Ухвала

29 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 185/1541/16-ц

провадження № 61-19011ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Крата В. І. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 26 червня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 23 липня 2019 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та зустрічним позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» про визнання договору недійсним,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 24 жовтня 2019 року подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 26 червня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 23 липня 2019 року з пропущенням, передбаченого статтею 390 ЦПК України строку на касаційне оскарження, оскільки останнім днем строку на касаційне оскарження було 28 серпня 2019 року.

У клопотанні, яке містилось у касаційній скарзі, особа, яка подала касаційну скаргу, порушувала питання про його поновлення, мотивуючи тим, що: копію оскарженої постанови суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 отримав 05 серпня 2019 року. Зазначає, що останнім днем подання касаційної скарги є 14 жовтня 2019 року. У період з 03 вересня 2019 року по 23 жовтня 2019 року ОСОБА_1 знаходився на лікуванні, діагноз - розрив, розтягнення зв`язкового апарату правого гомілкового суглобу, на підтвердження чого додає фотокопію довідки № 606 від 23 жовтня 2019 року, виданої ТОВ «Клініка імені Гальченко В. В . » про те, що ОСОБА_1 звертався за медичною допомогою та знаходився на лікуванні з 03 вересня 2019 року по 23 жовтня 2019 року. ОСОБА_1 зазначав, що виходячи з об`єктивних та поважних обставин подати касаційну скаргу у нього не було можливості. Також суду було надано ксерокопію конверту, адресованого Київським апеляційним судом ОСОБА_1 із номером рекомендованого поштового відправлення № 673 та роздруківку із сайту ПАТ «Укрпошта» щодо вручення указаного поштового відправлення 05 серпня 2019 року.

Однак, ОСОБА_1 не обґрунтовував та не надавав доказів того, що указана травма об`єктивно перешкоджала ОСОБА_1 подати касаційну скаргу у передбачені статтею 390 ЦПК України строки.

Ухвалою Верховного Суду від 01 листопада 2019 року указані ОСОБА_1 підстави для поновлення строку на касаційне оскарження визнано неповажними, а касаційну скаргу залишено без руху та встановлено строк для надання особі, яка подала касаційну скаргу, права звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку на касаційне оскарження з наведенням інших підстав для його поновлення, а також для усунення інших недоліків.

На виконання вимог ухвали Верховного Суду від 01 листопада 2019 року особою, яка подала касаційну скаргу, у листопаді 2019 року подано матеріали на усунення недоліків. У заяві щодо поважності пропуску строку на касаційне оскарження ОСОБА_1 вказує суду, що таке розрив зв`язок гомілковостопного суглобу, його причини, симптоми, лікування. Також зазначає, що наслідком розриву, розтягнення зв`язкового апарату гомілкового суглобу є позбавлення особи можливості вільно пересуватися та згідно довідки № 606, виданої ТОВ «Клініка імені Гальченко В. В. » він перебував на лікуванні саме зазначеного діагнозу та протягом лікування з 03 вересня 2019 року по 23 жовтня 2019 року лікарем суворо рекомендовано дотримуватись постільного режиму з мінімальним навантаженням на правий гомілковий суглоб. ОСОБА_1 стверджує, що позбавлення можливості рухатися є поважною причиною пропуску строку на подання касаційної скарги.

Європейський суд з прав людини зауважив, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 03 квітня 2008 року). Внутрішньодержавним судам при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом (SHISHKOV v. RUSSIA, № 26746/05, § 110, ЄСПЛ, від 20 лютого 2014 року).

Аналіз наданих пояснень щодо обґрунтування пропуску строку звернення до суду касаційної інстанції зі скаргою свідчить, що вказані підстави не можна вважати поважними, оскільки вони не підтверджені належними доказами. Надана фотокопія довідки № 606 від 23 жовтня 2019 року, виданої ТОВ «Клініка імені Гальченко В. В.» не свідчить про те, що особа, яка подала касаційну скаргу, в період з 03 вересня 2019 року по 23 жовтня 2019 року дотримувалася суворого постільного режиму та указане об`єктивно перешкоджало ОСОБА_1 подати касаційну скаргу у передбачені статтею 390 ЦПК України строки. Інших причин пропущення строку на касаційне оскарження ОСОБА_1 не вказано.

Європейський суд з прав людини зауважив, що право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги, оскільки за своєю природою це право вимагає регулювання з боку держави, яка щодо цього користується певними межами самостійного оцінювання (MPP GOLUB v. UKRAINE, № 6778/05, ЄСПЛ, від 18 жовтня 2005 року).

Норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (PERETYAKA AND SHEREMETYEV v. UKRAINE, № 17160/06 та N 35548/06, § 34, від 21 грудня 2010 року).

Відповідно до частини третьої статті 393, пункту 4 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо скаржником в строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження, визнані судом неповажними.

Таким чином, оскільки наведені ОСОБА_1 у клопотанні про поновлення строку на касаційне оскарження рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 26 червня 2018 року та постанови Київського апеляційного суду від 23 липня 2019 року є неповажними, у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Керуючись статтями 260, 393, 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 26 червня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 23 липня 2019 року справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та зустрічним позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» про визнання договору недійсним.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя В. І. Крат