ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

Справа № 623/1500/19

Провадження № 22-ц/818/5076/19

04 грудня 2019 року

м. Харків

Харківський апеляційний суд в складі колегії:

головуючого - Сащенко І.С.

суддів - Котелевець А.В., Овсяннікової А.І.

за участю секретаря Іманвердізаде А.А.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Шостий апеляційний адміністративний суд,

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 10 вересня 2019 року (суддя Винниченко П. П.) по справі за позовом ОСОБА_1 до Шостого апеляційного адміністративного суду про стягнення збитків, нанесених незаконним рішенням відповідача, -

встановив:

У квітні 2019 року до Ізюмського міськрайонного суду Харківської області звернувся ОСОБА_1 з позовом до Шостого апеляційного адміністративного суду про стягнення збитків, нанесених незаконним рішенням відповідача.

Ухвалою Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 29 серпня 2019 року позовна заява ОСОБА_1 залишена без руху, надано строк для усунення недоліків.

Зазначені в ухвалі недоліки позивачем не були усунені, у звязку з чим ухвалою Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 10 вересня 2019 року позовну заяву визнано неподаною та повернуто позивачу.

Не погодившись з вказаною ухвалою суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Скарга мотивована неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи; порушенням норм процесуального права. Зазначає, що його звернення до суду першої інстанції з метою захисту його конституційних прав є правомірним, оскільки законом передбачений саме такий спосіб захисту його цивільних прав та інтересів в разі незаконних дій органу державної влади.

У відзиві на апеляційну скаргу Шостий апеляційний адміністративний суд зазначив, що повністю погоджується з постановленою ухвалою суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Суд першої інстанції, при постановленні оскаржуваної ухвали виходив із того, що позивачем у встановлений судом строк не було усунуто недоліки позовної заяви, які зазначені в ухвалі суду про залишення позову без руху.

Апеляційний суд погоджується із вказаними висновками суду першої інстанції, так як вони є обґрунтованими, відповідають обставинам справи і вимогам закону.

З матеріалів справи вбачається, що 12 квітня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом (а.с.2).

Ухвалою Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 29 серпня 2019 року позовну заяву залишено без руху, оскільки в позовній заяві не дотримано вимог, викладених у ст.175 ЦПК України (а.с.62-65).

Відповідно до супровідного листа від 29 серпня 2019 року, вказану ухвалу направлено позивачу по справі.

Як вбачається з рекомендованого повідомлення, ОСОБА_1 отримав копію ухвали Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 29 серпня 2019 року 03 вересня 2019 року (а.с.67).

04 вересня 2019 року на адресу районного суду від ОСОБА_2 надійшов лист, в якому останній зазначав, що не погоджується з ухвалою суду, якою залишено його позовну заяву без руху та вважає її незаконною.

Однак, як вбачається із вказаного листа, позивачем недоліки, вказані в ухвалі суду від 29 серпня 2019 року, зокрема, щодо викладення позовної заяви державною мовою,не виконано.

Відповідно до частини першої статті 9 ЦПК України цивільне судочинство в судах провадиться державною мовою.

Частиною першою статті 10 Конституції України встановлено, що державною мовою в Україні є українська мова.

У рішенні Конституційного Суду України від 14 грудня 1999 року (справа №10-рп/99) зазначено, що українська мова як державна є обов`язковим засобом спілкування на всій території України при здійсненні повноважень органами державної влади та органами місцевого самоврядування (мова актів, роботи, діловодства, документації тощо), а також в інших публічних сферах суспільного життя, які визначаються законом (частина п`ята статті 10 Конституції України).

Частинами першою, третьою статті 14та статтею 6 Закону України «Про засади мовної політики»встановлено, що державною мовою України є українська мова, а сторони, які беруть участь у справі, подають письмові процесуальні документи і докази, викладені державною мовою.

Суди використовують державну мову в процесі судочинства та гарантують право учасникам судового процесу на використання ними в судовому процесі рідної мови або мови, якою вони володіють (ч.3 ст.9 ЦПК України).

Відповідно до частини четвертої статті 9 ЦПК України учасники судового процесу, які не володіють або недостатньо володіють державною мовою, мають право робити заяви, надавати пояснення, виступати в суді і заявляти клопотання рідною мовою або мовою, якою вони володіють, користуючись при цьому послугами перекладача, в порядку, встановленому цим Кодексом.

Отже, учасники судового процесу які не володіють або недостатньо володіють державною мовою, мають право робити заяви, надавати пояснення, виступати в суді і заявляти клопотання рідною мовою або мовою, якою вони володіють, проте процесуальні документи мають бути подані лише державною мовою.

З огляду на зазначене, позовна заява повинна бути викладена державною -українською мовою.

Такі правові висновки містяться в ухвалах Верховного Суду від 14 січня 2019 року у справі №644/3052/17-ц, від 20 березня 2019 року у справі №2-674/10, від 26 березня2019 року у справі №623/39/19.

Відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Згідно ч. 7 ст. 185 ЦПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Оскільки судом першої інстанції повно і всебічно з`ясовані всі обставини справи, дана належна правова оцінка доказам, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, а постановлена ухвала відповідає вимогам процесуального права, то підстави для її скасування відсутні.

Доводів, які б спростували висновки суду першої інстанції, апеляційна скарга не містить.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з вимогами ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 7, 367, 374, 375, 381, 382, 389, 369 ЦПК України, колегія суддів, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 10 вересня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий І.С. Сащенко

Судді А.І.Овсяннікова

А.В.Котелевець