Справа № 457/1080/19
провадження №2/457/283/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

02 грудня 2019 року м. Трускавець

Трускавецький міський суд Львівської області

в складі головуючого-судді Марчука В.І.,

секретар судового засідання Мазурик В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Трускавці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів в твердій грошовій сумі, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів в твердій грошовій сумі. Позовна заява мотивована тим, що сторони уклали шлюб 17 квітня 2010 року. У шлюбі у них народилося двоє синів: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Впродовж 2019 року між ними постійно виникали сварки, тому що у них були різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Крім цього, відповідач перестав піклуватися про неповнолітніх дітей. На даний час вони разом не проживають та остаточно припинили шлюбні відносини, фактично перестали бути сім`єю. Весь тягар утримання дітей лежить на ній, відповідач участі у вихованні дітей не приймає. Їй відомо, що у відповідача є високий місячний нестабільний дохід. На утримання дітей їй необхідне не менше, ніж 6000 грн. щомісячно. На даний час вона працює викладачем та отримує пенсію у зв`язку з тим, що є інвалідом третьої групи, а також доглядає тітку, у власності якої є квартира, де вона зараз проживає з дітьми, а тому коштів їй систематично не вистарчає. Просить розірвати укладений шлюб, стягувати з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі по 3000 грн. на кожну дитину щомісячно, стягнути з відповідача 4000 грн. витрат на правничу допомогу та сплачений судовий збір.

Від представника позивачки ОСОБА_1 адвоката Крамара Ю.М. надійшла заява про розгляд справи у відсутності сторони позивача. Вказує, що позов підтримує та просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причини неявки.

За таких обставин суд вважає можливим розглядати справу у заочному розгляді справи відповідно до положень ст. 280 ЦПК України.

Суд, дослідивши письмові докази у їх сукупності, вважає, що позов слід задовольнити частково, виходячи з наступного.

У судовому засіданні встановлено, що сторони 17 квітня 2010 року зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 від 17 квітня 2010 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної Трускавецького міського управління юстиції Львівської області. У шлюбі у сторін народилося двоє дітей: син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 19 квітня 2011 року, та син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 від 04 жовтня 2013 року.

З позовної заяви встановлено, що подружнє життя у сторін не склалося, спільних інтересів у них немає, сторони не підтримують подружніх відносин, шлюб існує лише формально, а його існування суперечить інтересам сторін. Причиною розпаду сім`ї є відсутність між подружжям взаєморозуміння та поваги, відсутність наміру зберігати шлюб.

Згідно з ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність, і може мати наслідки, встановлені законом, що передбачено ч.ч. 3, 4 ст. 56 СК України.

Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них.

Судом встановлено, що шлюб між сторонами фактично розпався, сторони не підтримують подружніх відносин, відновлення сім`ї неможливе та суперечить інтересам сторін, а тому суд приходить до переконання, що позовна вимога позивачки про розірвання шлюбу є доведеною та такою, що підлягає до часткового задоволення. Суд вважає, що шлюб слід розірвати.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ст. 181 ч. 3 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі.

Статтею 184 СК України встановлено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 183 ч. 1 СК України частка заробітку /доходу/ матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ст. 191 ч. 1 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Вирішуючи питання про розмір аліментів, який належить стягувати з відповідача на користь позивача на утримання їх малолітньої дитини, суд виходить з наступного.

За змістом ст.141 СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, в тому числі і щодо її утримання. Частиною 2 ст. 180 СК України передбачено, що суд застосовує ті способи захисту прав або інтересів учасників сімейних відносин, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Домовленості (договору) щодо сплати аліментів на утримання дитини, як убачається з матеріалів справи, між сторонами у справі немає, тому у позивача є підстави для звернення до суду з відповідним позовом. Відповідно до ст.181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

При встановленні розміру аліментів, суд відповідно до ст. 182 СК України враховує стан здоров`я та матеріальне становище дітей; те, що платник аліментів є особою працездатного віку, а також те, що у матеріалах справи відсутні відомості про його дохід. Розмір прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років станом на день ухвалення судового рішення становить 2218 грн. Враховуючи, що кожен з батьків рівноцінно несе обов`язок щодо утримання дітей, те, що діти проживають спільно з матір`ю, яка ними опікуються постійно, і об`єктивно несе більші витрати на їхнє утримання, та ураховуючи наведені вище обставини у їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача аліментів у розмірі по 2000 грн. на кожну дитину. Суд також враховує матеріальний стан матері, яка працює та отримує допомогу у зв`язку з тим, що є інвалідом третьої групи. Сума аліментів в розмірі по 2000 грн. на кожну дитину буде відповідати інтересам дітей та зможе забезпечити їм належний фізичний та духовний розвиток.

Аліменти стягувати від дня предявлення позову, а саме: з 19 вересня 2019 року.

Зазначене не позбавляє сторони в подальшому при зміні обставин, передбачених ст.192 СК України, звернутись до суду про зміну розміру аліментів.

Відповідно до ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень, зокрема, у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Згідно з положеннями ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір у розмірі 768 гривень 40 копійок в дохід держави за позовну вимогу про стягнення аліментів.

При цьому з матеріалів справи вбачається, що у зв`язку із розглядом справи ОСОБА_1 понесла судові витрати у вигляді сплати судового збору в сумі 768,40 грн. та витрат на професійну правничу допомогу адвоката в сумі 4 000 грн., які слід стягнути з відповідача на користь позивачки.

13 серпня 2019 року ОСОБА_1 уклала договір про представництво інтересів та надання правової допомоги із адвокатом Крамар ОСОБА_7 .М. На виконання додатку №1 до зазначеного договору від нею оплачено адвокату Крамару Ю.М. гонорар в сумі 4000 грн., що підтверджується актом виконаних робіт та квитанцією ПАТ «Приватбанк».

Статтею 59 Конституції України закріплено право кожної людини на правову допомогу, а також право вільного вибору захисника своїх прав.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 16 листопада 2000 року №13-рп/2000 щодо офіційного тлумачення положень статті 59 Конституції України (справа про право вільного вибору захисника), положення частини першої статті 59 Конституції України про те, що "кожен є вільним у виборі захисника своїх прав", треба розуміти як конституційне право особи з метою отримання правової допомоги вибирати захисником своїх прав особу, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.

Згідно з п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до судових витрат серед іншого належать і витрати на професійну правову допомогу.

Постановою КМ України від 27 квітня 2006 року «Про граничні розміри компенсації витрат, пов`язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави» №590, затверджено граничні розміри компенсації витрат, пов`язаних з розглядом справ. Так, граничний розмір витрат, пов`язаних з правовою допомогою стороні, на користь якої ухвалено судове рішення в цивільній справі у випадку, якщо компенсація сплачується іншою стороною, не повинен перевищувати суму, що обчислюється виходячи з того, що зазначеній особі виплачується 40 відсотків розміру мінімальної заробітної плати за годину її роботи.

Згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік», розмір мінімальної заробітної плати встановлений в розмірі 4 173 грн. на місяць.

Одночасно, розрахунок витрат часу в акті виконаних робіт на надання конкретних професійних послуг адвокатом ОСОБА_8 проведено обґрунтовано та реально. Сума витрат на послуги адвоката є реальною, ґрунтується на принципах розумності, доцільності, раціональності. Адвокатом дотримано баланс між затратами часу на надання професійних послуг, обсягом наданих послуг, ціною позову, складністю справи, з одного боку, та розміром гонорару, з другого боку.

Таким чином, враховуючи розмір мінімальної заробітної плати, кількість витрачених годин на підготовку документів, кількість витраченого часу на участь адвоката в судових засіданнях (Акт виконаних робіт), складність справи, ціну позову, а також керуючись «Граничними розмірами компенсацій витрат, пов`язаних з розглядом цивільних справ», встановленими Постановою КМ України від 27 квітня 2006 року №590, витрати на правову допомогу адвоката Крамара Ю.М. на загальну суму 4 000 грн. є достатньо обґрунтованими і підлягають стягненню із відповідача в повному обсязі.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 263-265, 268, 284-285 ЦПК України, с у д,-

у х в а л и в:

Позов задовольнити частково.

Розірвати шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , який зареєстрований 17 квітня 2010 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Трускавецького міського управління юстиції у Львівській області, актовий запис № 64.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі по 2000 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з 19 вересня 2019 року і до досягнення кожною дитиною повноліття.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 768,40 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 4768,40 грн.

Відповідачем протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення відповідно до вимог ст. ст. 284-285 ЦПК України.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Учасники справи, яким повне рішення не було вручено у день його проголошення, мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення їм повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: В. І. Марчук