Справа № 343/2258/17
Провадження № 22-ц/4808/146/19
Головуючий у 1 інстанції Монташевич С. М.
Суддя-доповідач Пнівчук
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючої Пнівчук О.В.

суддів : Матківського Р.Й., Томин О.О.

секретаря Капущак С.В.

з участю представників апелянта ОСОБА_1. ОСОБА_2

представника ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Долинського районного суду від 08 листопада 2018 року в складі судді Монташевич С.М., у справі за позовом ОСОБА_4 до Новичківської сільської ради, третя особа: ОСОБА_5 про визнання заповіту недійсним,

в с т а н о в и в :

У грудні 2017 року ОСОБА_6 звернулась в суд з позовом до Новичківської сільської ради, третя особа: ОСОБА_5 про визнання заповіту недійсним.

Свої вимоги мотивувала тим, що її батьки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 перебуваючи у шлюбі збудували житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1.

Позивач з народження зареєстрована та проживає у зазначеному будинку по даний час.

У батьків було двоє дітей, вона (позивач) та ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, який після одруження на початку 1980 років разом із дружиною -ОСОБА_5 виїхали на постійне місце проживання в м. Мегіон Тюменської області.

ІНФОРМАЦІЯ_7 померла мати ОСОБА_8 На час її смерті у будинку були зареєстровані та проживали вона та батько і таким чином обоє вступили у володіння та управління належною матері частиною спадкового майна.

ІНФОРМАЦІЯ_8 помер батько - ОСОБА_7 Вона, будучи зареєстрованою та проживаючи у батьківському будинку, вступила в управління та володінням спадковим майном.

ІНФОРМАЦІЯ_9 помер брат позивача ОСОБА_9 в м. Мегіон, а у другій половині травня 2016 року в Україну приїхала ОСОБА_5 (дружина покійного брата) з метою оформлення спадщини.

Саме тоді, позивач, звернувшись до Новичківської сільської ради, дізналася що батько 13 липня 2001 року склав заповіт на користь ОСОБА_9

Рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області від 03.10.2017 року частково задоволено її позов про визнання заповіту недійсним та скасування свідоцтва про право на спадщину.

Визнано недійсним в 1/6 частині свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 03.07.2002 року видавне на ім»я ОСОБА_9, в решті позовних вимог відмовлено.

Після розгляду справи судом першої інстанції - із відповіді архівного відділу Долинської РДА сатло відомо те, що що в протоколах сесій та засідань виконкому Новичківської сільської ради за 1999 - 2001 роки рішення про надання секретарю сільської ради права здійснювати нотаріальні дії не виявлено.

Позивач, посилаючись на те, що про оспорюваний заповіт дізналася у червні 2016 року, а у травні 2017 року їй стало відомо про те, секретар сільської ради не мала повноважень вчиняти нотаріальні дії - просила поновити їй строк позовної давності звернення з позовом до суду про визнання недійсним заповіту та визнати заповіт вчинений від імені її батька ОСОБА_7 на користь брата ОСОБА_9, посвідчений 13.07.2001 року секретарем Новичківської сільської ради - недійсним.

Рішенням Долинського районного суду від 08 листопада 2018 року в задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, в якій посилається на неповне з»ясування судом обставин справи, що мають значення для справи та невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального та матеріального права. Просила рішення суду скасувати та постановити нове рішення про задоволення її позовних вимог у повному обсязі.

Апелянт зазначила, що суд першої інстанції виходив із того, що рішення виконкому Новичківської сільської ради за 2001 рік відсутнє, у зв»язку з чим неможливо перевірити чи мала секретар сільської ради станом на 13.07.2001 року повноваження вчиняти нотаріальні дії. Однак суд не взяв до уваги позицію представника Новичківської сільської ради, яка позов визнала частково з тих міркувань, що рішення виконкому сільської ради про надання права секретарю Новичківської сільської ради вчиняти нотаріальні дії немає.

У відповідності до вимог чинного законодавства посвідчення угоди, якою є заповіт, не тим органом або не тією службовою особою, на яких покладено здійснення нотаріальних дій, угода не може вважатися укладеною з додержанням встановленої нотаріальної форми.

У судовому засіданні апеляційного суду представники апелянта ОСОБА_4 - ОСОБА_1, ОСОБА_2 підтримали доводи апеляційної скарги з наведених у ній мотивів.

Представник ОСОБА_5 - ОСОБА_3 заперечив вимоги апеляційної скарги, посилаючись на обґрунтованість висновків суду обставинам справи.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до положень ч.ч.1,2 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення вищезазначеним вимогам закону відповідає.

Постановляючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивач не довела обґрунтованості позовних вимог про визнання заповіту недійсним з підстав відсутності у секретаря сільської ради повноважень на вчинення нотаріальних дій.

З таким висновком погоджується колегія суддів з огляду на наступне.

Судом вставнолено, що позивач ОСОБА_4 просить визнати недійсним заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Новичківської сільської ради Долинського району Ямборко Н.Р. 13.07.2001 р., зареєстрований в реєстрі за № 74, згідно якого ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3 все належне йому майно заповів ОСОБА_9 Заповіт заповідач підписав власноручно, в присутності секретаря в сільській раді о 14.30 год.

ІНФОРМАЦІЯ_8 ОСОБА_7 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 23.07.2001 р.

На підставі оскаржуваного заповіту ОСОБА_9 прийняв спадщину та отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом, посвідчене державним нотаріусом Долинської міської державної нотаріальної контори, спадкове майно складається з житлового будинку в АДРЕСА_1 та грошових вкладів з відсотками в Долинському відділенні ощадбанку № 6343.

Встановлено, що ОСОБА_9 помер ІНФОРМАЦІЯ_9, згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 06 липня 2016 року нотаріусом нотаріального округу м. Мегіон Ханти-Мансійського автономного округу- Югри Тюменської області РФ - спадкоємцем майна ОСОБА_9 являється його дружина ОСОБА_4.(а.с.52), остання також 17 червня 2016 року звернулася із заявою до компетентної нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті її чоловіка ОСОБА_9, що складається із житлового будинку АДРЕСА_1.

Згідно довідки № 474 від 02.06.2016 р., виданої виконавчим комітетом Новичківської сільської ради ОСОБА_4 у відповідності до погосподарської книги с. Новичка № 7 за 2001-2005 р.р., особовий рахунок НОМЕР_2 ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_10 був зареєстрований та проживав за адресою АДРЕСА_1. До дня його смерті в будинку були зареєстровані та проживали: дочка ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_5, яка проживає по даний час, та ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_6 - зять. Заповіт від імені ОСОБА_7 в Новичківській сільській раді складався і посвідчувався 13.07.2001 р. за № 74, який не змінений і не скасований.

Вставнолено, що позивач у серпні 2016 року уже зверталася в суд з позовом до Новичківської сільської ради, ОСОБА_5 про визнання недійсними та скасування заповіту та свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого на ім»я ОСОБА_9 з тих підстав, що вона прийняла спадщину після смерті матері та батька, фактично проживаючи у будинку, який належить до спадкової маси, а заповіт від імені батька на користь ОСОБА_9 секретарем сільської ради посвідчено у сільській раді з порушенням чинного законодавства так як в день посвідчення заповіту батько перебував на стаціонарному лікуванні та за станом здоров»я не міг прибути до сільської ради для посвідчення заповіту.

Рішенням Долинського районного суду від 10 квітня 2017 року та рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області від 03 жовтня 2017 року у задоволенні позову про визнання недійсним та скасування заповіту, посвідченого секретарем виконавчого комітету Новичківської сільської ради Долинського району Ямборко Н.Р. 13.07.2001 року згідно якого ОСОБА_7 все належне йому майно заповів ОСОБА_9 - відмовлено.

Визнано недійсним в 1/6 частині свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 03.07.2002 року видавне державним нотаріусом Долинської міської державної нотаріальної контори на ім»я ОСОБА_9

Постановляючи рішення по суті позовних вимог, суд першої інстанції правильно зазначив про те, що відповідно до положень статей 12, 13, ч.6 ст. 81 ЦПК України - цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін і кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень згідно поданих доказів, при цьому доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З огляду на те, що позивач просила визнати недійсним заповіт, посвідчений 13 липня 2001 року з підстав відсутності у секретаря сільської ради повноважень на вчинення нотаріальних дій, суд дійшов правильного висновку що до спірних правовідносин підлягає застосуванню ЦК Української РСР 1963 року та інші нормативні акти, які були чинними на той час.

Відповідно до положень стстатті 541 ЦК Української РСР, заповіт повинен бути укладений у письмовій формі з зазначенням місця і часу його укладення, підписаний особисто заповідачем і нотаріально посвідчений.

Статтею 47 ЦК УРСР 1963 року передбачено, що нотаріальне посвідчення угод обов»язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими ч. 2 ст. 48 цього Кодексу.

Згідно з положеннями п. 1 ч. 2 ст. 37 Закону України «Про нотаріат», у редакції чинній станом на час складання спірного заповіту, у населених пунктах, де немає нотаріусів, посадові особи виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів, вчиняють нотаріальні дії, зокрема, посвідчують заповіти.

Відповідно до пп. 5 п. б ч. 1 ст. 38 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», в редакції змін, внесених згідно із Законом N 1366-XIV ( 1366-14 ) від 11.01.2000, до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить вчинення нотаріальних дій з питань, віднесених законом до їх відання.

Положеннями п.п. 1, 2, 8 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 25 серпня 1994 року №22/5, чинної на час виникнення спірних правовідносин передбачено, що у населених пунктах, де немає державних нотаріусів, нотаріальні дії, в тому числі з посвідчення заповітів, вчиняють посадові особи виконавчих комітетів сільських, селищних, міських рад, на яких такий обов'язок покладено рішенням виконавчого комітету відповідної ради. Нотаріальні дії вчиняються в приміщенні виконавчого комітету сільської, селищної, міської Ради народних депутатів. В окремих випадках, коли громадянин не може з»явитися в зазначене приміщення, а також коли того вимагають особливості посвідчуваної угоди, нотаріальні дії можуть бути вчинені поза вказаним приміщенням.

Вставнолено, що Ямборко Н.Р., як посадова особа - секретар виконкому Новичківської сільської ради Долинського району Івано-Франківської області 13 липня 2001 року посвідчила оспорюваний заповіт.

Згідно повідомлення архівного відділу Долинської РДА інформація про покладення на секретаря сільської ради повноважень на вчинення нотаріальних дій за період з 1999 року по 2001 рік відсутня, при цьому на зберігання в архівний відділ передані рішення виконкому за 2000 рік. Згідно пояснень Новичківського сільського голови у суді першої інстанції рішення виконкому за 2001 рік були втрачені.

Зогляду на встановлені обставини справи, суд дійшов правильного висновку про те, що сама по собі відсутність рішення виконавчого комітету Новичківської сільської ради про покладення повноважень щодо вчинення нотаріальних дій на секретаря сільської ради - не дає підстав для висновку про відсутність у секретаря виконавчого комітету - Ямборко Н.Р. повноважень щодо посвідчення оспорюваного заповіту.

Неналежне ведення діловодства у Новичківській сільській раді в результаті якого втрачено рішення сільської ради за 2001 рік не дає підстав для висновку, що рішення ради про надання секретарю сільської ради Ямборко Н.Р. повноважень вчиняти нотаріальні дії у 2001 році не приймалось.

Суд правильно зазначив, що що кожна фізична або юридична особа, згідно статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, а ризик будь-якої помилки державного органу, згідно визначеного практикою Європейського суду з прав людини «принципу належного урядування», повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

Посилання апелянта на те, що суд не взяв до уваги позицію представника Новичківської сільської ради, яка позов визнала частково з тих міркувань, що рішення виконкому сільської ради про надання права секретарю Новичківської сільської ради вчиняти нотаріальні дії немає - не заслуговують на увагу, оскільки обставина щодо відсутності зазначеного рішення встановлена судом та не заперечується жодною із сторін, зазначеній обставині у сукупності з іншими доказами по справі суд дав належну правову оцінку та обґрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до положень ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, суд першої інстанції дав належну правову оцінку зібраним доказам по справі, постановив рішення з додержанням вимог норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду, а тому підстав для його скасування апеляційним судом не встановлено.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а рішення Долинського районного суду від 08 листопада 2018 року залишити - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 28 січня 2019 року.

Головуюча О.В. Пнівчук

Судді: Р.Й. Матківський

О.О. Томин