Постанова

Іменем України

04 грудня 2019 року

м. Київ

справа № 367/2726/18

провадження № 61-4440 св 19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д. (суддя-доповідач),

суддів: Воробйової І. А., Гулька Б. І., Кривцової Г. В., Лідовця Р. А.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

представник позивача - ОСОБА_2 ,

відповідач - ОСОБА_3 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Гарницького Павла Петровича, на рішення Ірпінського міського суду Київської області

від 30 жовтня 2018 року у складі судді Оладько С. І. та постанову Київського апеляційного суду від 05 лютого 2019 року у складі колегії суддів: Сержанюка А. С., Матвієнко Ю. О., Сліпченка О. І.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом

до ОСОБА_3 про стягнення боргу.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що з метою придбання житла

06 липня 2016 року уклала з ОСОБА_3 попередній договір про укладання

в майбутньому договору купівлі-продажу житла, загальною вартістю

371 700,00 грн. На умовах попередньої оплати згідно з пунктом 4.1. попереднього договору вона передала відповідачу готівкою 125 000,00 грн. 06 вересня 2016 року ОСОБА_3 було передано грошові кошти

у розмірі 246 700,00 грн, що оформлено нотаріально посвідченуою заявою.

Вказувала, що 08 червня 2017 року між нею та відповідачем було укладено договір про розірвання попереднього договору. Отримані грошові кошти

ОСОБА_3 не повернув, мотивуючи такі дії відсутністю у нього грошей на день підписання вказаного договору.

Таким чином, свої зобов`язання відповідач не виконав, не повернув кошти за попереднім договором, який розірвано, у зв`язку з чим виникла заборгованість у розмірі 371 700,00 грн.

З урахуванням наведеного ОСОБА_1 просила суд позов задовольнити.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 30 жовтня

2018 рокуу задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 18 квітня 2018 року, та скасовано арешт, накладений даною ухвалою суду на земельну ділянку з кадастровим номером :01:177:0036, площею 0,1 га, за адресою:

АДРЕСА_1 -є, яка на праві власності належить ОСОБА_3 .

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що факт повернення позивачу грошових коштів та відсутність у нього будь-яких претензій до відповідача підтверджується пунктами 3, 4 договору про розірвання попереднього договору. Суд зазначив, що видача окремої розписки на отримання грошових коштів чи наявність свідків при їх передачі не є обов`язковими, а факт укладення між сторонами договору позики не доведений.

Доказів вчинення відповідачем щодо ОСОБА_1 шахрайських дій матеріали справи не містять, до правоохоронних органів із відповідними заявами позивач не зверталася.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

Постановою Київського апеляційного суду від 05 лютого 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Ірпінського міського суду Київської області від 30 жовтня 2018 року -

без змін.

Судове рішення апеляційного суду мотивовано тим, що судом першої інстанції вірно з`ясовані фактичні обставини справи та дана їм належна правова оцінка, а його висновки підтверджуються матеріалами справи

та ґрунтуються на нормах діючого законодавства.

Крім того, суд апеляційної інстанції зазначив, що матеріали справи

не містять доказів відповіднодо положень статтей 77-80 ЦПК України на підтвердження того, що позивач не отримала вказаних коштів

за договором про розірвання попереднього договору, про що зазначено

в договорі.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у березні 2019 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, представник ОСОБА_1 - адвокат Гарницький П. П., посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення Ірпінського міського суду Київської області від 30 жовтня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 05 лютого

2019 року й ухвалити нове судове рішення, яким позов ОСОБА_1 задовольнити.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду

від 11 квітня 2019 року відкрито касаційне провадження в указаній справі, витребувано цивільну справу № 367/2726/18 із Ірпінського міського суду Київської області та надано строк для подання відзиву на касаційну скаргу.

У квітні 2019 року справа надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 25 листопада 2019 року справу призначено до судового розгляду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що висновки судів попередніх інстанцій

є необґрунтованими, оскільки відповідач не надав до суду жодного доказу на підтвердження реальної передачі грошових коштів позивачу

відповідно до умов договору про розірвання попереднього договору

від 06 липня 2016 року, хоча це і зазначено у пункті 2 договору.

Вказує, що нотаріус засвідчує лише справжність підпису сторін у договорі та їх повноваження для його вчинення, без встановлення та аналізу дій, які передували укладенню договору.

Зазначає, що про факт вчинення щодо неї шахрайських дій не повідомляла правоохоронні органи, так як вважає такий спосіб захисту порушених прав неефективним, а тому висновки судів попередніх інстанцій у цій частині

є неприйнятними. При цьому використання відповідачем шахрайських схем для заволодіння чужими грошовими коштами є загальновідомим фактом.

Також посилається на норми ЦК України, які регулюють правовідносини, що виникають внаслідок укладення договору позики (статті 1046, 1047,

1049-1052 ЦК України).

Відзив на касаційну скаргу в письмовій формі протягом строку, встановленого судом касаційної інстанції, не надходив.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

06 липня 2016 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 був укладений попередній договір про укладання в майбутньому договору купівлі-продажу житла, загальною вартістю 371 700,00 грн, який посвідчено приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Бадрудіновою Н. О. та зареєстровано в реєстрі за № 687 (а. с. 6-7).

На підтвердження намірів про наступне укладення договору ОСОБА_1 передала ОСОБА_3 до підписання попереднього договору в якості гарантійних забезпечувальних коштів (аванс) грошову суму у розмірі 125 000,00 грн (пункт 4.1.).

06 вересня 2016 року позивач передала відповідачу грошові кошти у розмірі 246 700,00 грн, що підтверджуються нотаріально оформленою заявою

(а. с. 8).

08 червня 2017 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було укладено договір про розірвання попереднього договору від 06 липня 2016 року, який посвідчено приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Бадрудіновою Н. О. та зареєстровано в реєстрі

за № 737 (а. с. 9).

Згідно з пунктом 2 цього договору у зв`язку з розірванням договору

ОСОБА_3 повернув ОСОБА_1 грошові кошти в повному обсязі,

до підписання цього договору, отримані ним в підтвердження наміру купити квартиру, без сплати будь-яких штрафних санкцій.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга представника ОСОБА_1 - адвоката

Гарницького П. П., задоволенню не підлягає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до вимог частин першої та другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті263 ЦПКУкраїни судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним

і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом (частини друга, третя статті 263 ЦПК України).

Згідно з частиною п`ятою статті 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Встановлено, що до підписання попереднього договору від 06 липня

2016 року ОСОБА_1 передала ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі

125 000,00 грн (пункт 4.1 попереднього договору).

Відповідно до нотаріально оформленої заяви від 06 вересня 2016 року позивач передала відповідачу грошові кошти у розмірі 246 700,00 грн.

08 червня 2017 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було укладено договір про розірвання попереднього договору від 06 липня 2016 року, який посвідчено приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Бадрудіновою Н. О. та зареєстровано в реєстрі

за № 737.

У пункті 2 вказаного договору зазначено, що до його підписання ОСОБА_3 повернув ОСОБА_1 грошові кошти в повному обсязі, отримані ним на підтвердження її наміру купити квартиру за попереднім договором,

без сплати будь-яких штрафних санкцій.

Сторони підтвердили, що на момент припинення дії договору між ними немає неврегульованих спорів з приводу його виконання, а також будь-яких невиконаних зобов`язань (пункт 3 договору).

Пунктом 4 договору закріплено, що жодна із сторін не має претензій

до іншої сторони.

При цьому зазначені умови договору не передбачають, що для їх підтвердження необхідно скласти акт або оформити такі дії розпискою,

а згідно з частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог,

що звичайно ставляться.

Цей договір недійсним не визнано, а згідно зі статтею 204 ЦК України діє презумпція правомірності правочину.

Враховуючи вищевказане, суд першої інстанції, висновки якого підтримав суд апеляційної інстанції, обґрунтовано відмовив у задоволенні позову ОСОБА_1 , так як факт отримання позивачем грошових коштів підтверджено у пункті 2 договору про розірвання попереднього договору

від 06 липня 2016 року, а протилежного нею не доведено, що є її процесуальним обов`язком.

Відповідно до частин третьої та четвертої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Частиною п`ятою статті 12 ЦПК України закріплено, що суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, зокрема: керує ходом судового процесу; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги

і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (стаття 76 ЦПК України).

Посилання касаційної скарги про те, що суди попередніх інстанцій не надали належної правової оцінки зібраним у справі доказам є необґрунтованими, оскільки доказів на підтвердження власних доводів позивачем не подано, що в силу закону є її процесуальним обов`язком (статті 12, 81 ЦПК України).

Наведені у касаційній скарзі доводи щодо процедури оформлення передачі відповідачем позивачу грошових коштів Верховним Судом відхиляються, так як уже були предметом дослідження у судах попередніх інстанцій

із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах законодавства, і з якою погоджується суд касаційної інстанції.

Інші доводи, наведені в обґрунтування касаційної скарги, не можуть бути підставою для скасування судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи

й зводяться до переоцінки судом доказів, що у силу вимог статті 400

ЦПК України не входить до компетенції суду касаційної інстанції.

Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують,

на законність та обґрунтованість судових рішень не впливають.

Керуючись статтями 400, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Гарницького Павла Петровича залишити без задоволення.

Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 30 жовтня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 05 лютого 2019 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: І. А. Воробйова

Б. І. Гулько

Г. В. Кривцова

Р. А. Лідовець