Постанова

Іменем України

20 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 303/5182/13-ц

провадження № 61-30610св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Воробйової І. А., Гулька Б. І., Лідовця Р. А., Черняк Ю. В. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Відділ Державного департаменту у справах громадянства, іміграції та реєстрації фізичних осіб м. Мукачева,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 10 квітня 2014 року у складі судді Костя В. В. та ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області від 13 вересня 2017 року у складі колегії суддів: Кондора Р. Ю., Мацунича М. В., Джуги С. Д.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Відділ Державного департаменту у справах громадянства, іміграції та реєстрації фізичних осіб м. Мукачева, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, та зобов`язання зняти їх з реєстраційного обліку.

Позовна заява мотивована тим, що на підставі договору купівлі-продажу від 12 липня 2013 року він придбав у ОСОБА_4 квартиру АДРЕСА_1 та зареєстрував своє право власності на квартиру. Після придбання квартири йому стало відомо, що в ній зареєстровані ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які не бажають добровільно виселятися з неї. Він не може реалізувати своє права власності на придбану квартиру, оскільки цьому перешкоджає реєстрація та проживання в квартирі відповідачів. Дозволу на подальше користування квартирою він відповідачам не надавав. Позасудове врегулювання спору не є можливим.

Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_1 просив суд визнати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими особами, які втратили право користування квартирою АДРЕСА_1 , та зобов`язати Відділ Державного департаменту у справах громадянства, іміграції та реєстрації фізичних осіб м. Мукачева зняти ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з реєстраційного обліку за вказаною адресою.

Короткий зміст ухвали і рішення суду першої інстанції

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 10 квітня 2014 року провадження у справі в частині вимог ОСОБА_1 про зняття ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з реєстраційного обліку в квартирі АДРЕСА_1 закрито.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 10 квітня 2014 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано ОСОБА_2 , ОСОБА_3 такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішення суду мотивоване тим, що доказів наявності у ОСОБА_2 та ОСОБА_3 правових підстав для реєстрації у належній ОСОБА_1 квартирі та користування нею матеріали справи не містять. Наявність реєстрації відповідачів у квартирі сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особами, яким квартира належала свого часу чи які там проживали, проте в подальшому втратили відповідний правовий статус.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 13 вересня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилено, рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 10 квітня 2014 року залишено без змін.

Ухвалу апеляційного суду мотивовано тим, що суд першої інстанції в повному обсязі встановив фактичні обставини справи, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку та ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджені письмовими матеріалами справи та поясненнями учасників процесу.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводів

У касаційній скарзі, поданій у жовтні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_2 , посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального й процесуального права, просив скасувати рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 10 квітня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області від 13 вересня 2017 року і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Касаційна скарга мотивована тим, що під час розгляду цієї справи суди не врахували, що квартира АДРЕСА_1 вибула із власності позивача на підставі рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 20 квітня 2015 року у справі № 303/5189/14-ц за позовом ОСОБА_3 до ПП «Спеціалізоване підприємство «Юстиція» в особі Закарпатської філії, Міського відділу державної виконавчої служби Мукачівського міськрайонного управління юстиції, ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_8 , ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, - Відділ реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Мукачівського МРУЮ ГУЮ в Закарпатській області, про визнання прилюдних торгів з реалізації майна та протоколу недійсними, визнання незаконним акта державного виконавця від 14 червня 2013 року.

Указане рішення набуло законної сили. Крім того, апеляційний суд розглянув справу за відсутності її учасників, не відклав слухання справи на іншу дату, враховуючи наявність вмотивованого клопотання представника відповідача.

Короткий зміст позиції інших учасників справи

Відзив на касаційну скаргу іншими учасниками справи до суду не подано.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08 грудня 2017 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 10 квітня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області від 13 вересня 2017 року і витребувано із Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області цивільну справу № 303/5182/13-ц.

Статтею 388 ЦПК України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набрав чинності 15 грудня 2017 року, визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Підпунктом 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У травні 2018 року цивільну справу № 303/5182/13-ц передано до Верховного Суду.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11 червня 2019 року справу № 303/5182/13-ц призначено судді-доповідачеві Черняк Ю. В.

Ухвалою Верховного Суду 21 жовтня 2019 року справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, призначено до судового розгляду.

Фактичні обставини, встановлені судами

Суди встановили, що на підставі договору купівлі-продажу від 12 липня 2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Мукачівського районного нотаріального округу Тромпак Н. В. за реєстровим № 1122, ОСОБА_1 купив у ОСОБА_4 квартиру № 2 загальною площею 55,30 кв. м, житловою площею 38,80 кв. м, на АДРЕСА_1 та цього ж дня зареєстрував на неї право власності (а. с. 8-10).

Згідно з довідками Управляючої компанії ТОВ «І.Т.В. Сервіс» від 25 липня 2013 року № 3-03672, Мукачівського МВ ГУДМС України в Закарпатській області від 27 липня 2013 року № 2612 і 2613 у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані та проживають ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

У судовому порядку відповідачі оспорювали правомірність вибуття вказаної вище квартири з їхньої власності, а також правомірність набуття її у власність ОСОБА_1 , ставили питання про витребування квартири на свою користь, вважаючи свої майнові права щодо неї порушеними (а. с. 47-54,

84-96, 141-146).

У зв`язку з цим провадження в справі зупинялося судами першої та апеляційної інстанцій (а. с. 72-73, 160-161).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 лютого 2016 року рішення Мукачівського міськрайонного суду від 03 березня 2015 року і ухвала Апеляційного суду Закарпатської області від 18 червня 2015 року про залишення без змін цього рішення у справі за позовом ОСОБА_2 до МВ ДВС Мукачівського МРУЮ, ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_8 , ПП «Спеціалізоване підприємство «Юстиція»» про визнання прилюдних торгів та протоколу недійсними, визнання незаконним акта державного виконавця, визнання недійсним договору купівлі-продажу та відновлення становища, що існувало до його порушення, скасовані, справу направлено на новий судовий розгляд до суду першої інстанції (а. с. 179-183).

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 23 січня 2017 року, що набрала законної сили 31 січня 2017 року, позов ОСОБА_2 до Міського відділу державної виконавчої служби мукачівського міськрайонного управління юстиції, ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_8 , Закарпатської філії ПП «Спеціалізоване підприємство «Юстиція»» про визнання прилюдних торгів та протоколу недійсними, визнання незаконним акта державного виконавця, визнання недійсним договору купівлі-продажу та відновлення становища, що існувало до його порушення, залишено без розгляду.

Позиція Верховного Суду

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частинами першою та другою статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, і застосовані норми права

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суди попередніх інстанцій виходили із встановлення передбачених законом підстав для визнання відповідачів такими особами, які втратили право користування житловим приміщенням.

Однак із таким висновком судів попередніх інстанцій погодитися не можна з огляду на таке.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За змістом пункту 3 частини другої статті 15 ЦК України одним із способів захисту порушеного права є припинення дії, яка порушує право.

За загальним правилом, у разі порушення цивільного права чи інтересу, у особи виникає право на застосування конкретного способу захисту, який залежить від виду порушення та від наявності між сторонами зобов`язальних правовідносин. Тобто, особа обирає саме той спосіб захисту, який відповідає характеру порушення її права чи інтересу.

Відповідно до статті 20 ЦК України право на захист особа здійснює на свій розсуд.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша стаття 321 ЦК України).

Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Суди встановили, що з 07 березня 2003 року до 14 червня 2013 року квартира АДРЕСА_1 перебувала у власності відповідачів, але з моменту продажу квартири на прилюдних торгах вони втратили право на користування нею.

Набувши право власності на цю квартиру ОСОБА_1 отримав право на власний розсуд розпоряджатися нею згідно з положеннями статті 318 ЦК України, у тому числі і щодо вирішення питань про можливість проживання в квартирі інших осіб.

Під час розгляду подібних спорів обставини щодо можливості визнання особи такою, яка втратила право користування жилим приміщенням, підлягають з`ясуванню не тільки на момент звернення особи до суду з таким позовом, а і на момент вирішення спору по суті.

З цією метою ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 26 вересня 2013 року провадження у цій справі було зупинено до набрання законної сили судовим рішення у цивільній справі № 303/3680/13-ц (№ 2/303/1825/13) за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Відділ реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Мукачівського МРУЮ ГУЮ в Закарпатській області, про виключення майна з акта опису та арешту, визнання права власності на 1/2 частини майна.

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 26 вересня 2013 року провадження у цій справі відновлено, оскільки у справі № 303/3680/13-ц набрало законної сили рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 27 березня 2014 року, яким квартиру АДРЕСА_1 визнано такою, що входила до складу спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

Під час апеляційного розгляду цієї справи суд встановив, що ОСОБА_2 також звертався до суду із позовом до Міського відділу державної виконавчої служби мукачівського міськрайонного управління юстиції, ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_8 , Закарпатської філії ПП «Спеціалізоване підприємство Юстиція» і оспорював правомірність вибуття квартири з їхньої з ОСОБА_3 власності, правомірність набуття у власність квартири ОСОБА_1 , ставив питання про витребування квартири на свою користь, вважаючи свої майнові права щодо неї порушеними (а. с. 141-146).

У зв`язку з цим ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 08 липня 2014 року провадження в справі було зупинено до набрання законної сили судовим рішенням у справі за позовом ОСОБА_2 до МВ ДВС Мукачівського районного управління юстиції, ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_8 , ПП «Спеціалізоване підприємство «Юстиція»» про визнання недійсними прилюдних торгів і договору купівлі-продажу квартири (а. с. 160-161).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 лютого 2016 року рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 03 березня 2015 року і ухвала Апеляційного суду Закарпатської області від 18 червня 2015 року про залишення без змін цього рішення у справі за позовом ОСОБА_2 до МВ ДВС Мукачівського МРУЮ, ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_8 , ПП «Спеціалізоване підприємство «Юстиція»» про визнання прилюдних торгів та протоколу недійсними, визнання незаконним акта державного виконавця, визнання недійсним договору купівлі-продажу та відновлення становища, що існувало до його порушення, скасовані, справу направлено на новий судовий розгляд до суду першої інстанції (а. с. 179-183).

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 23 січня 2017 року, яка набрала законної сили 31 січня 2017 року, указаний позов, що надійшов на розгляд на підставі ухвали суду касаційної інстанції від 10 лютого 2016 року, залишено без розгляду відповідно до пункту третього статті 207 ЦПК України 2004 року (належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання).

Ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 07 липня 2017 року провадження у цій справі відновлено.

Вважаючи, що обставини, які б вказували на позбавлення ОСОБА_1 права власності на квартиру чи наявність у відповідачів права на користування нею відсутні, апеляційний суд вважав, що висновок суду першої інстанції про необхідність визнання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими особами, які втратили право користування житловим приміщенням, є правильним.

Разом з цим, зупиняючи провадження у цій справі у зв`язку з оскарженням ОСОБА_2 у судовому порядку правомірності реалізації квартири АДРЕСА_1 , апеляційний суд не врахував наявність у ОСОБА_3 права власності на 1/2 ідеальної частини вказаної квартири на момент її реалізації, що встановлено рішенням Апеляційного суду Закарпатської області від 27 березня 2014 року у справі № 303/3680/13-ц, та можливість оскарження нею як власником майна його відчуження.

Так, з Єдиного державного реєстру судових рішень відомо, що ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 21 серпня 2014 року відкрито провадження у справі № 303/5189/14-ц за позовом ОСОБА_3 до ПП «Спеціалізоване підприємство Юстиція» в особі Закарпатської філії, міського відділу державної виконавчої служби Мукачівського міськрайонного управління юстиції, ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_8 , ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Відділ реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Мукачівського МРУЮ ГУЮ в Закарпатській області, про визнання прилюдних торгів з реалізації майна та протоколу недійсними, визнання незаконним акта державного виконавця від 14 червня 2013 року.

Заочним рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 20 квітня 2015 року у справі № 303/5189/14-ц, яке набрало законної сили, позов ОСОБА_3 задоволено частково. Визнано недійсними прилюдні торги з реалізації арештованого майна: квартири АДРЕСА_1 , які відбулися 10 червня 2013 року. Визнано недійсним протокол проведення прилюдних торгів від 10 червня 2013 року № 1-6/071/13. Визнано незаконним та скасовано акт державного виконавця від 14 червня 2013 року про відповідність проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого майна законам України. Визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладений 12 липня 2013 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Мукачівського районного нотаріального округу Тромпак Н. М.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Таким чином, зупиняючи провадження у справі з метою встановлення обставин правомірності проведення прилюдних торгів та набуття ОСОБА_1 права власності на спірну квартиру у зв`язку зі зверненням ОСОБА_2 до суду з відповідним позовом, апеляційний суд в повному обсязі не дослідив зазначене питання та не перевірив можливості оскарження відчуження квартири також і ОСОБА_3 .

З огляду на викладене Верховний Суд дійшов висновку про необґрунтованість висновків судів попередніх інстанцій про визнання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими особами, які втратили право користування житловим приміщенням, оскільки на момент вирішення вказаного спору ОСОБА_1 не був власником спірної квартири, а тому підстави для задоволення його позову відсутні.

За змістом частин першої, другої статті 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення лише за умови, якщо це порушення призвело до ухвалення незаконного рішення.

Вирішуючи спір, суди неправильно застосували норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносин, а тому оскаржувані судові рішення не можуть вважатися законними та обґрунтованими, в силу статті 412 ЦПК України підлягають скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись статтями 400, 409, 412, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 10 квітня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області від 13 вересня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, відмовити.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: І. А. Воробйова

Б. І. Гулько

Р. А. Лідовець

Ю. В. Черняк