Справа № 212/2407/19
2-о/212/70/19
У х в а л а

про залишення позовної заяви без руху

27 березня 2019 року м. Кривий Ріг

Суддя Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1, розглянувши заяву адвоката ОСОБА_2, в інтересах ОСОБА_3, про визнання фізичної особи безвісно відсутньою, заінтересована особа ОСОБА_4, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_2 21.03.2019 року звернувся до суду, в інтересах ОСОБА_3, з заявою про визнання ОСОБА_5 Ванічкаєвича безвісно відсутнім, заінтересована особа ОСОБА_4.

Відповідно до ч. 9 ст.10 ЦПК України якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

За правилами цивільного процесуального законодавства, заява за формою та змістом повинна відповідати статті 175, 177, 318 ЦПК України, а також вимогам статті 177 цього Кодексу.

Однак дана заява не відповідає вимогам ЦПК України та підлягає залишенню без руху з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.43 ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування.

Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст.175 ЦПК України заява має містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Закон не визначає субєктів, які мають право звернутися до суду із заявою про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Тому при вирішенні цього питання слід виходити із загальних правил цивільного судочинства, закріплених ст. 3 ЦПК, згідно з якою кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Виходячи з цього, звернутися за захистом своїх прав та інтересів до суду із заявою про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою може особа, яка заінтересована у зміні правового статусу відсутньої особи, оскільки від цього залежить реалізація належних їй субєктивних прав. На підтвердження цього мають бути наведені обставини, які свідчать про те, що між заявником та особою, яку він просить визнати безвісно відсутньою або оголосити померлою, існують певні правовідносини, або дані про те, що безвісна відсутність особи є перешкодою для заявника у реалізації його субєктивних прав. Така особа набуває процесуального статусу заявника.

В порушення даної норми, заявником не надано жодного документа на підтвердження статусу заявника (свідоцтво про народження дитини).

Відповідно до ст. 306 ЦПК України, у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.

Проте заявником в порушення вимог ст. 306 ЦПК України в заяві не зазначено ніяких обставин, що підтверджують, що місцем постійного проживання ОСОБА_5 Ванічкаєвича являлась саме вул. ОСОБА_6, б. 79, кВ. 39 м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, тобто місце фактичної реєстрації заявника та безвісну відсутність останнього в місці його постійного проживання за вказаною адресою, або інших обставини, що загрожували смертю цій фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.

В поданій заяві, також не зазначено обставини, що підтверджують безвісну відсутність ОСОБА_5 (коли і ким були отриманні останні відомості про місце перебування відсутньої особи, не зазначено останнє місце роботи відсутньої особи, навести факти, що посвідчують неможливість встановлення місцеперебування такої особи (відповіді на запити, листи, довідки з органів внутрішніх справ тощо).

Предметом доказування в даній справі є: - безвісна відсутність громадянина; - наявність правової зацікавленості особи, що подає заяву про визнання громадянина безвісно відсутнім; - вживання заявником заходів до розшуку особи; - неможливість встановлення місця знаходження даної особи; - наявність обставин, що загрожували смертю фізичної особи, яка пропала безвісті; - наявність обставин, що дають підставу припустити її загибель від певного нещасного випадку; - існування обставин, що дають підставу вважати, що особа може умисно ховатися: знаходитися в розшуку, не бажає виплачувати аліменти або виконувати інші рішення суду тощо; - відсутність спору про право.

Крім того, в заяві не зазначені організації, до яких необхідно робити запити за останнім місцем проживання відсутньої (житлово-експлуатаційні організації, органи реєстрації місця проживання осіб або органи місцевого самоврядування) і за останнім місцем роботи про наявність відомостей, що перешкоджає здійснити суду належну підготовку до розгляду справи по суті, що передбачено ст. 307 ЦПК України.

Заявником зазначено, що метою визнання ОСОБА_5 безвісно відсутнім є можливість доньки ОСОБА_4 безвізового перетину кордонів та можливість отримувати заявником, як матірю соціальну допомогу від держави, при цьому заінтересованою особою вказана ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, тобто неповнолітня особа.

Відповідно до ч. 3 ст. 42 ЦПК України у справах окремого провадження учасниками справи є заявники, інші заінтересовані особи.

Заявником не обґрунтовано, чому саме ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, мова про інтереси якої як неповнолітньої дитини йдеться, є заінтересованою особою в даному випадку.

Суд звертає увагу, що ст. 47 ЦПК України передбачено, що здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обовязки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи. Неповнолітні особи віком від чотирнадцяти до вісімнадцяти років, а також особи, цивільна дієздатність яких обмежена, можуть особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обовязки в суді у справах, що виникають з відносин, у яких вони особисто беруть участь, якщо інше не встановлено законом. Суд може залучити до участі в таких справах законного представника неповнолітньої особи або особи, цивільна дієздатність якої обмежена.

При цьому, особа вважається повнолітньою, якщо вона досягнула вісімнадцяти років (ч. 1 ст. 34 ЦК). Проте це не єдина підстава, з якою пов'язується виникнення повної цивільної процесуальної дієздатності у фізичної особи. У разі реєстрації шлюбу фізичної особи, яка не досягла повноліття, вона набуває цивільної процесуальної дієздатності з моменту реєстрації шлюбу. У разі розірвання шлюбу набута дієздатність зберігається, а у випадку визнання шлюбу недійсним з підстав, які пов'язані з протиправною поведінкою неповнолітньої особи, набута нею дієздатність не зберігається (ст. 34 ЦК).

Також, цивільної процесуальної дієздатності набуває неповнолітня особа, якій у порядку, встановленому ЦК, надано повну цивільну дієздатність.

Крім того, матеріальна норма, яка передбачає право на особисте звернення до суду за захистом свого права або інтересу, закріплена у ст. 18, 23, 156 СК України.

Отже, оскільки заінтересованість особи визначається в залежності від мети визнання фізичної особи безвісно відсутньою, при подачі до суду заяви заявник має в залежності від мети визнання фізичної особи безвісно відсутньою, вказати належну заінтересовану особу.

Окрім усього зазначеного вище заява не відповідає і іншим вимогам законодавства.

В порушення ч.3 п. 10 ст.175 ЦПК України відсутні підтвердження заявника про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Крім того, позовна заява не містить, як того вимагає ЦПК України, відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору.

Частиною 1 та частиною 5 статті 177 ЦПК України передбачено, що позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб. Позивач зобов'язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Крім того, слід зазначити, що суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу. Слід також зазначити, що позивач в разі наявності труднощів щодо витребування доказів по справі, відповідно до статті 84 ЦПК України, може скористатися своїм процесуальним правом та звернутися до суду з відповідним вмотивованим клопотанням про витребування доказів.

В порушення п. 9 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позивачем не додано до позовної заяви попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у звязку із розглядом справи.

В порушення п. 8 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позивач не зазначив щодо наявності у нього або іншої особи оригіналів вказаних доказів.

Відповідно до ст. 185 ЦПК України позовна заява, подана без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177ЦПК України підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону, суд приходить до висновку, що заяву слід залишити без руху і надати позивачу строк у десять днів з дня вручення цієї ухвали для усунення недоліків позовної заяви, шляхом подання до суду оновленого позову, із вказанням обставин на які суд вказує у цій ухвалі й зазначивши докази у їх підтвердження.

У випадку не усунення у вказаний строк недоліків позовної заяви, така заява буде вважатися неподаною і суд поверне її позивачу.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 175, 177, 185, 294, 306 ЦПК, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву адвоката ОСОБА_2, в інтересах ОСОБА_3, про визнання фізичної особи безвісно відсутньою, заінтересована особа ОСОБА_4 - залишити без руху.

Розяснити заявнику, що у разі невиконання ухвали в зазначений строк позовна заява буде вважатись неподаною та буде повернена йому зі всіма доданими до неї документами.

Копію ухвали надіслати заявнику та його представнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Суддя: О. Г. Пустовіт