Справа № 703/3329/19
11 грудня 2019 року м. Сміла
Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:
головуючого - судді Кирилюк Н.А.
при секретарі Римському Д.І.,
розглянувши в відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання такими, що втратили право користування жилим приміщення,
ОСОБА_1 звернувсь до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання такими, що втратили право користування жилим приміщенням.
Свої вимоги мотивує тим, що він 23 червня 2014 року набув право власності на будинковолодіння АДРЕСА_1 .
В цьому будинку зареєстровані, але з 2018 року не проживають ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .
Оскільки відповідачі в добровільному порядку не знімаються з реєстрації у належному позивачу будинку, вважає, що їх належить визнати такими, що втратили право користування жилим приміщенням в судовому порядку.
В судове засідання позивач не з`явивсь, в направленій до суду заяві просив розглядати справу у його відсутності, позов задоволити.
Представник позивача адвокат Геріх М.А. в судове засідання також не з`явивсь, надіслав до суду заяву в якій розгляд справи просив проводити без його участі, позовні вимоги задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечував.
Відповідачі в судове засідання не з`явились з невідомих суду причин, хоча про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином.
За таких обставин суд проводить розгляд справи у відсутності сторін без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу за правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
В зв`язку з неявкою в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про розгляд справи суд вважає можливим розглянути справу, в порядку, передбаченому гл. 11 ЦПК України та провести заочний розгляд справи.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.
За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Як вбачається з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 23.06.2014 року за ОСОБА_1 , 23.06.2014 року було зареєстровано право власності на будинок АДРЕСА_1 .
Частиною 1 ст. 156 ЖК України передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Відповідно до ч. 4 ст. 156 ЖК України до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.
Позивач в позовній заяві стверджує, що право користування жилим приміщенням у відповідачів виникло як у членів сім`ї власника.
У відповідності з будинковою книгою, актами від 15 січня, 03 травня та 07 серпня 2019 року та довідкою квартального комітету № 6983 від 07 серпня 2019 року в цьому будинку зареєстровані, але з 2018 року не проживають ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , їх особисті речі відсутні.
Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в пункті 39 постанови від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз`яснив, що відсутність члена сім`ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім`ї права користування житлом.
У відповідності до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація це внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.
Статтею 7 наведеного Закону передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, в тому числі, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням.
Враховуючи те, що відповідач не проживає у належному позивачу будинку понад 1 рік, суд вважає, що він втратив право користування цим житлом.
На підставі 319, 391, 405 ЦК України, керуючись ст. 5, 7,12, 81, 89, 247, 263, 265, 280-282 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого в АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованої в АДРЕСА_1 ) про визнання такими, що втратили право користування жилим приміщенням, задоволити повністю.
Визнати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування будинковолодінням АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту.
Рішення може бути оскаржене позивачем до Черкаського апеляційного суду через Смілянський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складення повного тексту.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом цих строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Головуючий: Н. А. Кирилюк