`язані з розглядом справи, на рахунок позивачки.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 259, 263, 265, 268, 280-283 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Служба у справах дітей Кам`янка-Бузької районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав відмовити.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржене позивачкою до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений судом 06.12.2019.

Суддя Л.В.Гула