Житомирський апеляційний суд
Справа №285/2049/19 Головуючий у 1-й інст. Літвин О. О.
Категорія 41 Доповідач Талько О. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2019 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді: Талько О.Б.

суддів: Шевчук А.М., Коломієць О.С.

за участю секретаря Кравчук Л.С. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу №285/2049/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та відшкодування моральної шкоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 15 жовтня 2019 року, постановлене під головуванням судді Літвин О.О.,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, в якому просив визнати висловлювання ОСОБА_2 , які пролунали у судовому засіданні у цивільній справі № 285/2182/18 на його адресу та адресу його дружини, а саме: «ворюги», як такі, що принижують його честь і гідність, та стягнути з відповідача 5000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування своїх вимог зазначив, що під час розгляду іншої цивільної справи, в якій він брав участь в якості відповідача, за клопотанням ОСОБА_2 в судовому засіданні був здійснений перегляд відеозапису, на якому ОСОБА_2 , як представник позивача ОСОБА_3 , неодноразово обізвав його та його дружину «ворюгами».

Позивач вказує, що безпідставне звинувачення його у вчиненні такого злочину є неправдивим та принижує його честь і гідність.

ОСОБА_1 вважає, що відповідач таким чином ставив за мету принизити його та помститись за програні у суді справи. Також зазначив, що розповсюдженням неправдивої інформації йому завдана моральна шкода, яка виражена у перенесених ним душевних стражданнях.

Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 15 жовтня 2019 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги.

На підтвердження доводів апеляційної скарги зазначає, що засідання суду є публічним місцем і поширена ОСОБА_2 інформація є відомостями, що не відповідають дійсності та принижують честь та гідність.

На його думку, суд не врахував ту обставину, що він є людиною похилого віку та ніколи не притягувався до адміністративної чи кримінальної відповідальності, і тим більше не звинувачувався у вчиненні такого тяжкого злочину, як крадіжка.

В судовому засіданні представник позивача адвокат Купець Л.П., підтримав апеляційну скаргу та пояснив, що висловлювання ОСОБА_2 на адресу ОСОБА_4 та його дружини , які були зафіксовані на відеозаписі, відтвореному в судовому засіданні, є неприпустимими , оскільки були спрямовані на приниження честі та гідності його довірителя та членів його сім`ї.

ОСОБА_2 не визнав апеляційну скаргу та пояснив, що не мав наміру принижувати честь та гідність позивача та його дружини, а таким чином відреагував на незаконні, на його думку, дії ОСОБА_1 , який демонтував огорожу із сітки, розташовану на межі їхніх домоволодінь.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення осіб, які з`явились в судове засідання, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що між сторонами існують неприязні стосунки та спір щодо паркану,розташованого на межі земельних ділянок, які закріплені за житловими будинками АДРЕСА_1 .

В провадженні Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області перебувала цивільна справа № 285/2182/18 за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про визнання права власності на майно, заборону руйнування металевого профілю і паркану та зобов`язання вчинити певні дії. Інтереси ОСОБА_5 в судовому засіданні представляв ОСОБА_2 .

Під час розгляду даної справи в судовому засіданні за клопотанням ОСОБА_2 був відтворений відеозапис, на якому зафіксований факт руйнування паркану. При цьому, на відео ОСОБА_2 прокоментував дії ОСОБА_1 та його дружини, висловившись словом « ворюги».

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що висловлювання ОСОБА_2 на відео не адресовано конкретній особі, не містить фактичних даних, а є лише критикою, оцінкою дій, припущеннями, особистою думкою особи, що її висловлює. Надана ним інформація була лише способом захисту прав та інтересів, як їх розумів відповідач, й була поширена не з метою припиження честі й гідності позивача, а стосувалась майнового спору та зазначений відеозапис був одним із доказів у цивільній справі.

Колегія суддів погоджується з таким висновком, виходячи з наступного.

Статтею 297 ЦК України передбачено, що кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Відповідно до ч.1.ст. 275 ЦК України визначено, що фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Захист особистого немайнового права здійснюється способами, встановленими главою 3 цього Кодексу, в т.ч. і шляхом відшкодування моральної шкоди (п.9 ч.2 ст.16 ЦК України).

Аналогічне право на відшкодування моральної шкоди внаслідок порушення особистого немайнового права особи передбачено у ст.280 ЦК України.

При розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням чи оціночним судженням.

Судом встановлено, що інформація, яку позивач вважає недостовірною, була поширена не з метою приниження честі та гідності позивача, а стосувалася спору, який розглядався судом. В даному випадку відповідач надав критичну оцінку діям ОСОБА_1 щодо знесення паркану й висловив свої судження з цього приводу. Відтворення відеозапису в судовому засіданні відбулось за клопотанням ОСОБА_2 , який вважав цей запис одним із доказів, наданих на підтвердження позовних вимог.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 259,268,367,374,375,381-384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 15 жовтня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді:

Повний текст постанови складений 2 грудня 2019 року.