Справа № 191/1885/17
Провадження № 2/191/1076/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2019 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Кухар Д.О.

за участю секретаря Яніної О.В.

розглянувши згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксації судового засідання технічними засобами у відкритому підготовчому судовому засіданні, в порядку загального позовного провадження, в залі суду м. Синельникове Дніпропетровської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Синельниківської районної державної адміністрації Дніпропетровської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовною заявою до Синельниківської районної державної адміністрації Дніпропетровської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 16.10.2014 року помер ОСОБА_2. Спадкоємцем за законом є він ОСОБА_1 (син спадкодавця), що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі серія АКМ №296943.

Спадкодавець був членом колективного сільськогосподарського підприємства ім.Тельмана, мав Свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серія СИ-ХVІ №000376 від 20.08.2002 року, що дає право на пайовий фонд майна цього підприємства. Спадкодавець був прийнятий до членів колгоспу ім.Тельмана на підставі рішення загальних зборів колгоспу від 31.01.1989 року (протокол №3) під №16 у списку членів колгоспу, що підтверджується архівною довідкою Синельниківської райдержадміністрації. Спадкодавець значиться під №15 у списках-додатку до Державного акту на право колективної власності на землю колективного сільськогосподарського підприємства ім.Тельмана, виданого Великомихайлівською (на теперішній час Шевченківською) сільською радою, зареєстрованого в Синельниківській районній раді народних депутатів від 06.05.1997 року за №39. Розмір паю становить 8,92 в умовних кадастрових гектарах, що підтверджується довідкою Синельниківського районного відділу земельних ресурсів.

Позивач фактично прийняв спадщину та має намір використовувати земельну ділянку, на яку мав право спадкодавець, однак позивач отримав постанову Державного нотаріуса Другої Синельниківської державної нотаріальної контори від 04.08.2016 року №02-31/1713 про відмову у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку після смерті 16.10.2014 року ОСОБА_2.

Через відмову державного нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії унеможливлюється оформлення спадщини на земельну ділянку.

Статтею 55 Конституції України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Спеціальним законом, який визначає організаційні та правові засади виділення власникам земельних часток (паїв) земельних ділянок у натурі (на місцевості) із земель, що належали колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам на праві колективної власності, є Закон України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)». Саме цей закон встановлює порядок звернення громадянина за отриманням дозволу на відведення земельної частки (паю) та регламентує необхідний перелік документів, які є підставою для отримання такого дозволу.

Перелік документів, що посвідчують право на земельну частку (пай) вказаний у статті 2 Закону, а саме: основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай). Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також зокрема є : свідоцтво про право на спадщину; рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Спадкодавець відповідного сертифікату на право на земельну частку (пай) за життя так і не отримав, через що спадкоємець (позивач) не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину і вимушений звертатися до суду з метою визнання права на земельну частку (пай).

Позивач вважає, що оскільки спадкодавець не отримав сертифікат на земельну частку (пай), а документом, що посвідчують право на земельну частку (пай) може бути рішення суду, то позивач матиме право на звернення до райдержадміністрації про виділення йому земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) лише після отримання рішення суду про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування.

Просить визнати за ним ОСОБА_1 в порядку спадкування право на земельну частку (пай) розміром 8,92 в умовних кадастрових гектарах із земель колективного сільськогосподарського підприємства ім.Тельмана, за межами населеного пункту на території Шевченківської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області.

В підготовче судове засідання позивач не зявився, однак від нього та його представників ОСОБА_3 та ОСОБА_4 надійшли заяви про розгляд справи без їх участі. Позовні вимоги підтримують.

В підготовче судове засідання відповідач не зявився, однак від представника відповідача ОСОБА_5 надійшла заява про розгляд справи без його участі. Рішення просить прийняти згідно з чинним законодавством.

Таким чином, суд, вивчивши матеріали справи, прийшов до наступного.

Копією свідоцтва про смерть ОСОБА_6 І-КЕ № 283996, виданого повторно 14 листопада 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Гребінківського районного управління юстиції у Полтавській області, актовий запис № 168, підтверджується факт смерті 16.10.2014 року ОСОБА_2 (а.с.8).

В матеріалах справи міститься копія свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серія СИ ХVІ за №000376 виданого 20.08.2002 року Шевченківською сільською радою ОСОБА_2, який має право на пайовий фонд майна колективного сільськогосподарського підприємства ім.Тельмана, Дніпропетровська область, Синельниківський район, с.Шевченківське, відповідно до списку осіб, які мають право на майновий пай, затвердженого зборами співвласників 27 жовтня 2001 року. Загальна вартість майна пайового фонду підприємства на 27 жовтня 2001 року становить 780402 гривень (а.с.9).

Відповідно до архівної довідки №Т-129 від 13.09.2016 року (про прийняття та звільнення) рішенням звітних зборів колгоспу ім.Тельмана Синельниківського району Дніпропетровської області від 31.01.1989 року протокол №3, затверджено осіб які прибули до колгоспу, серед яких значиться ОСОБА_2 під №16. В протоколах загальних зборів членів колгоспу ім.Тельмана Синельниківського району Дніпропетровської області за період 1989-1993 роки відомості про звільнення з членів колгоспу ОСОБА_2 не відображені(а.с.12).

Відповідно до довідки №423-4/2 від 13.02.2001 року Синельниківського районного відділу земельних ресурсів ОСОБА_2 значиться під № 15 у списках-додатку до Державного акту на право колективної власності на землю колективного сільськогосподарського підприємства ім.Тельмана, виданого Великомихайлівською (на теперішній час Шевченківською) сільською радою, зареєстрованого в Синельниківській районній раді народних депутатів від 06 травня 1997 року за №39. Розмір паю становить 8,92 в умовних кадастрових гектарах (а.с.13).

Згідно постанови нотаріуса Другої Синельниківської державної нотаріальної контори від 04.08.2016 року за №02-31/1713, ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку після смерті 16 жовтня 2014 року ОСОБА_2 через відсутність документів підтверджуючих право власності за померлим ОСОБА_2 на земельну ділянку (а.с.14).

В матеріалах справи міститься копія державного акту на право колективної власності на землю, який був виданий колективному сільськогосподарському підприємству ім.Тельмана серія ДП СВ 000248 від 06.05.1997 року та додаток 1 Список громадян членів колективного сільськогосподарського підприємства ім. Тельмана, які мають право на земельний пай станом на 08.02.1995 року, з якого вбачається, що ОСОБА_2 в зазначеному списку значиться під № 15.

З копії спадкової справи від 16.10.2014 року за № 107/2015 до померлого 16.10. 2014 року ОСОБА_2 вбачається, що з заявою до Другої синельниківської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини звернувся син померлого ОСОБА_1. Інших спадкоємців не має, заповіт померлий не складав (а.с.29-33).

З копії довідки, виданої виконавчим комітетом Шевченківської сільської ради за №10 від 19.01.2015 року, ОСОБА_2 був зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_1 з 1999 року по 16 жовтня 2014 року день смерті разом з ОСОБА_1 сином (а.с.32)

З копії довідки, виданої виконавчим комітетом Шевченківської сільської ради за №11 від 19.01.2015 року, ОСОБА_2 в Шевченківській сільській раді заповіту не складав(а.с.32).

Статтею 55 Конституції України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Згідно ч. 1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу спадкоємців за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Судом встановлено, що позивач у справі ОСОБА_1 є сином померлого ОСОБА_2 і є спадкоємцем першої черги за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч. 3 ст.158 ЗК України, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав.

Згідно п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004 р. «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», звернуто увагу судів на необхідність неухильно додержувати норм Конституції та законів України, прийнятих відповідно до них інших нормативно-правових актів про землю та її охорону, захищати права всіх суб'єктів права власності на землю та господарювання на ній при вирішенні земельних та пов'язаних із земельними відносинами майнових спорів.

Згідно ст.1 ЗУ «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; громадяни спадкоємці права на земельну частку (пай). Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку.

Перелік документів, що посвідчують право на земельну частку (пай) вказаний у статті 2 вищевказаного закону, а саме: основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай). Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також зокрема є : свідоцтво про право на спадщину; рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

У відповідності до ст.3 ЗУ «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної районної державної адміністрації. Особи, власники сертифікатів на право на земельну частку (пай), які виявили бажання одержати належну їм земельну частку (пай) в натурі (на місцевості), подають до відповідної районної державної адміністрації заяву про виділення їм земельної частки (паю) в натурі (на місцевості).

Статтею 5 даного закону передбачено, рішення щодо виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) за межами населених пунктів приймають районні державні адміністрації.

У пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року за №7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Та відповідно до пункту 11 цього Пленуму, при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай).

Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року (561-12), Указу Президента України від 08 серпня 1995 року №720/95 (720/95) «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» та відповідні норми ЦК УРСР (1540-06). У цьому разі слід ураховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року (2768-14) сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Відповідно до п.2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року №720/95 (720/95) «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними.

Таким чином, суд дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності приходить до висновку, що спадкове право на земельну частку (пай) належало спадкодавцю ОСОБА_2 на відповідній правовій підставі, а тому позовні вимоги позивача - спадкоємця першої черги в порядку спадкування за законом ОСОБА_1 підлягають задоволенню, як законно обґрунтовані та підтверджені документально.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 81, ч. 4 ст. 174, ст. ст. 200, 258-259 ЦПК України, ст. ст. 1216-1218, ч.1 ст. 1220, ч.1 ст. 1221, ст. 1261 ЦК України, ч.3 ст.158 ЗК України, ст.55 Конституції України, ст.ст.1-3,5 ЗУ «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» , п.2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року №720/95 (720/95) «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», п.1 Постанови ПВСУ №7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ, Постанови ПВСУ від 30 травня 2008 року за №7 «Про судову практику у справах про спадкування» суд,-

УХВАЛИВ:

Вимоги позивача задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 в порядку спадкування за законом право на земельну частку (пай) розміром 8,92 в умовних кадастрових гектарах із земель колективного сільськогосподарського підприємства ім.Тельмана, за межами населеного пункту на території Шевченківської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області безпосередньо шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду.

Суддя: ОСОБА_7