Дата документу 04.12.2019
Справа № 501/2342/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2019 року м. Чорноморськ Одеської області

Іллічівський міський суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Смирнова В.В.

при секретарі судового засідання - Кочкіній О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чорноморську Одеської області цивільну справу

за позовом: ОСОБА_1

до

відповідача: Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ»

третя особа: Профспілка робітників морського транспорту морського порту «Чорноморськ»

третя особа: Головне управління Держпраці в Одеській області

третя особа: Державна служба України з питань праці

предмет та підстави позову: про визнання незаконним розпорядження в.о. директора порту Сєчкіна Сергія Анатолійовича від 18.07.2018 №21 «Про визначення робочого місця та оголошення простою начальнику 2 терміналу ОСОБА_1 » в частині п. 3, та скасувати, зобов`язати Державне підприємство «Морський торговельний порт «Чорноморськ», , визнати, за начальником 2 терміналу ОСОБА_1 посадовий оклад у розмірі: 22 500 гривень з 13.06.2018 року, стягнути з Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ», на користь ОСОБА_1 (Паспорт: НОМЕР_1 , ідентифікаційний код: НОМЕР_2 ) різницю не виплаченої заробітної плати в частині виплати посадового окладу: 188 101,97 грн. (сто вісімдесят вісім тисяч сто одна гривня, 97 копійок, стягнути з Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморську на користь ОСОБА_1 (Паспорт: НОМЕР_1 , ідентифікаційний код: НОМЕР_2 ) надбавку за виконання особливо важливої роботи передбачену п.7 Додатку 2 Колдоговору у сумі: 84 375 грн. (вісімдесят чотири тисячі триста сімдесят п`ять гривень), стягнути з Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморську на користь ОСОБА_1 (Паспорт: НОМЕР_1 , ідентифікаційний код: НОМЕР_2 ) різницю не виплаченої заробітної плати в частині виплати надбавки за вислугу років передбачену Додатком 4 Колдоговору у сумі: 23 127,43 грн. (двадцять три тисячі сто двадцять сім гривень, 43 копійки), стягнути з відповідача судові витрати, які пов`язані із розглядом справи.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

представник відповідача - ОСОБА_2

негайно після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив рішення про наступне:

І. Виклад позиції заявника та представника позивача:

18.07.2019 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Іллічівського міського суду Одеської області з позовною заявою до ДП «МТП «Чорноморськ» про визнання незаконним розпорядження від 18.07.2018 року № 21.

Згодом уточнив свої позовні вимоги та просив суд визнати незаконним розпорядження в.о. директора порту Сєчкіна Сергія Анатолійовича від 18.07.2018 №21 «Про визначення робочого місця та оголошення простою начальнику 2 терміналу ОСОБА_1 » в частині п. 3, та скасувати, зобов`язати Державне підприємство «Морський торговельний порт «Чорноморськ», , визнати, за начальником 2 терміналу ОСОБА_1 посадовий оклад у розмірі: 22 500 гривень з 13.06.2018 року, стягнути з Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ», на користь ОСОБА_1 (Паспорт: НОМЕР_1 , ідентифікаційний код: НОМЕР_2 ) різницю не виплаченої заробітної плати в частині виплати посадового окладу: 188 101,97 грн. (сто вісімдесят вісім тисяч сто одна гривня, 97 копійок, стягнути з Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморську на користь ОСОБА_1 (Паспорт: НОМЕР_1 , ідентифікаційний код: НОМЕР_2 ) надбавку за виконання особливо важливої роботи передбачену п.7 Додатку 2 Колдоговору у сумі: 84 375 грн. (вісімдесят чотири тисячі триста сімдесят п`ять гривень), стягнути з Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморську на користь ОСОБА_1 (Паспорт: НОМЕР_1 , ідентифікаційний код: НОМЕР_2 ) різницю не виплаченої заробітної плати в частині виплати надбавки за вислугу років передбачену Додатком 4 Колдоговору у сумі: 23 127,43 грн. (двадцять три тисячі сто двадцять сім гривень, 43 копійки), стягнути з відповідача судові витрати, які пов`язані із розглядом справи.

Позивач в судовому засіданні підтримав свої позовні вимоги та просив задовольнити позов в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог, просила суд відмовити у задоволені позову, надала відзив на позовну заяву.

Представник третьої особи - Державної служби з питань праці до судового засідання не з`явився, надав до суду пояснення до позову, просив розглядати справу без їх відсутності (т. 2, а.с. 117-119).

Представник третьої особи - Головного управління Держпраці в Одеській області до судового засідання не з`явився, надав до суду пояснення до позову (т. 2, а.с. 125-130).

Представник третьої особи - профспілки робітників морського транспорту морського порту «Чорноморськ»до судового засідання не прибув, про причини неявки не повідомив, повідомлений належним чином (т.2, а.с.154).

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.

1.Клопотання позивача про витребування доказів по справі (т. 1, а.с. 26-28);

2.Клопотання позивача про поновлення пропущеного строку для звернення до суду (т.1, а.с. 29-30);

3.Відзив на позовну заяву (т.2, а.с. 4-10);

4.Заява позивача про залучення третіх осіб (т.2, а.с. 63-64);

5.Клопотання позивача про витребування доказів (т.2, а.с. 69-72);

6.Відповідь на відзив від позивача (т.2, а.с. 73-90);

7.Пояснення щодо позову від представника третьої особи (т. 2, а.с. 117-119);

8.Пояснення щодо позову від представника третьої особи (т. 2, а.с. 125-130);

9.Клопотання про витребування додаткових доказів (т.2, а.с. 158-162);

10.Клопотання про залучення експерта (т. 2, а.с. 169-166);

11.Пояснення від представника відповідача (т.2, а.с. 169-170);

12.Заява позивача про уточнення позовних вимог (т. 3, а.с. 59-65);

13.Розрахунок заборгованості (т.3, а.с. 67-74);

14.Пояснення щодо витребування письмових доказів від позивача (т.3, а.с. 84-93);

15.Клопотання про застосування заходів процесуального примусу (т.3, а.с.95-100);

16.Тези по справі від позивача (т.3, а.с. 109-121);

17.Пояснення позивача по справі (т.3, а.с. 122-135).

ІІІ. Інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою від 21 липня 2019 року відкрито провадження по справі (т.1, а.с. 261).

Ухвалою від 15 серпня 2019 року задоволено клопотання позивача та витребувано завірені копії документів (т.2, а.с. 59).

Ухвалою від 16 серпня 2019 року задоволено клопотання позивача та залучено до справи третіх осіб.

Ухвалою від 19 вересня 2019 року задоволено частково клопотання прозивача про витребування доказів (т.2, а.с. 174).

ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст правовідносини.

З липня 1994 року позивач перебував у трудових відносинах з Державним підприємством «Морський торговельний порт «Чорноморськ» (далі - ДП «МТП «Чорноморськ»), що підтверджується записом у трудовій книжці серії НОМЕР_3 (т. 1 а.с. 32-33).

Наказом начальника порту від 11.03.2013 №133-о, позивача було переведено на посаду начальника 2 терміналу ДП «МТП «Чорноморск» (т.1, а.с. 36).

10 квітня 2017 року наказом №182-к директором ДП «МТП «Чорноморськ» ОСОБА_3 мене було звільнено з підприємства за п. 3 ст. 40 КЗпП України (т.1, а.с. 34).

Вважаючи, що дане звільнення є незаконним та таким що не відповідає вимогам чинного законодавства, позивачем на було подано 26.04.2017 року позов до Іллічівського міського суду Одеської області, «про визнання незаконним звільнення, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу».

12 червня 2018 року, рішенням Іллічівського міського суду Одеської області наказ директора ДП «МТП «Чорноморськ» Крижановського С.В. від 10.04.2017 року № 182-к визнано незаконним та скасовано. Судом вирішено: «поновити ОСОБА_1 на посаді начальника 2 терміналу ДП «МТП «Чорноморськ». Рішення в частині стягнення середнього заробітку за один місяць та поновлення на роботі допустити до негайного виконання» (цивільна справа №501/768/17) (т.1, а.с. 38-39).

13.06.2018 року позивач звернувся із заявою до керівництва ДП «МТП «Чорноморськ» з вимогою поновити його негайно на посаді начальника 2 терміналу згідно з рішенням суду від 12.06.2018 року та допустити на робоче місце (т.1, а.с. 40).

14.06.2018 року позивач звернувся до Іллічівського міського суду Одеської області із заявою про видачу виконавчого листа по цивільній справі №501/768/17 (т.1. а.с. 42).

18.06.2018 року позивач звернувся до ЧМВ ГТУЮ в Одеській області із заявою про відкриття виконавчого провадження про примусове виконання рішення суду по справі №501/768/17 (т.1, а.с. 43).

19.06.2018 року головним державним виконавцем ЧМВ ГТУЮ в Одеській області винесена постанова про відкриття виконавчого провадження (ВП №56630472) (т.1, а.с. 44-45).

25.06.2018 року позивач повторно звернувся до керівництва ДП «МТП «Чорноморськ» із заявою та вимогою видати наказ яким поновити його негайно на посаді начальника 2 терміналу згідно з рішенням суду від 12.06.2018 року та допустити на робоче місце (додається до позову) (т.1, а.с. 41).

06.07.2018 року позивач звернувся із заявою на ім`я начальника ЧМВ ГТУЮ в Одеській області про невиконання відповідачем рішення суду від12.06.2018 року по справі № 501/768/17 (ВП № 56630472) (т.1, а.с. 46).

Листом від 05.07.2018 року № 1П/11.2-11 за підписом начальника служби управління персоналом (далі-СУП) Дударя П.П., позивача було повідомлено про видання керівництвом ДП «МТП «Чорноморськ» наказу № 312 від 13.06.2018 «Про поновлення на роботі ОСОБА_1 » та запропоновано у стислий термін прибути до відділу кадрів порту (т.1, а.с. 47-48).

13.07.2018 року позивача було ознайомлено з наказом від 13.06.2018 року № 312 про поновлення на роботі. При ознайомленні зі змістом наказу № 312 ОСОБА_1 було виявлено суттєві недоліки та зроблено запис про не згоду та додано заперечення до наказу (т.1, а.с.48).

13.07.2018 року ознайомлено позивача з розпорядженням від 13.06.2018 № 16 «Про визначення робочого місця» за підписом тимчасово виконуючого обов`язки директора порту ОСОБА_4 .Ф. Після ознайомлення зі змістом розпорядження від 13.06.2018 року № 16, позивачем було зроблено запис, що він не згоден з розпорядженням та додано заперечення до нього (т.1, а.с. 49).

Відповідно до п.4.1 Положення про структурний підрозділ Другий термінал від 20.02.2017 року № 81/11.1-23 затвердженого наказом від 20.02.2017 року № 93, структура та Штатний розпис Підрозділу розробляється службою управляння персоналом порту та затверджується директором підприємства (т.1, а.с.74-73).

16.07.2018 р. позивачем було надіслано письмову заяву (Вх.№5216) на ім`я начальника СУП Дударя П.П., з вимогою ознайомити позивача з наказом про звільнення за п.6 ст.40 КЗпП України працівника який до поновлення позивача, виконував обов`язки керівника 2 терміналу, а також ознайомити його зі Штатним розписом структурного підрозділу 2 термінал та з його посадовим окладом і доплатами відповідно до умов Колдоговору та Галузевої угоди (т.1, а.с. 52).

Службовим листом від 16.07.2018№122/11.2-11 ознайомилено позивача з його посадовим окладом, який складає: 11673 грн. (середньогодинною тарифною ставкою: 70 гривень 32 копійки) (т.1, а.с. 54).

19.07.2018 року ознайомлено позивача з розпорядженням від 18.07.2018 № 21 «Про визначення робочого місця та оголошення простою начальнику 2 терміналу ОСОБА_1 ». Позивачзазначив свою незгоду з наказом (т.1, а.с.51).

Згідно довідки ДП «МТП «Чорноморськ» від 12.09.2017 № 854 розмір середньої заробітної плати позивача у квітні 2017 року (на момент звільнення з роботи) складав 14286,5 грн. з середньогодинною заробітною платою: 85 гривень 45 копійок (т.1, а.с. 170).

Ознайомившись зі змістом рішення Іллічівського міського суду Одеської області по цивільній справі № 501/1695/18 позивачу стало відомо про наказу №595-о від 18.10.2017 року, з якого вбачається наступне: начальника 5 терміналу переведено з 23.10.2017 року начальником Контейнерного терміналу ДП «МТП «Чорноморськ» з оплатою праці за штатним розписом, режим роботи денний з п`ятиденним тижнем. При цьому, на підставі зміни штатних розписів структурних підрозділів підприємства в 2017 році №129.1/11.1-5, затверджених в.о. директора ДП «МТП «Чорноморськ» 23.10.2017 року начальнику контейнерного терміналу збільшено середньогодинну ставку з 64,2 грн. до 252,71 грн. та місячний оклад з 10613 грн. до 41777 грн. відповідно (т.1, а.с. 144-150).

Позивачем було здійснено моніторинг єдиного державного реєстру декларацій на офіційному сайті Національного агентства з питань запобігання корупції (далі -НАЗК). Зі змісту е-декларацій позивачу стало відомо про те, що окрім нього керівника 2 терміналу, усім без винятку керівникам терміналів (комплексів) та їх заступникам, керівництво ДП «МТП «Чорноморськ» у 2018 році значно збільшила розмір посадового окладу який складає від 60% до85% від заробітної плати (т.1, а.с. 184-204).

Як вважає позивач, відповідачем підвищений розмір посадового окладу йому не виплачувався, а про зміни в оплаті праці його відповідач не інформував.

З огляду на вищевикладене, позивач вважає, що відповідач після поновлення на роботі позивача (наказ від 13.06.2018 року № 312), «не вірно визначився» з розміром його посадового окладу, розмір якого згідно організаційної структури ДП «МТП «Чорноморськ» від 2018 року, а також згідно положенням Колдоговору та Галузевої угоди, повинен відповідати розміру посадових окладів керівників основних структурних підрозділів порту, а саме: Першого терміналу, Контейнерного терміналу та інших підрозділів.

Відповідач не погодився з заявленими позовними вимогами, надав до суду відзив на позовну заяву, в якому пояснив наступне.

Розпорядженням № 21 від 18.07.2018 р. позивачу було визначено нове робоче місце та оголошено простій не з вини працівника з оплатою 100 % годинної тарифної ставки, з яким позивача ознайомлено 19.07.2018 р., що ним підтверджується у його позовній заяві.

Відповідач вважає, що до позовної вимоги позивача щодо визнання незаконним та скасування розпорядження № 21 від 18.07.2018 року слід застосувати строки позовної давності, відповідно до ст. 267 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст.233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Відповідач вважає, що позивач, трудові права якого було порушено внаслідок видання оскаржуваного розпорядження, то він міг звернутись до суду за захистом своїх прав протягом трьох місяців з дати його ознайомлення з даним розпорядженням - тобто до 19.10.2018 р. У даному випадку Позивач звернувся до суду з порушенням строку, визначеного ст. 233 КЗпП України.

Відповідач вважає, що у своїй позовній заяві та клопотанні про визнання причин пропущення строку для звернення до суду поважними та поновлення пропущеного строку, позивачем не наведено жодних причин та аргументів, які б свідчили про поважність причин пропуску строку для звернення до суду, а заходи досудового врегулювання шляхом звернення позивача до Головного управління Держпраці в Одеській області не є поважною причиною пропуску строку, оскільки позивач звернувся до Держпраці з першою скаргою відносно «незаконності» розпорядження про оголошення простою ще 19.07.2018 р. та з доповненнями до скарги від 30.07.2018 р. (т. 1, а.с.56-58). Проте з невідомих причин позивач не надає копії відповіді Держпраці на його скарги від 19.07.2018 р. та від 30.07.2018 р., хоча йому достовірно було відомо про результати їхнього розгляду та він отримав письмову відповідь, що підтверджується наступним.

Всі інші скарги та запити на отримання публічної інформації позивачем написані вже у 2019 році, тобто не можуть бути підставою для поновлення строку позовної давності, оскільки самі скарги подані з пропуском строків.

При цьому звернення позивача до органу державної влади зі скаргою не є законодавчо визначеним досудовим порядком вирішення спору, а альтернативним способом захисту своїх прав.

Наведені позивачем причини пропуску процессуального строку для оскарження розпорядження № 21 від 18.07.2018 р. та надані докази на підтвердження вказаних обставин не дають підстав для визнання їх поважними, оскільки позивачем не зазначено обставини, які перешкоджали йому звернутись одночасно з вимогами щодо визнання розпорядження незаконним одразу до суду та до ГУ Держпраці або принаймні одразу після отримання відповіді ГУ Держпраці в Одеській області від 27.09.2018 р. № 15-С- 1574/03-13-8646.

Оскаржуване позивачем розпорядження, на думку відповідача, видано з урахуванням того, що потужності структурного підрозділу «2 термінал» з 14.06.2018 р. було фактично передано у користування TOB «ЄВРОПІАН АГРО ІНВЕСТМЕНТ ЮКРЕЙН» в оренду на підставі за договором оренди укладеного між Регіональним відділенням Фонду державного майна в Одеській області та ТОВ «ЄВРОШАН АГРО ІНВЕСТМЕНТ ЮКРЕЙН», зареєстрованого в реєстрі за № 1401, та підписання Акту приймання-передавання державного нерухомого майна, що обліковується на балансі ДП «МТП «Чорноморськ» від 14.06.2018 р (т.2, а.с. 13-17, 18-19).

Тобто, починаючи з 14.06.2018 р. на 2 терміналі вантажно-розвантажувальні роботи портовим оператором ДП «МТП «Чорноморськ» не проводились, що підтверджується навіть листом ДП «АМПУ» від 16.04.2019 р. № 143/10-01-01/Вих (т.1, а.с.174), в якому зазначається, що Портом не лише не здійснювались обробка суден на причалі № 7, а й навіть Портом було скасовано заплановану заздалегідь обробку судна біля причалу № 7, і прийнято його на причалі № 5 (1 термінал).

14.06.2018 р. після передачі майна 2 терміналу від Порту до Орендаря за договором від 13.06.2018 р. та Актом від 14.06.2018 р. будь-які вантажно- розвантажувальні роботи на території 2 терміналу мав право проводити виключно ТОВ «ЄВРОПІАН АГРО ІНВЕСТМЕНТ ЮКРЕЙН». а не ДП «МТП «Чорноморськ». Саме тому, інформація щодо обробки суден відображена у змінно-добових планах ІФ ДП «АМПУ», надані позивачем (т.1, а.с.175-183), відображають кількість обробленого вантажу у період з 13.07.2018 р. по 31.08.2018 р. на 2 терміналі саме оператором ТОВ «ЄВРОПІАН АГРО ІНВЕСТМЕНТ ЮКРЕЙН», а не ДП «МТП «Чорноморськ».

14.06.2018 р. до 01.09.2018 р. на 2 терміналі проводилась виключно кадрова робота щодо переведення працівників Порту до ТОВ «ЄВРОПІАН АГРО ІНВЕСТМЕНТ ЮКРЕЙН» та здійснювались виключно дії з підготовки майна до фактичної його передачі. Інша робота на 2 терміналі не виконувалась. Саме тому, позивачу було оголошено простій не з вини працівника, зі збереженням розміру заробітної плати.

Згідно наказу в.о. директора порту № 327 від 20.06.2018 р. «Про зміни в організації виробництва і праці» з 01.09.2018 р. ліквідовано структурний підрозділ 2 термінал з усіма робочими місцями та посадами, що складають його штатний розпис, у зв`язку з укладенням 13.06.2018 р. договору оренди між Регіональним відділенням Фонду державного майна в Одеській області та ТОВ «ЄВРОПІАН АГРО ІНВЕСТМЕНТ ЮКРЕЙН».

Згідно ст. 34 КЗпП України простій - це зупинення роботи, викликане відсутністю організаційних або технічних умов, необхідних для виконання роботи, невідворотною силою або іншими обставинами.

У даному випадку, внаслідок передачі майна 2 терміналу Порту до ТОВ «ЄВРОПІАН АГРО ІНВЕСТМЕНТ ЮКРЕЙН» на підставі Акту приймання-передавання майна від 14.06.2018 р.. оголошення простою позивачу було викликане саме відсутністю технічних умов, необхідних для виконання роботи - відсутністю майна, яке використовувалось у роботі 2 терміналу Порту.

Таким чином, враховуючи процес передачі майна 2 терміналу Орендарю з 14.06.2018 р. та поновлення Позивача на роботі за рішенням суду після передачі майна 2 терміналу - 13.07.2018 р., а також ліквідацію структурного підрозділу «2 термінал» з 01.09.2018 р., то розпорядження № 21 від 18.07.2019 р. є абсолютно законним, а підстави для його скасування відсутні.

Конкретні розміри тарифних ставок («окладів») і відрядних розцінок робітникам, посадових окладів службовцям, а також надбавок, доплат, премій і винагород встановлюються власником або уповноваженим ним органом з урахуванням вимог, передбачених ч. 2 ст. 97 КЗпП України.

Власник або уповноважений ним орган чи фізична особа не має права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами, колективними договорами.

До того ж, стаття 13 КЗпП вимагає встановлення в колективних договорах умов регулювання фондів оплати праці та встановлення міжкваліфікаційних (міжпосадових) співвідношень в оплаті праці.

Так, згідно додатку 1 до Колективного договору ДП «МТП «Чорноморськ» - рівні посадових окладів та тарифних ставок по основним професійно-кваліфікаційним групам робітників порту, коефіцієнт місячної тарифної ставки професіонала і фахівця (інженера) становить 3,0 від мінімального розміру місячної тарифної ставки (окладу) працівника у розмірі не менше прожиткового мінімуму для працездатних осіб згідно з законодавством України (т. 2, а.с. 21).

Згідно ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2018 року по 30.06.2018 року встановлено у розмірі 1762,00 гривень.

Отже, мінімальний посадовий оклад позивача враховуючи положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» та положення Колективного договору ДП «МТП «Чорноморськ», становить 1762,00 грн * 3,0 (коефіцієнт) = 5286,00 гривень в місяць. Позивачу штатним розписом встановлено посадовий оклад у розмірі 11673 гривень, що значно перевищує мінімально визначений Колективним договором рівень заробітної плати даної групи працівників та мінімально встановлений державою.

Позовна вимога щодо поновлення позивачу розміру умов трудового договору з оплатою праці згідно штатного розпису у розмірі 41777.00 грн. вимагає фактично втручання суду у внутрішню господарську діяльність Порту, що з огляду на положення ст. 64 Господарського кодексу та ст. 19 Конституції України є незаконним та недопустимим.

Згідно положень КЗпП України трудовий договір - двостороння угода між роботодавцем та працівником щодо істотних умов праці, зміна яких в односторонньому порядку не допускається. У даному випадку Порт, як роботодавець, має потребу у кваліфікованих працівниках, при цьому враховуючи свій фінансовий стан, роботодавець самостійно визначає рівень заробітної плати, яку він готовий віддавати в обмін за виконану працівником роботу або надану відповідну послугу. При цьому виключно від волевиявлення найманого працівника залежить чи погоджуватись на запропоновані умови праці, чи ні. Отже, звернення до суду з позовною вимогою про поновлення умов праці з посадовим окладом, який позивач визначає самостійно, є втручанням у внутрішню господарську діяльність підприємства, що прямо заборонено ст. 19 Конституції України та ст.64 ГК України.

З 01.09.2018 р. 2 термінал, як структурний підрозділ Порту, ліквідовано у зв`язку з укладанням договору оренди державного нерухомого майна, що належить до державної власності. З 01.09.2018 р. позивач фактично опинився поза штатом та не виконував жодних функцій чи посадових обов`язків начальника терміналу.З 18.07.2018 року позивачу оголошено простій оскаржуваним розпорядженням № 21 від 18.07.2018 р. Враховуючи вищезазначені обставини, вимога про збільшення позивачу посадового окладу до розміру 41777 гривень в місяць є необгрунтованою.

Відповідно до п. 6 додатку 2 до Колективного договору ДП «МТП «Чорноморськ» за високі досягнення у праці і особливий характер роботи працівникам може встановлюватись надбавка у розмірі до 50 % посадового окладу (т.2, а.с. 22-27).

Відповідно до додатку 4 до Колективного договору надбавка за вислугу років нараховуються на посадовий оклад (тарифну ставку) за фактично відпрацьований час в календарному місяці, але не більше місячної норми згідно графіка роботи. Час простою не відноситься до відпрацьованого часу, а тому підстави для нарахування та виплати надбавки за вислугу років відсутні.

Крім того, відповідно до п. 21 додатку 2 до Колективного договору оплата простою не з вини працівника, якщо працівник знаходиться на робочому місці в очікування роботи, здійснюється у розмірі 100 % годинної тарифної ставки з доплатою за роботу у нічний та вечірній час. Тобто, під час простою за працівником зберігається виключно повний розмір тарифної ставки та доплата за роботу у нічний і вечірній час. Збереження інших надбавок та доплат під час оголошення простою Колективним договором не передбачено.

V. Оцінка Суду.

Відповідно до ст.21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно діючого ЦПК України звернення позивача до органу державної влади зі скаргою не є визначеним досудовим порядком вирішення спору або обов`язковою умовою для звернення до суду. Це є альтернативним або допоміжним заходом, що є правом, а не обов`язком особи. Якщо особа, яка звернулась до органів державної влади з метою захисту своїх порушених прав в адміністративному порядку, як це вчинив у даному випадку позивач, бачить, що строки розгляду її скарги такими органами державної влади перевищують строки, встановлені процесуальним законодавством для звернення за захистом цих же прав до суду, то вона повинна звернутись до суду не зважаючи на результати розгляду її скарги органами державної влади в адміністративному порядку. Результати розгляду її скарги в адміністративному порядку може бути надано до суду після його надходження скаржнику на підтвердження або спростування його позиції.

У справі Європейського суду з прав людини «Стаббігс та інші проти Великобританії» визначено, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.

У рішенні «Міраґаль Есколано та інші проти Іспанії» від 25.01.2000 року Європейський суд зазначив про те, що строки позовної давності, яких заявники мають дотримуватися при поданні скарг, спрямовані на те, щоб забезпечити належне здійснення правосуддя і дотримання принципів правової певності. Сторонам у провадженні слід очікувати, що ці норми будуть застосовними.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає про те, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосудця і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (рішення Європейського суду у справі «Перез де Рада Каванілес проти Іспанії» від 28.10,1998 року, заява № 28090/95, пункт 45). Реалізуючи пункт 1 статті б Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Відповідно до сталої практики Європейського суду з прав людини вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією з таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою. Оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення від 26.04.2007 року у справі «Олександр Шевченко проти України», рішення від 14,10.2003 року у справі «Трух проти України»).

Отже, вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком осіб, які беруть участь у справі, і безпідставне поновлення строку на оскарження документів є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Щодо вимог про встановлення посадового окладу позивача та стягнення різниці не отриманого посадового окладу.

Перш за все слід звернути увагу, що відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Відповідно до ст. 64 ГК України підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис.

Відповідно до ч. 2 ст. 97 КЗпП України форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями (далі - підприємство) самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами.

На підставі викладеного та керуючись ст. 32 КЗпП України, ст.ст. 81, 263-265, 268 ЦПК України

УХВАЛИВ:

У задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до ДП «МТП «Чорноморськ», треті особи - Профспілка робітників морського транспорту морського порту «Чорноморськ», Головне управління Держпраці в Одеській області, Державна служба України з питань праці про визнання незаконним розпорядження в.о. директора порту Сєчкіна Сергія Анатолійовича від 18.07.2018№21 «Про визначення робочого місця та оголошення простою начальнику 2 терміналу ОСОБА_1 » в частині п. 3, та скасувати, зобов`язати Державне підприємство «Морський торговельний порт «Чорноморськ», , визнати, за начальником 2 терміналу ОСОБА_1 посадовий оклад у розмірі: 22 500 гривень з 13.06.2018 року, стягнути з Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ», на користь ОСОБА_1 (Паспорт: НОМЕР_1 , ідентифікаційний код: НОМЕР_2 ) різницю не виплаченої заробітної плати в частині виплати посадового окладу: 188 101,97 грн. (сто вісімдесят вісім тисяч сто одна гривня, 97 копійок, стягнути з Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморську на користь ОСОБА_1 (Паспорт: НОМЕР_1 , ідентифікаційний код: НОМЕР_2 ) надбавку за виконання особливо важливої роботи передбачену п.7 Додатку 2 Колдоговору у сумі: 84 375 грн. (вісімдесят чотири тисячі триста сімдесят п`ять гривень), стягнути з Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморську на користь ОСОБА_1 (Паспорт: НОМЕР_1 , ідентифікаційний код: НОМЕР_2 ) різницю не виплаченої заробітної плати в частині виплати надбавки за вислугу років передбачену Додатком 4 Колдоговору у сумі: 23 127,43 грн. (двадцять три тисячі сто двадцять сім гривень, 43 копійки), стягнути з відповідача судові витрати, які пов`язані із розглядом справи

- відмовити.

Повний текст рішення складено та підписано 04 грудня 2019 року

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення.

Судя Іллічівського

міського суду Одеської області Смирнов В.В.