Ухвала

Іменем України

03 грудня 2019 року

м. Київ

справа № 760/12552/19

провадження №61-20907ск19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Сакари Н. Ю. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Синельникова Є. В.,

розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Грушка Олексія Олександровича на ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 02 травня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 01 жовтня 2019 року у справі за заявою ОСОБА_2 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2019 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом про відшкодування шкоди у розмірі 712 898,02 грн.

У травні 2019 року позивачем подано заяву про забезпечення позову.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 02 травня 2019 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 01 жовтня 2019 року, заяву ОСОБА_2 задоволено.

Накладено арешт на 1/2 квартири АДРЕСА_1 .

Ухвалені рішення мотивовані тим, що у разі задоволення позовних вимог ОСОБА_2 існує об`єктивна можливість вчинення відповідачем дій, направлених на унеможливлення виконання рішення суду.

У листопаді 2019 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга представника ОСОБА_1 - адвоката Грушка О. О. на ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 02 травня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 01 жовтня 2019 року.

Касаційна скарга ОСОБА_1 була подана з пропуском строку на касаційне оскарження, оскільки згідно з поштовим штемпелем на конверті касаційна скарга відправлена до Верховного Суду 20 листопада 2019 року.

Відповідно до частини першої та другої статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

У своєму клопотанні представник ОСОБА_1 - адвокат Грушко О. О. просить поновити строк на касаційне оскарження з посиланням на те, що строк пропущено з поважних причин, оскільки копію постанови Київського апеляційного суду від 01 жовтня 2019 року було отримано 22 жовтня 2019 року, що підтверджено відповідними доказами.

Зважаючи на те, що строк на касаційне оскарження судових рішень заявником пропущено з поважних причин, вважаю за можливе його поновити.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Грушко О. О., посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати судові рішення та ухвалити нове рішення.

Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Із оскаржуваних судових рішень, доданих до скарги матеріалів убачається, що вона є необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо їх незаконності.

Відповідно до статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Пунктом 1 частини першої статті 150 ЦПК України передбачено забезпечення позову шляхом накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Підставою звернення до суду із заявою про забезпечення позову є наявність спору між сторонами щодо відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Задовольняючи заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, правильно виходив з наявності підстав для забезпечення позову, оскільки між сторонами виник майновий спір щодо відшкодування шкоди, відповідачем зазначено, що він тимчасово не працює, тому невжиття заходів забезпечення позову може призвести до утруднення або унеможливлення виконання рішення у разі задоволення позовних вимог.

Указане відповідає роз`ясненням, які надано судам у пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», відповідно до яких розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до частини першої статті 159 ЦПК України заявник має право на відшкодування збитків, заподіяних забезпеченням позову, за рахунок особи, за заявою якої такі заходи забезпечення позову вживались.

Відповідно до статті 158 ЦПК України заявник наділений правом подати клопотання про скасування заходів забезпечення позову.

Касаційна скарга не містить обґрунтованих посилань на порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права, а зводиться до незгоди заявника із пред`явленими до неї позовними вимогами та власного тлумачення норм цивільно-процесуального законодавства.

Оскільки майно, на яке було накладено арешт відповідно до ухвали Солом`янського районного суду м. Києві від 02 травня 2019 року, перебуває у іпотеці на підставі іпотечного договору від 18 січня 2018 року, наявність арешту на це майно не порушує прав ОСОБА_1 .

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України у відкритті касаційного провадження у справі належить відмовити, якщо суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п`ятою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України у справі з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), а також у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

З урахуванням наведеного вище, колегія суддів дійшла висновку, що правильність застосування судами норм процесуального права не викликає розумних сумнівів, а касаційна скарга представника ОСОБА_1 - адвоката Грушка О. О.на ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 02 травня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 01 жовтня 2019 року підлягає залишенню без задоволення.

Згідно з частиною п`ятою статті 394 ЦПК України, у разі якщо суддя-доповідач дійде висновку, що подана касаційна скарга є необґрунтованою, вирішення питання про відкриття провадження здійснюється постійною колегією суддів, до складу якої входить суддя-доповідач. Якщо жоден суддя із складу колегії не дійде висновку про необхідність відкриття касаційного провадження через необґрунтованість скарги, колегія суддів постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою, п`ятою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Задовольнити клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Грушка Олексія Олександровича про поновлення строку на касаційне оскарження.

Поновити представнику ОСОБА_1 - адвокату Грушку Олексію Олександровичу строк на касаційне оскарження постанови Київського апеляційного суду від 01 жовтня 2019 року.

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Грушка Олексія Олександровича на ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 02 травня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 01 жовтня 2019 року у справі за заявою ОСОБА_2 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Н. Ю. Сакара

О. М. Осіян

Є. В. Синельников