П О С Т А Н О В А

іменем України

05 грудня 2019 року м.Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Савченка С.І.,

суддів Мережко М.В., Верланова С.М.,

за участю секретаря Вергелес О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮК ПІК» на ухвалу судді Солом`янського районного суду м.Києва від 13 вересня 2019 року про відмову у забезпеченні позову у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮК ПІК», поданою до подання позовної заяви,-

в с т а н о в и в:

Ухвалою судді Солом`янського районного суду м.Києва від 13 вересня 2019 року відмовлено у задоволенні заяви ТОВ «ЮК ПІК» про забезпечення позову, яка подана до подання позовної заяви до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором.

Не погоджуючись із ухвалою, ТОВ «ЮК ПІК» подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу судді першої інстанції та постановити нову, якою задоволити заяву товариства про забезпечення позову в повному обсязі,посилаючись на незаконність і необгрунтованість ухвали. Скарга мотивована хибністю висновків суду про відсутність підстав для вжиття заходів забезпечення позову, оскільки заявником надано як докази, що між сторонами дійсно виник спір щодо боргу за кредитним договором, так і належно обгрунтовано існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання судового рішення. Зокрема, товариство має намір звернутися до суду із позовом про стягнення боргу у розмірі 1668100,03 грн., окрім вже стягнутого на коирсть ПАТ «Дельта банк» 621865,13 грн., який є значним, а відтак відсутність забезпечувальних заходів може унеможливити його виконання. Висновки суду про неспівмірність є помилковими, як і посилання на те, що кредитний договір забезпечений іпотекою, зокрема житловою квартирою, оскільки сума заборгованості перевищує вартість квартири і звернення стянення на предмет іпотеки не забезпечить повного виконання судового рішення.

Відзив ОСОБА_1 на апеляційну скаргу не надійшов.

В суді апеляційної інстанції представник ТОВ «ЮК ПІК» адвокат Хмиров Е.О. подану апеляційну скаргу та викладені в ній доводи підтримав, просив задоволити та скасувати ухвалу Солом`янського районного суду м.Києва як незаконну.

Представник ОСОБА_1 адвокат Миронюк Д.Д. в суді апеляційної інстанції проти задоволення апеляційної скарги заперечував, посилаючись на законність і

- 2 -

обгрунтованість судової ухвали та відсутність підстав для її скасування. Вказав, що спірні нежитлові приміщення ХVІ, ХVІІ-ХХ загальною площею 303,9 кв.м., розташовані у АДРЕСА_1 не належать ОСОБА_1 із 2017 року.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність і обгрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що 30 липня 2019 року ТОВ «ЮК ПІК» подало до суду заяву про забезпечення позову, яка подана до подання позовної заявиі мотивована тим, що 24 березня 2008 року між між ВАТ «Кредитпромбанк» і ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, за умовами відповідач отримав кредит на споживчі потреби в розмірі 600000 грн. терміном на 10 років. В цей же деньміж ВАТ «Кредитпромбанк» і ОСОБА_1 в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором було укладено іпотечний договір, за яким він передав банку в іпотеку квартиру АДРЕСА_2 .

26 червня 2013 року ПАТ «Дельта банк» за договором купівлі-проджау прав вимоги набув усіх прав за кредитним та іпотечнм договорами, а 11 січня 2019 року за результатами відкритих торгів (аукціону) ТОВ «ЮК ПІК» проидбав у ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за вказаними договорами, загальнй розмір боргу за якимим становить 2293439,76 грн. Оскільки вказана сума перевищує ту, яка стягнута раніше за рішенням Солом`янського районного суду від 18 листопада 2014 року у розмірі 621865,13 грн., то товариство має намір звернутися до суду із позовом про стягнення боргу у розмірі 1668100,03 грн., який є значним і перевищує вартість іпотечного майна у вигляді квартири та є підстави допускати можливе відчуження вказаного майна відповідачем. А тому вважав, що є підстави для вжиття захлодів забезпечення позову у вигляді арешту нежилих приміщень ХVІ, ХVІІ-ХХ загальною площею 303,9 кв.м., розташованих у АДРЕСА_1 .

Відповідно до положень ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити заходів забезпечення позову, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи.

Види забезпечення позову, які може вжити суд, передбачені ч.1 ст.150 ЦПК України, згідно якої позов в тому числі забезпечується накладенням арешту на майно.

Згідно ч.3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Інститут забезпечення позову є особливим видом судової юрисдикції, який визначається, як встановлені законом тимчасові процесуальні дії примусового характеру у вигляді обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб, що застосовуються судом та гарантують або можуть гарантувати позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, у випадку прийняття його на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення, або ефективний захист його прав.

- 3 -

За змістом вказаних норм, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам (п.4 постанови ПВСУ № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику розгляду судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»).

Тобто, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, доведеності і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду чи утруднення ефективного захисту прав позивача в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Відмовляючи у задоволенні заяви ТОВ «ЮК ПІК», суд першої інстанції обгрунтовував свої висновки відсутністю підстав для застосування заходів забезпечення позову.

Такі висновки суду є правильними і такими, що відповідають обставинам справи і вимогам закону.

При відмові у вжитті заходів забезпечення позову, суддя обгрунтовано врахував як зміст майбутніх вимог ТОВ «ЮК ПІК», які полягають у стягненні боргу за кредтиним договором, так і відсутність доказів про те, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення.

Також, суд вірно врахував, що вимоги за кредитним договором забезпечені іпотечним майном у вигляді квартири.

Доводи апеляційної скарги ТОВ «ЮК ПІК» фактично зводяться до того, що факт подання або подання у майбутньому позову з майновими вимогами означає безумовне (автоматичне) право позивача на накладення арешту, що суперечить приписам процесуального закону, які регулюють застосування забезпечувальних заходів і вказують на обов`язок заявника обгрунтувати і довести на загальних підставах необхідність застосування судом таких заходів (п.4 ч.1 ст.151 ЦПК України).

Колегія суддів відхиляє як недостатньо переконливі доводи апеляційної скарги про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову у зв`язку із наявністю між сторонами спору щодо боргу за кредитним договором та існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого судового рішення.

При цьому колегія суддів враховує, що рішенням Солом`янського районного суду від 18 листопада 2014 року із ОСОБА_1 вже стягнуто борг за кредитним договором від 24 березня 2008 року у розмірі 621865,13 грн., який включає як залишок тіла кредиту, так і несплачені проценти. Даний борг стягнуто достроково, про що зазначено у рішенні суду.

Посилаючись на наявність іншого боргу за кредитом у розмірі 1668100,03 грн., окрім вже стягнутого, заявник не обгрунтував у заяві звідки даний борг виник, за який період і які складові включає, що є необхідним при вирішенні питання про вжиття забезпечувальних заходів (без оцінки правомірності вимог, які здійснюються судом на стадії розгляду).

- 4 -

При цьому колегія суддів враховує, що зміна банком строку виконання основного зобовязання шляхом дострокового повернення кредиту у повному обсязі, тягне припинення як необхідності сплати боржником чергових платежів, так і припиняє напрахування процентів і пені.

Відповідний правовий висновок Великої Палати Верховного Суду міститься у постанові від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18), де Велика Палата відступила від висновків Верховного Суду України з цього приводу, вказавши, що право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України.

Аналогічні висновки містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року по справі № 444/9519/12 та від 04 липня 2018 року по справі № 310/11534/13-ц.

Доводи апеляційної скарги про те, що товариство має намір звернутися до суду із позовом про стягнення боргу у розмірі 1668100,03 грн., який є значним і перевищує вартість іпотечного майна у вигляді квартири, необгрунтовані, оскільки заявник не надав суду доказів про вартість квартири, переданої в іпотеку, що б у свою чергу давало підстави для висновку про неспівмірність позовних вимог та вартості іпотеки, оскільки в першу чергу кредитор за наявності боргу має право звернути стягнення саме на заставлене майно, що прямо передбачає ч.6 ст.3 Закону України «Про іпотеку» та ч.7 ст.51 Закону України «Про виконавче провадження».

Окрім того, відхиляючи апеляційну скаргу ТОВ «ЮК ПІК» колегія суддів враховує, що в судовому засіданні представник ОСОБА_1 адвокат Миронюк Д.Д. надав суду Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 04 грудня 2019 року про те, що спірні нежитлові приміщення ХVІ, ХVІІ-ХХ загальною площею 303,9 кв.м., розташовані у АДРЕСА_1 не належать ОСОБА_1 , який провів їх відчуження за договором дарування на користь ОСОБА_2 ще 30 червня 2017 року.

Це ж підтверджується наданим адвокатом Миронюком Д.Д. витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, сформованим 30 червня 2017 року приватним нотаріусом Борківським А.В. при посвідченні договору дарування спірного майна між ОСОБА_1 і ОСОБА_2

Дана інформація суперечить доданій ТОВ «ЮК ПІК» до заяви про забезпечення позову Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 29 березня 2019 року, згідно якої спірні нежитлові приміщення ХVІ, ХVІІ-ХХ загальною площею 303,9 кв.м., належать ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 06 серпня 2009 року.

Із аналізу наданих сторонами інформацій з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно документів вбачаються різні реєстраційні номери спірного нерухомого майна. Зокрема у витягу заявника ТОВ «ЮК ПІК» реєстраційний номер вказаний як 27965346, а у наданій представником ОСОБА_1 - 224.

Наведені обствини у свою чергу свідчать про необгрунтовність доводів заявника щодо належності спірних нежитлових приміщень ХVІ, ХVІІ-ХХ загальною площею 303,9 кв.м., ОСОБА_1 .

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що ухвала судді першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалена з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасована з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст.259, 374, 375, 381 ЦПК України, апеляційний суд, -

- 5 -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮК ПІК» залишити без задоволення.

Ухвалу судді Солом`янського районного суду м.Києва від 13 вересня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів. У випадку проголошення лише вступної і резолютивної частини, цей строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Головуючий

Судді: