28 січня 2019 року , м.Сватове
Сватівський районний суд Луганської області у складі:
головуючого судді - Осіпенко Л.М.,
за участю секретаря судового засідання - Тиріної В.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сватове цивільну справу за позов ОСОБА_1 до Територіальної громади м. Луганська в особі Луганської міської ради про визнання права власності на квартиру у зв'язку із втратою правовстановлюючого документу,-
Просить суд визнати за нею право власності на квартиру загальною площею 68,5 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.
Позивач та її представник в судове засідання не з'явилися, надали заяви про розгляд справи без їх участі, на задоволенні позовних вимог наполягають, проти винесення заочного рішення не заперечують. (а.с. 74, 75).,
Представник відповідача Територіальної громади м. Луганська в особі Луганської міської ради в судове засідання повторно не з'явився, про день, час і місце судового засідання був повідомлений належним чином шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті Сватівського районного суду Луганської області, заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не надійшло. (а.с.73,78).,
У зв'язку з цим суд, зі згоди позивача та відповідно до ст. 280 ЦПК України вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Суд, дослідивши в судовому засіданні надані докази, оцінивши їх у сукупності, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, всебічно з'ясувавши обставини, прийшов до наступного висновку.
Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом.
Конституцією України закріплено основні правові принципи регулювання відносин власності, головним із яких є принцип рівного визнання й захисту усіх форм власності (статті13,41 Конституції України).
Основоположні принципи здійснення правомочностей власника сформульовані у статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року), що набрала чинності в Україні з 11 вересня 1997 року та є складовою її правової системи відповідно до вимог статті 9 Конституції України.
Відповідно до частин першої та другої статті 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Згідно положень до статті 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Згідно договору про розподіл майна подружжя від 26.04.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Луганського міського нотаріального округу Алейніковим М.В., та зареєстрованого в реєстрі за №1201, квартира, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 придбана на ім'я ОСОБА_1, є її особистою приватною власністю. Подальше володіння, розпорядження і користування нею здійснюється ОСОБА_1 самостійно, на власний розсуд і не потребує будь-якого погодження або згоди з боку ОСОБА_4. (а.с.14).,
У 2014 році, під час перетину лінії зіткнення на території Луганської області, правовстановлюючий документ на вищезазначену квартиру позивачем було втрачено.
Відповідно до пункту 1.1 Глави 22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 у разі втрати або зіпсування документа, посвідченого або виданого нотаріусом, за письмовою заявою осіб, за дорученням яких або щодо яких учинялася нотаріальна дія, нотаріусом видається дублікат утраченого або зіпсованого документа.
Відповідно до вимог ст. 53 Закону України «Про нотаріат» після передачі в архів примірників документів, посвідчених або виданих нотаріусом, видача дубліката втраченого або зіпсованого документа здійснюється державним нотаріальним архівом.
В обласних центрах, містах Києві, Сімферополі та Севастополі, відповідно до статті 23 Закону України «Про нотаріат» та пункту 1 Положення про державний нотаріальний архів затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 18.05.2009 № 870/5, засновуються державні нотаріальні архіви (далі Архів), які є складовою частиною Національного архівного фонду і здійснюють тимчасове (до 75 років) зберігання нотаріальних документів.
Згідно пункту 3 Положення про державний нотаріальний архів затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 18.05.2009 № 870/5 Архів створюється і ліквідується Міністерством юстиції України.
Відповідно до абзацу двадцять два пункту 10 Положення про державний нотаріальний архів затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 18.05.2009 р. № 870/5, Архів відповідно до покладених на нього завдань видає дублікати документів, що зберігаються в архіві, за письмовою заявою фізичних та юридичних осіб, за дорученням яких або щодо яких вчинялася нотаріальна дія.
Відповідно до пункту 5 Положення про державний нотаріальний архів затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 18.05.2009 № 870/5, керівництво архівом, матеріально - технічне, кадрове забезпечення, а також забезпечення архіву необхідним приміщенням, охороною та обладнанням здійснює управління юстиції.
Разом з тим, як відомо, що місто Луганськ є населеними пунктом, на території якого органи державної влади не здійснюють свої повноваження. Вказане підтверджується Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року № 1085-р "Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, що розташовані на лінії зіткнення»
Як роз'яснено у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних прав про спадкування», якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК України, відповідно якої позов про визнання права власності може бути пред'явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності.
Відповідно до п.37 Постанови Пленуму ВСУ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», з урахуванням положень ч.1 ст.15та ст.392 ЦК власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності.
У правовій позиції від 18 лютого 2015 року, висловленій Верховним Судом України у справі № 6-244 цс14 також зазначено, що за правилами статті 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред'явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності.
Повно і всебічно з'ясувавши обставини справи, на які посилалась позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, беручи до уваги, що позивач втратила правовстановлюючі документи та позбавлена можливості отримати дублікати в позасудовому порядку, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.
На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст. 319, 328, 331, 392 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 78-80, 258, 281-284, 352 ЦПК України, суд,-
Позовну заяву ОСОБА_1 до Територіальної громади м. Луганська в особі Луганської міської ради про визнання права власності на квартиру у зв'язку із втратою правовстановлюючого документу - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1, право власності на трикімнатну квартиру загальною площею 68,5 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Л.М.Осіпенко