У х в а л а

17 січня 2019 року

м. Київ

справа № 496/5708/15-ц

провадження № 61-288 ск 19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Гулька Б. І. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Біляївського районного суду Одеської області від 11 квітня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 29 листопада 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ :

02 січня 2019 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга

ОСОБА_1 з пропуском строку на касаційне оскарження вищевказаних судових рішень.

До касаційної скарги заявником додано клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень.

На обґрунтування поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження заявник посилається на те, що строк пропущено з поважних причин, оскільки копію ухвали суду апеляційної інстанції заявник отримав

29 грудня 2018 року, надавши копію заяви про видачу судового рішення. Також ОСОБА_1 зазначав, що навесні 2016 року захворів його батько, тому він не цікавився рухом справи, а апеляційну скаргу подавав його представник, який не був присутній у судовому засіданні під час перегляду справи

у апеляційному порядку. Вважає, що саме ці обставини є підставою для поновлення процесуального строку.

Відповідно до пункту 14 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» судові рішення, ухвалені судами апеляційної інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в касаційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно із статтею 325 ЦПК України (2004 року) касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням (ухвалою) апеляційного суду. У разі пропущення зазначеного строку з причин, визнаних поважними, суддя касаційної інстанції за заявою особи, яка подала скаргу, може поновити цей строк.

Вищезазначені доводи ОСОБА_1 щодо поважності причин значного пропуску строку на касаційне оскарження не можна визнати поважними, оскільки із приєднаної вищезазначеної копії заяви про отримання судового рішення від 29 листопада 2018 року не вбачається, що апеляційний суд

у порядку статті 222 ЦПК України (2004 року) не надсилав її копію на адресу заявника. Крім того, як убачається із оскаржуваної ухвали суду апеляційної інстанції представник заявника подав апеляційну скаргу, а сам ОСОБА_1 зобов'язаний слідкувати за рухом справи. Процесуальний обов'язок подати касаційну скаргу у передбачений статтею 325 ЦПК України (2004 року) строк покладено саме на заявника і маніпулювати таким строком заявою про отримання судового рішення не допускається, як і штучно цей строк збільшувати.

При цьому безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зазначена конвенційна норма зобов'язує, щоб судові процедури були справедливі для обох сторін справи,

а не лише для позивача.

Згідно із частиною третьою статті 328 ЦПК України (2004 року) касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 325 ЦПК України (2004 року), і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом тридцяти днів з дня отримання ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції з заявою про поновлення строків або навести інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження.

Подана касаційна скарга не може бути прийнята судом касаційної інстанції до розгляду та вирішення питання про відкриття касаційного провадження, оскільки за її подання заявником сплачено судовий збір у меншому розмірі, ніж це встановлено законодавством.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України «Про судовий збір».

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Станом на 1 січня 2015 року мінімальна заробітна платабула встановлена у розмірі 1 218 грн.

Зі змісту положень пункту 3 частини третьої статті 175, пункту 1 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову визначається сумою грошових коштів, якщо позов підлягає грошовій оцінці.

При цьому позовна вимога про відшкодування моральної шкоди є майновою вимогою, оскільки позивач її визначив у грошовому вимірі.

Згідно із підпунктом 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру (стягнення грошових коштів та відшкодування моральної шкоди), ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати.

Відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (у редакції на момент подачі касаційної скарги)

за подання до суду касаційної скарги на рішення суду; заяви про приєднання до касаційної скарги на рішення суду ставка судового

збору становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при

поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної

суми (3 785 грн 46 коп.*200%=7 570 грн 92 коп.).

Заявником сплачено судовий збір за подання даної касаційної скарги, за вимоги майнового характеру, у розмірі 6 923 грн 32 коп.

Отже, ураховуючи характер спору та клопотання у скарзі заявникові необхідно доплатити судовий збір за подання касаційної скарги у розмірі 647 грн 60 коп.

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до УК у Печерському районі, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), МФО: 899998, рахунок отримувача: 6007, ККДБ: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».

На підтвердження сплати судового збору до Верховного Суду необхідно надати оригінал квитанції про сплату судового збору або документи, що підтверджують підстави звільнення від його сплати відповідно до закону.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Керуючись статтею 325 ЦПК України (2004 року), статтями 185, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ :

Визнати наведені підстави для поновлення процесуального строку на касаційне оскарження рішення Біляївського районного суду Одеської області від 11 квітня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області

від 29 листопада 2017 року за клопотанням ОСОБА_1 неповажними.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Біляївського районного суду Одеської області від 11 квітня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 29 листопада 2017 року залишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків строк до 18 лютого 2019 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Б. І. Гулько