Справа № 603/920/18
Провадження №2/603/124/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" січня 2019 р. м. Монастириська

Монастириський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Гудкової Ю. Г.

секретар судового засідання Сандалюк О.В.,

розглянувши у підготовчому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Монастириського району Тернопільської області, третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: ОСОБА_3, про визнання права власності на спадкове майно,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 сільської ради Монастириського району Тернопільської області (далі ОСОБА_2 сільська рада),третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: ОСОБА_3, про визнання права власності на спадкове майно, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що 08.03.2010 року помер її батько ОСОБА_4. 12.02.2013 року померла її мати ОСОБА_5, після смерті якої відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 2,3050 га, розташовану на території ОСОБА_2 сільської ради Монастириського району Тернопільської області, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно державного акта на право приватної власності на землю серії Р1 №676949, яку позивач прийняла, оскільки на час відкриття спадщини проживала разом із спадкодавцем. Однак позивач не може отримати у нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину, у зв`язку з втратою оригіналу державного акта на земельну ділянку, що підлягає спадкуванню. З приводу втрати державного акта позивачем подано оголошення в районну редакцію газети «Вісті Придністровя».

Просить визнати за нею право власності на вказане вище спадкове майно.

Позивач ОСОБА_1, представник позивача ОСОБА_6 у судове засідання не з`явилися, представник позивача звернувся в суд з клопотанням про розгляд справи у їхній відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 сільська рада Монастириського району Тернопільської області не забезпечили в судове засідання явку представника, у відзиві на позов погодилися з обставинами, викладеними у позові, позов визнали повністю, просять розглядати справу без участі їхнього представника.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: ОСОБА_3 у судове засідання не зявилась, її представником ОСОБА_6 подано письмове пояснення, згідно якого ОСОБА_3 погодилася з обставинами, викладеними у позові, проти задоволення позову не заперечила, просить розглянути справу без її участі.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні підготовчого судового засідання відповідно до ч. 3 ст.200 ЦПК України, в порядку, встановленому ст.206 ЦПК України.

Судом встановлені такі обставини.

Відповідно до свідоцтва про народження серії ІІІ-ИД №356761 від 29.06.1993 року батьками позивача ОСОБА_1 (дошлюбне ОСОБА_5) О.П., ІНФОРМАЦІЯ_1, вказано: ОСОБА_4 та ОСОБА_5.

При укладенні шлюбу 16.07.2009 року з ОСОБА_7 позивач змінила дошлюбне прізвище «Чайковська» на «Бублик», що підтверджується даними Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №5, сформованого 8.06.2018 року.

Згідно свідоцтва про смерть серії І-ИД №085738 від 10.03.2010 року ОСОБА_4 помер 8.03.2010 року, актовий запис №02.

Із даних Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-018, сформованого 22.11.2018 року, вбачається, що «ОСОБА_8М.» належала земельна ділянка загальною площею 2,3050 га, в межах згідно з планом, розташована на території ОСОБА_2 сільської ради, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно державного акта серії Р1 №676949 від 25.11.2002 року.

Як вбачається зі змісту довідки №238/6-2, виданої 20.12.2018 року виконкомом ОСОБА_2 сільської ради ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка померла 12.02.2013 року, дійсно належала земельна ділянка площею 2,30 га, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території ОСОБА_2 сільської ради. Однак в державному акті на право власності на земельну ділянку серії Р1 № 676949 була допущена помилка, державний акт видано на імя «ОСОБА_8М.» замість «ОСОБА_5М.».

Даний державний акт на право власності на земельну ділянку серії Р1 №676949 від 25.11.2002 року втрачений, про що позивачем розміщено оголошення в районній редакції газети «Вісті Придністровя» (№7 (48-7280) редакція від 23.11.2018 року).

ОСОБА_5 померла 12.02.2013 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ИД №144304 від 13.02.2013 року, актовий запис №01.

Відповідно до довідки №237/6-2, виданої 20.12.2018 року виконкомом ОСОБА_2 сільської ради Монастириського району Тернопільської області, ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2, яка померла 12.02.2013 року, до моменту смерті проживала і була зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, разом з нею були зареєстровані: дочка ОСОБА_3, зять ОСОБА_9, внук ОСОБА_10

Як зазначено у письмових поясненнях третьої особи ОСОБА_3, датованих 15.01.2019 року, ОСОБА_3 не проживала із спадкодавцем на час її смерті.

Згідно довідки №410, виданої 22.11.2018 року виконкомом ОСОБА_2 сільської ради на підставі пояснень свідків ОСОБА_11, ОСОБА_12, на час смерті ОСОБА_5 разом з нею проживала дочка ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4

Зі змісту інформаційної відповіді Монастириської державної нотаріальної контори №4/01-16 від 9.01.2019 року вбачається, що згідно даних спадкового реєстру спадкова справа після смерті ОСОБА_5, яка померла 12.02.2013 року, не заводилась.

У звязку з тим, що втрачено вищезазначений державний акт, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про прийняття спадщини, що вбачається зі змісту інформаційного листа Монастириської державної нотаріальної контори №736/01-16 від 20.11.2018 року.

Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з такого.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

У відповідності до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ст.ст. 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до п.г ч. 1 ст. 81 та ст. 131 ЗК України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки також на підставі прийняття спадщини.

Як вбачається зі ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, його відсутність не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно ст. 328 ЦК України громадянин набуває право власності на майно, одержане внаслідок успадкування або укладення інших угод не заборонених законом.

Враховуючи вищенаведені обставини, суд приходить до переконання, що спадкодавцю ОСОБА_5 належала земельна ділянка площею 2,3050 га, розташована на території ОСОБА_2 сільської ради, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно державного акта на право приватної власності на землю серії Р1 №676949, позивач є спадкоємцем за законом, спадщину прийняв, а тому позов підлягає до задоволення, шляхом визнання за ОСОБА_1 права власності на вищевказане спадкове майно.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 200, 206, 259, 263, 265, 268, 273, 354ЦПК України, ст.ст. 328, 1217, 1218, 1225, 1261, 1268, 1296 ЦК України, ст.ст. 81, 131 ЗК України, суд,

у х в а л и в:

ПозовОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Монастириського району Тернопільської області, третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: ОСОБА_3, про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно, а саме на земельну ділянку площею 2,3050 га, розташовану на території ОСОБА_2 сільської ради Монастириського району Тернопільської області, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :01:001:0224, згідно державного акта на право приватної власності на землю серії Р1 №676949.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Тернопільського апеляційного суду через Монастириський районний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_5, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1.

Відповідач: ОСОБА_2 сільська рада Монастириського району Тернопільської області, місцезнаходження: с. Олеша Монастириського району Тернопільської області, .

Третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: ОСОБА_3, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_5, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2.

Повне судове рішення складено 25.01.2019 року.

Головуючий суддя ОСОБА_13