Справа № 492/1647/19
Провадження № 2/492/521/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2019 року м. Арциз

Арцизький районний суд Одеської області у складі:

Головуючого судді Череватої В.І.,

за участю секретаря судового засідання - Каширної О. Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному позовному провадженні в залі суду в місті Арцизі Одеської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок скоєння злочину, -

Представник позивача адвокат Іовчев Д.Ф.,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 , в якому просив стягнути з відповідача відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок скоєння ним злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, в розмірі 25 697,00 гривень, та 5 000,00 гривень моральної шкоди, а також витрати за надання юридичної допомоги в розмірі 1 500,00 гривень (а.с. 1 3).

Свої вимоги мотивував тим, що ОСОБА_2 20 листопада 2016 року, умисно, із користі, з метою таємного викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, пройшов до подвір`я дачної ділянки № НОМЕР_1 садівничого товариства «Дружба», що розташована на території Мирнопільської сільської ради Арцизького району Одеської області, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, діючи з прямим умислом, демонтував та таємно викрав майно ОСОБА_3 , яке належить останньому на праві приватної власності на загальну суму 4 316,00 гривень, а саме: частину металевої арки, що складалася з трьох секцій з металевих труб діаметром 4 см, загальною довжиною 28,2 м та металевих прутів діаметром 1,5 см, загальною довжиною 88 м, загальною вартістю 2606,00 гривень; дев`ять металевих арматурних прутів діаметром 22 мм кожний та довжиною кожний по 3 м, загальною вартістю 1350,00 грн.; тридцять шість відрізків металевої шини, довжиною 20 см, шириною 5 см, товщиною 0,5 см кожний, загальною вартістю 360,00 гривень, після чого з місця вчинення кримінального правопорушення (злочину) зник. Вироком Арцизького районного суду Одеської області від 26 березня 2018 року відповідача визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, призначено покарання у виді штрафу в розмір 850,00 (вісімсот п`ятдесят) гривень. Вирок суду 26 квітня 2018 року набрав законної сили.

Крім того, позивач зазначає, що ОСОБА_2 знешкодив 52 кущі винограду сортів «Дойна», «Ізабела», «Молдова» на загальну суму 2 340,00 гривень. Через знешкодження виноградників він не отримав врожай ягід на загальну суму 18 372,00 гривень. Вказаними діями відповідач йому заподіяв матеріальну шкоду у розмірі 25 697,00 гривень. Вважає, що заподіяна йому майнова шкода у розмірі 25 697,00 гривень, має бути відшкодована з засудженого ОСОБА_2 . Також, посилаючись на те, що незаконними діями відповідача йому було завдано моральну шкоду у розмірі 5 000,00 гривень, яка полягає у сильних душевних стражданнях, внаслідок чого він через постійні хвилювання втратив нормальний сон, було порушено звичайний ритм його життя, оскільки він був вимушений їздити до слідчого для дачі показів та для ознайомлення з матеріалами кримінальної справи.

Оскільки жодних дій зі сторони відповідача по відшкодуванню завданої матеріальної та моральної шкоди в добровільному порядку здійснено не було, він змушений звернутися в суд з даним позовом.

Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст. ст. 128, 130, 131 ЦПК України.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою суду від 24 вересня 2019 року провадження у справі відкрито та її розгляд відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України призначений у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 11).

Ухвалою суду від 10 грудня 2019 року, заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Іовчева Д.Ф. про витребування доказів задоволено, витребувано з архіву Арцизького районного суду Одеської області матеріали кримінального провадження № 492/75/17 відносно засудженого ОСОБА_2 , для огляду в судовому засіданні.

Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Іовчев Д.Ф. у судовому засіданні позов підтримали повністю та просили суд позов задовольнити у повному обсязі з підстав, зазначених у позові.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнав та просив суд у задоволенні позову відмовити.

Суд, вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступних висновків.

Як встановлено в судовому засіданні та підтверджується вироком Арцизького районного суду Одеської області від 26 березня 2018 року, 20 листопада 2016 року ОСОБА_2 , пройшов до подвір`я дачної ділянки № НОМЕР_1 садівничого товариства «Дружба», що розташована на території Мирнопільської сільської ради Арцизького району Одеської області, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, діючи з прямим умислом, демонтував та таємно викрав майно ОСОБА_4 , яке належить останньому на праві приватної власності на загальну суму 4316,00 гривень, а саме: частину металевої арки, що складалася з трьох секцій з металевих труб діаметром 4 см, загальною довжиною 28,2 м та металевих прутів діаметром 1,5 см, загальною довжиною 88 м, загальною вартістю 2606,00 гривень; дев`ять металевих арматурних прутів діаметром 22 мм кожний та довжиною кожний по 3 м, загальною вартістю 1350,00 гривень; тридцять шість відрізків металевої шини, довжиною 20 см, шириною 5 см, товщиною 0,5 см кожний, загальною вартістю 360,00 гривень, згідно висновку товарознавчої експертизи № 5617/26 від 21.12.2016 року, після чого з місця вчинення кримінального правопорушення (злочину) зник, заподіявши потерпілому ОСОБА_3 матеріальну шкоду на загальну суму 4 316,00 гривень.

Вказаним вироком Арцизького районного суду Одеської області від 26 березня 2018 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, призначено покарання у виді штрафу в розмір 850,00 (вісімсот п`ятдесят) гривень. Вирок суду 26 квітня 2018 року набрав законної сили (а.с. 4 5).

Як вбачається з копії довідки Управління статистики в Арцизькому районі Головного управління статистики в Одеській області від 21.03.2017 року № 22-29/85, середня урожайність винограду по Арцизькому району за 2015 р. становить виноград 153,1 ц/га (а.с. 6).

Відповідно до копії довідки, виданої ПСК «Центральний ринок Арцизької районної спілки споживчих товариств» від 21.03.2017 року № 28, станом на 2016 рік вартість 1 черенка столових сортів винограду (дойна, ізабелла, молдова) складає 45,00 грн., 1 кг винограду даних сортів 30,00 грн. (а.с. 7).

В судовому засіданні судом досліджено матеріали кримінального провадження № 492/75/17 відносно засудженого ОСОБА_2 , а саме протоколи огляду місця події від 22.11.2016 року з фототаблицями до них (а.с. 122 - 139), висновок товарознавчої експертизи № 5617/26 від 21.12.2016 року (а.с. 140 142).

Щодо позовних вимог про стягнення майнової шкоди, завданої внаслідок вчинення злочину, слід звернути увагу на наступне.

Відповідно до ч. 7 ст. 128 КПК України, особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 31.03.1989 року «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна», у разі закриття справи з передбачених законом підстав цивільний позов не розглядається. Вимоги позивача про відшкодування матеріальної шкоди у цьому разі можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства.

Зі змісту вироку суду від 26 березня 2018 року вбачається, що при розгляді кримінального провадження відносно ОСОБА_2 цивільний позов не заявлявся (а.с. 4 - 5).

Частиною 1 ст. 22 Цивільного кодексу України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчиненні вони цією особою.

Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 31.03.1989 року«Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна» при розгляді в порядку цивільного судочинства позову, що випливає з кримінальної справи, суд згідно з роз`ясненням, даним у п.3 постанови № 11 Пленуму Верховного Суду України від 29 грудня 1976 року "Про судове рішення", визначає суми, що підлягають стягненню на відшкодування шкоди, з урахуванням доказів, як наявних у кримінальній справі, так і додатково представлених сторонами і зібраних з ініціативи суду. Якщо в результаті встановленого в порядку цивільного судочинства розміру шкоди виникне необхідність перегляду вироку суду або постанови органу розслідування про закриття справи, суд, що розглядає цивільну справу, виносить рішення з урахуванням усіх досліджених ним доказів і зобов`язаний порушити питання про перевірку законності й обґрунтованості вироку чи постанови.

Згідно п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 31.03.1989 «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна» покладаючи на підсудного обов`язок відшкодувати матеріальну шкоду, суд має виходити з установленого законом правила про те, що шкода, заподіяна злочином, підлягає відшкодуванню в повному обсязі.

Відповідно до абз. 1 п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 440 і 450 ЦК шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Так, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь матеріальну шкоду у вигляді витрат у розмірі 4 980,00 гривень вартість знешкодженої металевої арки. Однак, відповідно до висновку товарознавчої експертизи № 5617/26 від 21.12.2016 року позивачу завдано матеріальну шкоду на загальну суму 4 316,00 гривень, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, у зв`язку з чим позов в цій частині підлягає частковому задоволенню.

Крім того, позивач зазначає, що ОСОБА_2 знешкодив 52 кущі винограду сортів «Дойна», «Ізабела», «Молдова» на загальну суму 2 340,00 гривень. Через знешкодження виноградників він не отримав врожай ягід на загальну суму 18 372,00 гривень, однак, вказана вимога позивача не підлягає задоволенню, оскільки, позивачем не надано підтвердження, що відповідач знищив 52 куща винограду та йому завдано матеріальну шкоду у такому розмірі.

Що стосується позовних вимог про стягнення моральної шкоди, заподіяної злочином, у розмірі 5 000,00 гривен, суд зазначає наступне.

Так, ч. 1 ст. 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів такого захисту є відшкодування моральної (немайнової) шкоди, що гарантується в першу чергу Конституцією України, а також Цивільним кодексом і відповідними законами України.

Згідно зі ст. ст. 23, 1167 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, а також в зв`язку з пошкодженням майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Як роз`яснено судам в п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у принижені честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. В п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діями заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Судом встановлено, що внаслідок кримінального правопорушення, вчиненого відповідачем, який в ході судового розгляду кримінального провадження вину визнав та розкаювався у вчиненому, позивач безумовно зазнав моральних страждань з приводу викрадення належного йому майна, а відтак переніс нервовий стрес та душевні страждання, після ухвалення судом вироку відповідач в добровільному порядку шкоду не відшкодував. Крім того позивач був змушений неодноразово зявлятись до слідства та суду, витрачаючи свій час.

Так, в рішенні ЄСПЛ від 28.05.1985 р. у справі «Абдулазіз, Кабалес і Балкандалі», зазначається, що «з огляду на її природу, стверджувана моральна шкода не завжди може бути предметом чіткого доведення. Проте розумно припустити, що особи, які…зіткнулися з проблемами...можуть зазнати страждань і тривоги». Звідси випливає, що фактичною основою для висновку про наявність негативних наслідків у немайновій сфері потерпілої особи у більшості ситуацій може бути як таке розумне припущення про природність їх виникнення за подібних обставин.

Позивач будь-яких доказів на підтвердження того, що завданим кримінальним правопорушенням йому спричинено моральну шкоду, суду не надав, однак враховуючи наявність негативних емоцій, які виникли у нього після вчинення кримінального правопорушення, а також враховуючи принципи розумності, справедливості, доцільності, у відповідності до вимог закону і обставин справи, суд приходить до висновку, що вимога позивача про стягнення на його користь моральної шкоди підлягає задоволенню в сумі 5000 гривень.

Даний розмір відшкодування завданої злочином моральної шкоди, на думку суду, враховує всі обставини, досліджені в судовому засіданні та відповідає вимогам розумності і справедливості та є співмірним і доцільним у даному провадженні.

За умовами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 13 ЦПК України обов`язок доказування покладається на сторони у справі.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, системний аналіз положень чинного законодавства України, враховуючи, що відповідач своїм правом з`явитися в суд і спростувати доводи позивача не скористався, приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Згідно з вимогами ст. ст. 124, 129 Конституції України, задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов`язковість рішень суду до виконання.

Таким чином наявні підстави для часткового задоволення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок скоєння злочину, з підстав, зазначених у рішенні.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 1 500,00 гривень, слід звернути увагу на наступне.

Відповідно до ч. ч. 1 - 3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» порядок обчислення гонорару адвоката (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо, визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16визначила докази, які є необхідними для компенсації витрат на правничу допомогу: на підтвердження цих обставин (складу та розміру витрат) суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат, є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування витрат.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України, заява № 19336/04, п. 269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002р. зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

У визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема, але не виключно: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо.

Представником позивача суду надано квитанцію щодо понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 1 500,00 гривень (а.с. 6).

Як вбачається з акту приймання передачі наданих послуг з детальним описом робіт згідно договору про надання правової допомоги, адвокатом Іовчевим Д.Ф. проведені роботи з витраченням часу на виконання відповідних робіт та з визначенням винагороди адвокату за надання правової допомоги у розмірі 1 500 гривень, який також знаходиться в матеріалах кримінального провадження №492/75/17 відносно засудженого ОСОБА_2 .

Разом з тим, відповідно до ст. 137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Заява про розподіл судових витрат та стягнення з відповідача на корить позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 1 500,00 гривень подана в судовому засіданні 10.12.2019 р. в якому був присутній відповідач, однак жодних клопотань про зменшення розміру витрат на правничу допомогу від нього не надходило.

Разом з тим, з урахуванням викладеного, зважаючи на складність справи, а також ціни позову, суд приходить до висновку, що позов в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу підлягає задоволенню в розмірі 1 500,00 гривень, оскільки ця сума підтверджена належними доказами.

Керуючись ст. ст. 22, 23, 1166, 1167, 1177 ЦК України, ст. 128 КПК України, постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року № 4, керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 259, 263 - 265 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок скоєння злочину - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок вчинення злочину, в розмірі 4 316 (чотири тисячі триста шістнадцять) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 завдану моральну шкоду в розмірі 5 000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в розмірі 1 500 (одна тисяча п`ятсот) гривень 00 копійок.

В решті вимог позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Арцизький районний суд Одеської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 12 грудня 2019 року.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

СУДДЯ

Арцизького районного суду В.І. Черевата

Одеської області