Постанова

Іменем України

16 січня 2019 року

м. Київ

справа № 335/9304/17-ц

провадження № 61-42966св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І. (суддя-доповідач), Крата В. І., Курило В. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_3,

відповідач - товариство з обмеженою відповідальністю «ДТЕК СХІДЕНЕРГО»,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя від 10 квітня 2018 року у складі судді Рибалко Н. І. та постанову апеляційного суду Запорізької області від 26 липня 2018 року у складі колегії суддів: Гончар М. С., Кочеткової І. В., Маловічко С. В.,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК СХІДЕНЕРГО» (далі - ТОВ «ДТЕК СХІДЕНЕРГО»; товариство) про стягнення компенсації за невикористані дні відпустки, премії, розрахункових сум при звільненні, виплат у зв'язку з виходом на пенсію, індексації заробітної плати та втрати частини доходів.

Вимоги обґрунтовував тим, що з 29 січня 1992 року він працював у товаристві на посаді інженера-технолога в цеху наладки та випробувань устаткування, а 12 березня 2017 року був звільнений з роботи на підставі статті 38 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) у зв'язку з виходом на пенсію.

Оскільки при звільненні відповідач не провів із ним повного розрахунку, позивач просив, уточнивши позовні вимоги (31 січня 2018 року), стягнути з товариства грошову компенсацію за невикористані дні відпустки за період із 01 лютого 2016 року до 12 березня 2017 року (41 день) у розмірі 16 199 грн 73 коп., чотири розміри середньої заробітної плати у зв'язку з виходом на пенсію у сумі 65 179 грн 96 коп., премії за лютий 2017 року у сумі 2 240 грн і за березень 2017 року у сумі 712 грн 72 коп., індексацію заробітної плати за період із 01 квітня 2014 року до 12 березня 2017 року в сумі 28 993 грн 31 коп. і компенсацію втрати частини доходів у сумі 172 834 грн 29 коп.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя від 10 квітня 2018 року, залишеним без змін постановою апеляційного суду Запорізької області від 26 липня 2018 року, у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Суди мотивували рішення тим, що невиплата позивачеві усіх належних сум при звільненні була зумовлена існуванням обставин непереборної сили. ОСОБА_3 не надав належних і допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог.

До суду касаційної інстанції надійшла касаційна скарга ОСОБА_3, у якій він, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Вважає висновки судів про відмову у позові з підстав недоведеності вимог необґрунтованими, оскільки в справі наявні матеріали (зокрема, копії наказів товариства про зупинення трудового договору, про надання матеріальної допомоги при виході на пенсію, про зміни в організації ведення діяльності, про часткове скасування наказів ДТЕК Зуївська ТЕС, додаткової угоди до колективного договору від 28 травня 2015 року, персоніфікованих даних про нього (форма ОК-5), розрахункових листів його заробітної плати), яким суди не надали належної правової оцінки.

Крім того, зазначає, що суди безпідставно застосували до спірних правовідносин положення статті 617 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), оскільки у справі відсутній сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили).

Від ТОВ «ДТЕК СХІДЕНЕРГО» надійшов відзив, у якому його представник, вважаючи рішення та постанову судів попередніх інстанцій законними та обґрунтованими, просить касаційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Ухвалою Верховного Суду від 26 грудня 2018 року справу призначено до судового розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у складі колегії із п'яти суддів.

Відповідно до частини першої статті 400 Цивільного процесуального кодексу України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права (частина друга статті 389 ЦПК України).

Судами встановлені наступні обставини.

Із 29 січня 1992 року до 12 березня 2017 року ОСОБА_3 перебував у трудових відносинах із відповідачем, займаючи посаду інженера-технолога в цеху наладки та випробувань устаткування.

Наказом відповідача від 10 березня 2017 року № 13-к позивач був звільнений на підставі статті 38 КЗпП України за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію. Цим же наказом зобов'язано головного бухгалтера - начальника відділу бухгалтерського обліку і оподаткування виплатити компенсацію за невикористані дні відпустки (у кількості 41 календарний день) за період із 01 квітня 2015 року до 12 березня 2017 року.

Наказом товариства від 10 березня 2017 року № 148-В ОСОБА_3 призначена матеріальна допомога у розмірі чотирьох середніх заробітків за останні два місяці роботи у зв'язку із виходом на пенсію.

Наказом відповідача від 20 березня 2017 року визнано припиненою діяльність ТОВ «ДТЕК СХІДЕНЕРГО» у зв'язку з втратою контролю над майном, документацією, комп'ютерними системами, системами обліку, які знаходяться в зоні проведення антитерористичної операції (далі - АТО).

15 березня 2017 року ТОВ «ДТЕК СХІДЕНЕРГО» подало до Головного управління Національної поліції в місті Києві заяву про внесення до ЄРДР відомостей щодо вчинення невідомими особами кримінальних правопорушень, передбачених частиною третьою статті 206 Кримінального кодексу України, у якій просив розпочати досудове розслідування, вжити необхідні заходи для попередження протиправного використання і відчуження майна ТОВ «ДТЕК СХІДЕНЕРГО» та відокремленого підрозділу «ЗУЇВСЬКА ТЕС».

Відповідно до наказу відповідача про зміни в організації ведення діяльності від 20 березня 2017 року в зв'язку з втратою контролю над усім рухомим та нерухомим майном, запасами, документацією, архівами, комп'ютерними системами, системами обліку, програмним забезпеченням, розташованими в зоні проведення АТО, на території, яка не підконтрольна українській владі, з 13 березня 2018 року припинена виробнича діяльність товариства з використанням майна ТОВ «ДТЕК СХІДЕНЕРГО».

Наказом від 05 квітня 2017 року № 71-н скасовані накази про звільнення працівників ДТЕК «ЗУЇВСЬКА ТЕС», прийняті в березні 2017 року, в частині виплати всіх сум працівникам, що належать їм при звільненні, у тому числі частини заробітної плати за березень 2017 року, компенсації за невикористані дні відпустки, скасовані накази про преміювання працівників ТЕС за лютий 2017 року.

У зв'язку з невиплатою товариством коштів, передбачених статтею 116 КЗпП України, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив із недоведеності позовних вимог.

Крім того, суди зазначили, що невиплата належних працівникові сум пов'язана з існуванням форс-мажорних обставин - захопленням усього майна товариства, розміщеного в зоні АТО, невідомими особами, що підтверджується висновком Торгово-промислової палати України (далі - ТПП України) від 24 липня 2017 року № 2369/2/21-10.2, і є підставою для звільнення відповідача від відповідальності за таку невиплату.

Колегія погоджується з такими висновками судів попередніх інстанцій.

При звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення (частина перша статті 116 КЗпП України).

Відповідно до частини першої статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Відповідно до статті 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Аналогічне визначення заробітної плати міститься й у статті 1 Закону України «Про оплату праці».

Згідно з частиною другою статті 2 Закону України «Про оплату праці» додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

У структуру заробітної плати входять інші заохочувальні та компенсаційні виплати, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми (частина третя статті 2 Закону України «Про оплату праці»).

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що всі суми (заробітна плата, вихідна допомога, компенсація за невикористану відпустку, оплата за час тимчасової непрацездатності тощо), належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день його звільнення. Закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов'язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. У разі невиконання такого обов'язку з вини власника або уповноваженого ним органу наступає передбачена статтею 117 КЗпП України відповідальність.

Закріплені у статтях 116, 117 КЗпП України норми спрямовані на забезпечення належних фінансових умов для звільнених працівників, оскільки гарантують отримання ними відповідно до законодавства всіх виплат в день звільнення та водночас стимулюють роботодавців не порушувати свої зобов'язання в частині проведення повного розрахунку із працівником.

Отже, при недотриманні роботодавцем вимог статті 116 КЗпП України, для роботодавця настають наслідки, передбачені статтею 117 КЗпП України.

Роботодавець не несе відповідальність, передбачену статтею 117 КЗпП України, у разі відсутності його вини. Відсутність своєї вини повинен довести роботодавець.

Відповідно до частини третьої статті 14 Закону України «Про Торгово-промислові палати України» ТПП України засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), а також торговельні та портові звичаї, прийняті в Україні, за зверненнями суб'єктів господарської діяльності та фізичних осіб.

З метою всебічного та повного з'ясування обставин цієї справи місцевий суд ухвалою від 27 жовтня 2017 року витребував у ТОВ «ДТЕК СХІДЕНЕРГО» копії статуту товариства і колективного договору зі змінами та доповненнями, положення про преміювання за 2014-2017 роки, довідку про розмір заборгованості при звільненні ОСОБА_3, довідку про кількість днів невикористаної позивачем відпустки, довідку про його середню заробітну плату за останній рік роботи перед звільненням.

На виконання указаної ухвали товариство направило до суду пояснення про те, що надати вищезазначені документи у нього немає можливості, оскільки виробничі потужності підприємства були захоплені невідомими особами і на той момент в його адміністрації був відсутній доступ до будь-яких приміщень, що підтверджується висновком ТПП України від 24 липня 2017 року № 2369/2/21-10.2

Цим висновком засвідчено настання обставин непереборної сили (наявність воєнного конфлікту на території Донецької області та здійснення у зв'язку із цим антитерористичної операції) з фактичним захопленням із 13 березня 2017 року відокремленого підрозділу «Зуївська теплова електрична станція» ТОВ «ДТЕК СХІДЕНЕРГО» (дати фактичного захоплення невстановленими озброєними особами виробничих та адміністративно-інформаційних потужностей підприємства) відповідач, у тому числі, фактично втратив доступ до первинних документів, на підставі яких має здійснюватися розрахунок сум заробітної плати, відпускних та ін., що підлягають до виплати на користь робітникам як поточних виплат, так і виплат у день звільнення, та будучи позбавленим можливості користування своїми коштами - здійснювати відповідні виплати. Одночасно, товариство втратило доступ до трудових книжок своїх працівників, з огляду на що уповноважена особа роботодавця -відповідача з 13 березня 2017 року не має можливості здійснити записи відносно прийому чи звільнення таких працівників, а також на здійснення будь-яких інших юридично значимих правових дій, на підставі яких би могли виникати чи припиняти свою дію певні правовідношення.

Встановивши, що у трудових правовідносинах між ТОВ «ДТЕК СХІДЕНЕРГО» та його працівниками, зокрема, позивачем ОСОБА_3, із 13 березня 2017 року на тимчасово окупованій території виникли та дотепер існують обставини непереборної сили, у період існування яких відповідач позбавлений можливості виконати зобов'язання перед своїми працівниками, передбачені умовами трудового договору (контракту, угоди тощо), законодавчими та іншими нормативними актами, а позивач не надав доказів на підтвердження своїх вимог, суди зробили обґрунтовані висновки про відмову у задоволенні позову за недоведеністю.

Доводи касаційної скарги про неврахування судами наявних у матеріалах справи копій наказів товариства (про зупинення трудового договору, про надання матеріальної допомоги при виході на пенсію, про зміни в організації ведення діяльності, про часткове скасування наказів ДТЕК Зуївська ТЕС та ін.), а також про неналежність наданих товариством документів (зокрема, висновку ТПП України) зводяться до переоцінки доказів, що згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України не входить до компетенції суду касаційної інстанції.

Інші аргументи скарги висновків судів попередніх інстанцій не спростовують і на законність оскаржуваних судових рішень не впливають.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшла висновку про необхідність залишення без задоволення касаційної скарги та залишення без змін рішення Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя від 10 квітня 2018 року та постанови апеляційного суду Запорізької області від 26 липня 2018 року, оскільки вони ухвалені з додержанням норм матеріального права та вимог процесуального права.

Керуючись статтями 400, 410, 416, 417 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя від 10 квітня 2018 року та постанову апеляційного суду Запорізької області від 26 липня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська
Судді Н. О. Антоненко В. І. Журавель

В. І. Крат

В. П. Курило