Справа № 454/511/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2019 року Сокальський районний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді Веремчук О. А. ,

за участю секретаря Баран О.Я.,

заявника ОСОБА_1, представників заявника ОСОБА_2, ОСОБА_3,

Заінтересованої особи ОСОБА_4 , представника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Сокалі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 за участю заінтересованої особи ОСОБА_4 про видачу обмежувального припису-, ,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до Сокальського районного суду Львівської області з заявою про видачу обмежувального припису.

В заяві вказала, що рішенням Сокальського районного суду від 03.05.2018р., шлюб між нею та ОСОБА_4 було розірвано. Після розірвання шлюбу вони стали проживати окремо. Зазначає, що попередньо вони із ОСОБА_4 домовились між собою, що їх малолітня дитина ОСОБА_6, 28.10.2016р.н. буде проживати з матірю за адресою: м.Сокаль, вул. Чайковського, 40/21. Сокальською районною адміністрацією винесено розпорядження від 22.06.2018р. про визначення участі батька у вихованні малолітньої дитини та встановлено дні та години спілкування батька з дитиною. Заявник подала 05.07.2018р. в Сокальський районний суд позов до ОСОБА_4 про визначення місця проживання дитини з матірю, щоб вирішити питання місця проживання дитини оскільки ОСОБА_4 постійно погрожував відібрати дитину. Зазначає, що судом 02.08.2018р. призначено підготовче засідання у цивільній справі №454/1921/18. Після проведення підготовчого засідання ОСОБА_4 викрав дитину у заявниці та утримував її за адресою: Сокальський район, смт.Жвирка, вул. Кривоноса, 3/1, та не давав заявниці можливості бачитись з дитиною. Заявниця не одноразово зверталась з заявами та скаргами в правоохоронні органи про те, що ОСОБА_4 порушив домовленість та викрав дитину з місця її проживання, а саме зверталась із заявами у Сокальський ВП Червоноградського ВП ГУНП у Львівській області: 02.08.2018р., 05.08.2018р., 06.08.2018р., 14.08.2018р., 15.08.2018р., 16.08.2018р., 17.08.2018р., 22.08.2018р. та 27.08.2018р.. Зазначає, що батько дитини притягався до адміністративної відповідальності 04.09.2017р. за ст.173-2 ч.1 КУпАП, 17.10.2017р. за ст.173-2 ч.1 КУпАП, 10.02.2018р. за ст.173-2 ч.1 КУпАП, 06.05.2018р. за ст.182 КУпАП, 06.06.2018р. за ст.185 КУпАП, 06.06.2018р. за ст.173-2 ч.2 КУпАП, 18.07.2018р. за ст.122 КУпАП. Заявниця була змушена звернутись до суду знову із позовом. Сокальським районним судом по справі №454/2536/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про негайне відібрання дитини та повернення її за попереднім місцем проживання прийнято рішення 10.10.2018р., та її позов задоволено, прийнято рішення відібрати в ОСОБА_4 дитину ОСОБА_6, 28.10.2016р.н.. Рішення суду виконавчою службою примусово виконано. 27.11.2018р. ОСОБА_4 вчинив відносно заявниці насильство та побив її, за даним фактом порушено кримінальне провадження №0000766 від 27.11.2018р. та в Сокальський районний суд скеровано обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 по обвинуваченню його у вчинені кримінального правопорушення передбаченого за ст.125 ч.1 КК України. Вказує на те, що на судові засідання ОСОБА_4 не зявляється, почав їй мстити, постійно погрожує розправою, переслідує заявницю, знову її бє про що вона неодноразово повідомляла поліцію та ці всі дії відбуваються у присутності малолітньої дитини, в звязку з чим її психіка травмується. Зазначає, що 12.02.2018р. в супереч розпорядження від 22.06.2018р. Сокальської РДА про визначення участі батька у вихованні малолітньої дитини та встановлено днів та годин спілкування батька з дитиною, ОСОБА_4 відібрав у неї повторно дитину і утримує її в себе та не дає бачитись з нею, шантажує заявницю і примушує відмовитись від приватного обвинувачення. Просить суд заборонити на шість місяців ОСОБА_4 наближатися на визначену відстань 20м. до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування ОСОБА_1. Заборонити на шість місяців ОСОБА_4 особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому ОСОБА_4, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею. Заборонити ОСОБА_4 вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_1 і контактувати з нею через інші засоби звязку особисто і через третіх осіб.

Заявник ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_3 заяву підтримали та просили задовольнити, в обґрунтування зіслалися на докази як і викладені у заяві. Додатково повідомили, що ОСОБА_4 неодноразово притягався до адміністративної відповідальності щодо вчинення насильства в сім»ї щодо заявниці та крім цього, він обвинувачується у спричиненні заявниці тілесних ушкоджень.

Представник заявниці ОСОБА_2 в судовому засіданні заяву підтримав, повідомив, що метою обмежувального припису є уникнення в подальшому насильства в сім»ї ОСОБА_4 щодо заявниці.

Заінтересована особа ОСОБА_4 та його представник ОСОБА_5 в судовому засіданні щодо задоволення заяви заперечили, повідомили, що вимоги заявниці є безпідставними, у задоволенні заяви просять відмовити.

Заслухавши учасників судового розгляду та дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що заявниця ОСОБА_1 та заінтересована особа ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбі, який між ними згідно рішення Сокальського районного суду від 03.05.2018р. розірвано.

Також судом встановлено, що в шлюбі у сторін народилася дочка ОСОБА_7, 28.10.2016р.н..

Згідно рішення Сокальського районного суду від 10.10.2018р. вирішено відібрати в ОСОБА_4 дитину ОСОБА_6, 28.10.2016р.н. та повернути матері ОСОБА_1.

Відповідно до заяви ОСОБА_1 від 12.02.2019р. на ім»я начальника Сокальського ВП, встановлено, що у такій вона просить прийняти міри до ОСОБА_4, який 11.02.2019р. забрав їх спільну доньку ОСОБА_6 і не повернув. Також зазначила те, що ОСОБА_4 не виконує розпорядження Сокальської РДА та рішення суду.

Згідно відповіді на адвокатський запит, що надана 07.08.2018р. т.в.о. Сокальського ВП, встановлено, що ОСОБА_1 12 разів зверталась у відділ поліції відносно ОСОБА_4, зокрема щодо звернення від 25.08.2017р., матеріали внесено в ЄРДР та порушено кримінальне провадження, відносно звернень від 29.08.2017р., 10.02.2018р. ОСОБА_4 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 173-2 КУпАП.

Крім цього, із копії обвинувального акту від 21.12.2018р., встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, а саме щодо спричинення 26.11.2018р. ОСОБА_1 легких тілесних ушкоджень.

Розділом IV глави 13 ЦПК України визначено порядок розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису.

Відповідно до ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Згідно п. 3, 6, 7, 8 ч.1, ст. 1 цього Закону домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сімї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сімєю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі.

Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях.

Частиною 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - подружжя, батьки (мати, батько) і дитина (діти).

Частинами 2, 3, 4 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов'язків:

1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою;

2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи;

3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною;

4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою;

5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею;

6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв'язку особисто і через третіх осіб.

Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи).

Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.

Згідно ст. 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців.

Враховуючи усі надані заявником докази, з огляду на встановлені судом обставини, суд, приходить до висновку, що наявні обґрунтовані ризики вчинення ОСОБА_4 домашнього насильства щодо заявниці, тому суд приходить до висновку про обґрунтованість заяви та необхідність видачі обмежувального припису відносно ОСОБА_4 шляхом встановлення декількох заходів тимчасового обмеження прав кривдника та покладення на нього обов'язків, зокрема, встановлених п. п. 4, 5, 6, ч. 2 ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Відповідно до ч. 3 ст. 650-5 ЦПК України, судові витрати, пов'язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави.

Згідно із ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання.

Керуючись ст.ст. ст.ст.5, 10, 12,13,76,81,141,259,263-265 , 350-1 - 350-8 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

заяву задоволити.

Заборонити на шість місяців ОСОБА_4 наближатися на визначену відстань 20 метрів до місця проживання (перебування), навчання, роботи , інших місць частого відвідування ОСОБА_1.

Заборонити на шість місяців ОСОБА_4 особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці , невідомому ОСОБА_4 , переслідуючи її та в будь -який спосіб спілкуватися з нею.

Заборонити на шість місяців ОСОБА_4 вести листування , телефонні переговори з ОСОБА_1 і контактувати з нею через інші засоби зв"язку особисто і через третіх осіб.

Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Судові витрати, повязані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, відносяться на рахунок держави.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Львівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи , апеляційні скарги подаються учасниками справи через Сокальський районний суд Львівської області .

Головуючий: О. А. Веремчук