Постанова

Іменем України

04 грудня 2019 року

м. Київ

справа № 0707/6050/12

провадження № 61-33541св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Литвиненко І. В. (суддя-доповідач),

суддів: Грушицького А. І., Петрова Є. В., Сердюка В. В., Фаловської І. М.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк»,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

треті особи: Чинадіївська селищна рада, Товариство з обмеженою відповідальністю «Екостандарт-М», ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи: Чинадіївська селищна рада, Товариство з обмеженою відповідальністю «Екостандарт-М», ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про звернення стягнення на предмет іпотеки, за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Екостандарт-М» на рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 15 липня 2015 року у складі судді Куропятник О. М. та ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області від 26 жовтня 2015 року у складі колегії суддів: Куцина М. М., Павліченка С. В., Собослоя Г. Г.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У січні 2011 року Публічне акціонерне товариство «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (далі - ПАТ «АКПІБ») звернулося до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 26 грудня 2007 року між банком та Фізичною особою-підприємцем (далі - ФОП) ОСОБА_2 було укладено договір про відкриття кредитної лінії № 2391 (далі - кредитний договір) на отримання кредиту в розмірі 3 100 000 доларів США з кінцевим терміном повернення до 13 листопада 2012 року.

01 вересня 2008 року між сторонами було укладено договір про внесення змін № 1 до кредитного договору, за умовами якого було змінено відсоткову ставку за користування кредитом у розмірі 11 % річних.

01 грудня 2008 року сторонами було укладено договір про внесення змін № 2 до кредитного договору, згідно з яким змінено відсоткову ставку за користування кредитом у розмірі 13 % річних.

З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 26 грудня 2007 року між банком і ОСОБА_1 було укладено нотаріально посвідчений Іпотечний договір, згідно з яким ОСОБА_1 передав в іпотеку банку належне йому на праві власності нерухоме майно, а саме комплекс загальною площею 4 553,9 кв. м, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку під № 1 за вищевказаною адресою загальною площею 9,3064 га із цільовим призначенням - для комерційного використання.

Також з метою забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором 11 лютого 2008 року між банком та ОСОБА_2 від імені якого діяв ОСОБА_1 було укладено нотаріально посвідчений Іпотечний договір, за умовами якого в іпотеку банку було передано належне ОСОБА_2 на праві власності домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 , земельна ділянка загальною площею 0,06 га із цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку за вищевказаною адресою, незавершене будівництвом домоволодіння готовністю 90 % за адресою: АДРЕСА_2 , земельна ділянка за адресою АДРЕСА_2 загальною площею 0,06 га, із цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку та земельна ділянка за цією ж адресою загальною площею 0,06 га для будівництва та обслуговування житлового будинку.

ФОП ОСОБА_2 належним чином не виконував взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим станом на 17 грудня 2010 року утворилася заборгованість в розмірі 3 905 904,44 доларів США, що еквівалентно 31 104 670,01 грн, яка складається із: простроченої заборгованості в розмірі 976 000 доларів США, строкової заборгованості за кредитом - 2 124 000 доларів США, простроченої заборгованості за відсотками - 735 337,02 доларів США, нарахованих відсотків за кредитом за період з 01 до 26 грудня 2010 року - 28 706,85 доларів США, пені за несвоєчасну сплату кредиту - 30 387,09 доларів США, пені за несвоєчасну сплату відсотків - 11 473,48 доларів США.

Враховуючи викладене, ПАТ «АКПІБ» просило стягнути з відповідача на свою користь зазначену кредитну заборгованість шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки згідно з іпотечним договором від 11 лютого 2008 року, реєстровий номер 829, а саме домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , земельну ділянку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 загальною площею 0,06 га із цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, домоволодіння незавершене будівництвом готовністю 90 %, що знаходиться в АДРЕСА_2 , земельну ділянку, що знаходиться за вищевказаною адресою загальною площею 0,06 га із цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, земельну ділянку, що знаходиться за адресою в АДРЕСА_4 загальною площею 0,06 га із цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку.

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 29 травня 2013 року залучено Товариство з обмеженою відповідальністю «Екостандарт-М» (далі - ТОВ «Екостандарт-М») до участі у справі як третю особу.

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 10 лютого 2014 року залучено ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до участі у справі як третіх осіб.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 05 березня 2014 року позов задоволено. Звернуто стягнення на предмет іпотеки згідно з Іпотечним договором від 11 лютого 2008 року, реєстровий номер 829, а саме на: домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 (реєстр № 75521 в Реєстрі прав власності на нерухоме майно), земельну ділянку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 загальною площею 0,06 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, домоволодіння незавершене будівництвом готовністю 90 %, що знаходиться в АДРЕСА_2 (реєстр 18012067 в Реєстрі прав власності на нерухоме майно), земельну ділянку, що знаходиться в АДРЕСА_2 загальною площею 0,06 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, земельну ділянку, що знаходиться в АДРЕСА_4 загальною площею 0,06 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, які належать ОСОБА_2 , для погашення заборгованості ФОП ОСОБА_2 за кредитним договором на суму 3 905 904,44 доларів США, що еквівалентно 31 104 670,01 грн, визначивши спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом надання позивачу ПАТ «АКПІБ» права продажу предмета іпотеки від імені ОСОБА_2 у будь-якій особі-покупцеві, із початковою ціною продажу предмету іпотеки у розмірі на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності /незалежним експертом/ на стадії оцінки майна під час його реалізації.

Звернуто стягнення на предмет іпотеки згідно з Іпотечним договором від 26 грудня 2007 року, реєстровий номер 57, а саме: на комплекс (реєстр № 1791657 в Реєстрі прав на нерухоме майно) загальною площею - 4553,9 кв. м, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що складається із наступного: літера А - адмінкорпус, літ. Б - рем-мех майстерня, літера В - склад, літера Г- котельня, літера Д - їдальня, літера Е - побутовий корпус, літера Ж-Н - мийка з очисними спорудами, літера З-И - АЗС і склад ГСМ, літера Й - насосна, літера К- трансформатор, під № 1-5 - ворота і огорожа, під № І-ІІ водосховище, під № ІІІ - водонапірна башня, який належить ОСОБА_1 , та земельну ділянку під № 1, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:032:1001, загальною площею 9,3064 га, яка належить ОСОБА_1 , для погашення заборгованості ФОП ОСОБА_2 за кредитним договором про відкриття кредитної лінії від 26 грудня 2007 року № 2391 на суму 3905904,44 доларів США, що еквівалентно 31 104 670,01 грн, визначивши спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом надання позивачу ПАТ «АКПІБ» права продажу предмета іпотеки від імені ОСОБА_1 будь-якій особі-покупцеві, із початковою ціною продажу предмету іпотеки у розмірі на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності /незалежним експертом/ на стадії оцінки майна під час його реалізації. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 18 червня 2014 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 в інтересах якої діє ОСОБА_5 відхилено, а рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 05 березня 2014 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 серпня 2014 року касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилено, а рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 05 березня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області від 18 червня 2014 року залишено без змін.

У січні 2015 року ОСОБА_2 подав заяву про перегляд рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 05 березня 2014 року у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 січня 2015 року заяву ОСОБА_2 про перегляд рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 05 березня 2014 року у зв`язку з нововиявленими обставинами задоволено. Скасовано рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 05 березня 2014 року у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 15 липня 2015 року позов задоволено. Звернуто стягнення на предмет іпотеки згідно з Іпотечним договором від 11 лютого 2008 року, реєстровий номер 829, а саме на: домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 (реєстр № 75521 в Реєстрі прав власності на нерухоме майно), земельну ділянку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 0,06 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, домоволодіння незавершене будівництвом готовністю 90 %, що знаходиться в АДРЕСА_2 (реєстр 18012067 в Реєстрі прав власності на нерухоме майно), земельну ділянку, що знаходиться в АДРЕСА_2 , загальною площею 0,06 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, земельну ділянку, що знаходиться в АДРЕСА_4 , загальною площею 0,06 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, які належать ОСОБА_2 , для погашення заборгованості фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 за кредитним договором на суму 3 905 904,44 доларів США, що еквівалентно 31 104 670,01 грн, визначивши спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом надання позивачу ПАТ «АКПІБ» права продажу предмета іпотеки від імені ОСОБА_2 у будь-якій особі-покупцеві, із початковою ціною продажу предмету іпотеки у розмірі на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності /незалежним експертом/ на стадії оцінки майна під час його реалізації.

Звернуто стягнення на предмет іпотеки згідно з Іпотечним договором від 26 грудня 2007 року, реєстровий номер 57, а саме: на комплекс (реєстр № 1791657 в Реєстрі прав на нерухоме майно) загальною площею - 4553,9 кв. м, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що складається із наступного: літера А - адмінкорпус, літера Б - рем-мех майстерня, літера В - склад, літера Г- котельня, літера Д - їдальня, літера Е - побутовий корпус, літера Ж-Н - мийка з очисними спорудами, літера З-И - АЗС і склад ГСМ, літера Й - насосна, літера К- трансформатор, під № 1-5 - ворота і огорожа, під № І-ІІ водосховище, під № ІІІ - водонапірна башня, який належить ОСОБА_1 , та земельну ділянку під № 1, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:032:1001, загальною площею 9,3064 га, яка належить ОСОБА_1 , для погашення заборгованості ФОП ОСОБА_2 за кредитним договором на суму 3905904,44 доларів США, що еквівалентно 31 104 670,01 грн, визначивши спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом надання позивачу ПАТ «АКПІБ» права продажу предмета іпотеки від імені ОСОБА_1 будь-якій особі-покупцеві, із початковою ціною продажу предмету іпотеки у розмірі на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності /незалежним експертом/ на стадії оцінки майна під час його реалізації. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення місцевого суду мотивоване тим, що позичальник належним чином не виконував взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим утворилася заборгованість, яка визначена заочним рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 05 листопада 2013 року, тому є підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки для погашення заборгованості.

Ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 26 жовтня 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено, а рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 15 липня 2015 року залишено без змін.

Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що висновки місцевого суду по суті вирішеного спору є правильними, підтверджуються наявними у справі доказами, яким суд дав належну правову оцінку. Доводи апеляційної скарги не спростовують цих висновків і не свідчать про порушення норм матеріального та процесуального права.

У грудні 2015 року представник ОСОБА_2 подав заяву про перегляд рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 05 березня 2014 року у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 18 квітня 2016 року заяву ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , про перегляд рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 05 березня 2014 року у зв`язку з нововиявленими обставинами залишено без розгляду.

У липні 2016 року представник ОСОБА_2 подав заяву про перегляд рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 05 березня 2014 року у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 29 листопада 2016 року заяву представника ОСОБА_2 - ОСОБА_6 про перегляд рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 05 березня 2014 року у зв`язку з нововиявленими обставинами залишено без задоволення.

Ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 20 березня 2017 року апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задоволено частково. Ухвалу Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 29 листопада 2016 року скасовано, а провадження у справі закрито.

У жовтні 2016 року ТОВ «Екостандарт-М» подало заяву, яку уточнило, про перегляд рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 15 липня 2015 року у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 10 травня 2017 року у задоволенні заяви ТОВ «Екостандарт-М» про перегляд рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 15 липня 2015 року у зв`язку з нововиявленими обставинами відмовлено.

У жовтні 2016 року ОСОБА_3 подала заяву про перегляд рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 05 березня 2014 року у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 11 травня 2017 року провадження у справі за заявою ОСОБА_3 про перегляд рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 05 березня 2014 року у зв`язку з нововиявленими обставинами закрито.

Не погоджуючись із ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 10 травня 2017 року, ТОВ «Екостандарт-М» подало апеляційну скаргу.

Постановою Апеляційного суду Закарпатської області від 03 травня 2018 року апеляційну скаргу ТОВ «Екостандарт-М» залишено без задоволення, а ухвалу Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 10 травня 2017 року залишено без змін.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У березні 2017 року ТОВ «Екостандарт-М» подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 15 липня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області від 26 жовтня 2015 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило скасувати оскаржувані судові рішення і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції неодноразово та систематично порушувалися права товариства, а саме їх жодного разу не було повідомлено про перегляд справи за нововиявленими обставинами, їм не направлялися ухвали та рішення судів попередніх інстанцій. Про рішення суду першої інстанції їм стало відомо лише 16 лютого 2017 року. Згідно з вимогами процесуального закону справа розглядається по суті спору (з урахуванням нововиявлених обставин) не в одне судове засідання, а призначається до розгляду на іншу дату. Суди попередніх інстанцій проігнорували доводи ОСОБА_2 про те, що він ніколи не укладав з позивачем кредитних договорів та не отримував від банку будь-яких грошових коштів. Оскаржувані судові рішення ґрунтуються на юридично нікчемних документах (встановлено постановами інших судів та судово-почеркознавчою експертизою) та доказах наданих представниками банку, які не мають жодного відношення до ОСОБА_2 . Не можна вважати належним доказом і укладені з поручителем та іпотекодавцем ОСОБА_1 іпотечні договори, оскільки вони укладені на підставі нікчемних правочинів, а тому є нікчемними за законом. Визнання судом в рамках іншого провадження кредитного договору, додатків до нього та договору банківського рахунку нікчемними є нововиявленими обставинами у справі не тільки для товариства, а й для ОСОБА_1 .

Узагальнений виклад позиції інших учасників справи

У липні 2017 року ПАТ «АКПІБ» подало заперечення на касаційну скаргу, в якому просило відмовити в її задоволенні, посилаючись на те, що відповідачі були ознайомлені належним чином з матеріалами цієї справи, оскільки у розгляді справи брав участь ОСОБА_6 , який згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань є керівником ТОВ «Екостандарт-М» з 29 червня 2011 року. Обставини, на які посилалися особи у поясненнях, апеляційній та касаційній скаргах не є нововиявленими обставинами. На час розгляду цієї справи, факт укладення ФОП ОСОБА_2 кредитного договору та отримання ним кредитних коштів було встановлено судовими рішеннями у інших справах, які мають преюдиційне значення.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

26 грудня 2007 року між ПАТ «АКПІБ» та ФОП ОСОБА_2 було укладено договір про відкриття кредитної лінії № 2391 на отримання кредиту в розмірі 3 100 000 доларів США з кінцевим терміном повернення до 13 листопада 2012 року.

01 вересня 2008 року між сторонами було укладено договір про внесення змін № 1 до кредитного договору, за умовами якого було змінено відсоткову ставку за користування кредитом у розмірі 11 % річних.

01 грудня 2008 року сторонами було укладено договір про внесення змін № 2 до кредитного договору, згідно з яким змінено відсоткову ставку за користування кредитом у розмірі 13 % річних.

З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 26 грудня 2007 року між банком і ОСОБА_1 було укладено нотаріально посвідчений Іпотечний договір, згідно з яким ОСОБА_1 передав в іпотеку банку належне йому на праві власності нерухоме майно, а саме комплекс загальною площею 4 553,9 кв. м, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку під № 1 за вищевказаною адресою загальною площею 9,3064 га із цільовим призначенням - для комерційного використання.

Також з метою забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором 11 лютого 2008 року між банком та ОСОБА_2 від імені якого діяв ОСОБА_1 було укладено нотаріально посвідчений Іпотечний договір, за умовами якого в іпотеку банку було передано належне ОСОБА_2 на праві власності домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 , земельна ділянка загальною площею 0,06 га із цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку за вищевказаною адресою, незавершене будівництвом домоволодіння готовністю 90 % за адресою: АДРЕСА_2 , земельна ділянка за адресою АДРЕСА_2 загальною площею 0,06 га, із цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку та земельна ділянка за цією ж адресою загальною площею 0,06 га для будівництва та обслуговування житлового будинку.

ФОП ОСОБА_2 належним чином не виконував взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим станом на 17 грудня 2010 року утворилася заборгованість в розмірі 3 905 904,44 доларів США, що еквівалентно 31 104 670,01 грн, яка складається із: простроченої заборгованості в розмірі 976 000 доларів США, строкової заборгованості за кредитом - 2 124 000 доларів США, простроченої заборгованості за відсотками - 735 337,02 доларів США, нарахованих відсотків за кредитом за період з 01 до 26 грудня 2010 року - 28 706,85 доларів США, пені за несвоєчасну сплату кредиту - 30 387,09 доларів США, пені за несвоєчасну сплату відсотків - 11 473,48 доларів США.

Заочним рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 05 листопада 2013 року, яке набрало законної сили, стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 на користь ПАТ «АКПІБ» заборгованість за кредитним договором в розмірі 34 138 235,30 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «АКПІБ» заборгованість за пенею в розмірі 190 428,01 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 08 червня 2015 року відмовлено в задоволенні позову ФОП ОСОБА_2 до ПАТ «АКПІ, третя особа - ОСОБА_1 , про визнання недійсними кредитного договору про відкриття кредитної лінії від 26 грудня 2007 року № 2391, договору про відкриття банківського рахунку від 13 грудня 2007 року № 883, договору про внесення змін від 02 вересня 2008 року № 1 до кредитного договору, договору про внесення змін від 01 грудня 2008 року № 2 до кредитного договору.

Рух справи в суді касаційної інстанції.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 31 травня 2017 року відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано її матеріали із Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області.

Статтею 388 Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ «Про внесення змін до ГПК України, ЦПК України, КАС України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року, визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

31 травня 2018 року справу № 0707/6050/2012 Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ передано до Верховного Суду.

Відповідно до підпунктів 2.3.2, 2.3.4, 2.3.13, 2.3.49 Положення про автоматизовану систему документообігу, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26 листопада 2010 року № 30, зі змінами та доповненнями, постанови Пленуму Верховного Суду від 24 травня 2019 року № 8 «Про здійснення правосуддя у Верховному Суді» та рішення зборів суддів Касаційного цивільного суду від 28 травня 2019 року № 7 «Про заходи, спрямовані на своєчасний розгляд справ і їх вирішення у розумні строки», у справі призначено повторний автоматизований розподіл.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 липня 2019 року справу призначено до судового розгляду Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в кількості п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (частина перша статті 263 ЦПК України).

Під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно зі статтею 526 ЦК Українизобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу(частина друга статті 1050 ЦК України).

Частиною першою статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з частиною першою статті 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Відповідно до статті 1 Закону України від 05 червня 2003 року № 898-IV «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Частиною першою статті 589 ЦК України передбачено, що у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про іпотеку» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, у разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.

Згідно з частинами першою, третьою статті 33 Закону України «Про іпотеку» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом принципу верховенства права.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Тобто саме на суд покладено обов`язок під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Отже Верховний Суд не має права встановлювати обставини справи і оцінювати докази.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, оскільки позичальник належним чином не виконував взяті на себе зобов`язання, у зв`язку з чим виникла заборгованість.

Доводи ТОВ «Екостандарт М», викладені у касаційній скарзі, не заслуговують на увагу, оскільки право третьої особи не порушено оскаржуваними судовими рішеннями, з огляду на таке.

Із матеріалів справи встановлено, що 20 березня 2012 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Екостандарт М» було укладено попередній договір купівлі-продажу комплексу, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що складається із наступного: літера А - адмінкорпус, літера Б - рем-мех майстерня, літера В - склад, літера Г - котельня, літера Д - їдальня, літера Е - побутовий корпус, літера Ж-Н - мийка з очисними спорудами, літера З-И - АЗС і склад ГСМ, літера Й - насосна, літера К - трансформатор, під № 1-5 - ворота і огорожа, під № І-ІІ водосховище, під № ІІІ - водонапірна башня, загальною площею 4 546,7 кв. м та земельну ділянку під № 1, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:032:1001, загальною площею 9,3064 га.

Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частина перша статті 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Положення частини другої статті 635 ЦК України містять спеціальну норму, якою передбачено перелік правових наслідків порушення попереднього договору.

Цією нормою встановлено обов`язок сторони, яка необґрунтовано ухиляється від укладення договору, відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства.

За змістом статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Примусове виконання зобов`язання в натурі суперечить принципу вільного волевиявлення учасника правочину та вимогам статті 635 ЦК України про правові наслідки порушення зобов`язання за попереднім договором.

Відповідно до частини третьої статті 635 ЦК Українизобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку, встановленого попереднім договором.

Припинення зобов`язання з попереднього договору внаслідок неукладення основного договору протягом встановленого попереднім договором строку унеможливлює спонукання до укладення основного договору в судовому порядку, визнання такого договору дійсним, виконання обов`язку в натурі чи виникнення основного договірного зобов`язання як правової підстави для виникнення в набувача права власності на майно.

Відповідно до статті 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Відповідно до частини третьої статті 640 ЦК України договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення.

Відповідно до статті 220 ЦК Україниу разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

За правилами частини другої статті 220 ЦК Україниу випадку, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним.

Зазначена частина друга статті 220 ЦК Українизастосовується до правовідносин у разі, коли сторони вчинили правочин у встановленій законом письмовій формі, зміст якого відповідав волі сторін, які дійшовши згоди щодо усіх істотних умов договору, виконали такий договір повністю чи частково, і лише не було дотримано вимоги про нотаріальне посвідчення такого договору через ухилення однієї сторони договору.

Укладення попереднього договору та виконання умов, які у ньому були передбачені, є лише передумовами для укладення основного договору, і не заміняє собою основний договір. Навпаки, внаслідок не укладення основного договору зобов`язання, встановлене попереднім договором припиняється, і судом не може бути визнано укладеним та дійсним договір, щодо якого не дотримана передбачена законом письмова форма.

Положеннями ЦК України й інших актів цивільного законодавства, прямо не передбачено такий правовий наслідок невиконання попереднього договору, як відшкодування збитків у спосіб визнання права власності на річ, що мала бути придбана в майбутньому за договором купівлі-продажу.

Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 02 вересня 2015 року у справі № 6-226цс14.

Враховуючи те, що між ОСОБА_1 та ТОВ «Екостандарт М» не було укладено основний договір купівлі-продажу комплексу та земельної ділянки, тому оскаржуваними судовими рішеннями не порушено право товариства як власника майна.

Крім того, на час укладення попереднього договору спірне майно перебувало в іпотеці ПАТ «АКПІБ» на підставі Іпотечного договору від 26 грудня 2007 року.

Відповідно до частини третьої статті 9 Закону України «Про іпотеку» іпотекодавець має право виключно на підставі згоди іпотекодержателя: зводити, знищувати або проводити капітальний ремонт будівлі (споруди), розташованої на земельній ділянці, що є предметом іпотеки, чи здійснювати істотні поліпшення цієї земельної ділянки; передавати предмет іпотеки у наступну іпотеку; відчужувати предмет іпотеки; передавати предмет іпотеки в спільну діяльність, лізинг, оренду, користування.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків судів, Верховний Суд виходить з того, що у справі, що розглядається, сторонам було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені у касаційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правильних висновків судів попередніх інстанцій.

Виконуючи завданні цивільного судочинства, крім основних принципів: справедливості, добросовісності та розумності, суд касаційної інстанції у окремих своїх постановах керується аксіомою цивільного судочинства: «Placuit in omnibus rebus praecipuum esse iustitiae aeguitatisgue guam stricti iuris rationem», яка означає «У всіх юридичних справах правосуддя й справедливість мають перевагу перед строгим розумінням права».

Колегія суддів перевірила доводи касаційної скарги на предмет законності судових рішень виключно в межах заявлених в суді першої інстанції вимог та які безпосередньо стосуються правильності застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і дотримання норм процесуального права, у зв`язку із чим, не вдається до аналізу і перевірки інших доводів, які за своїм змістом зводяться до необхідності переоцінки доказів та встановлення обставин, що за приписами статті 400 ЦПК України знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Згідно зі статтею 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи касаційної скарги не спростовують правильність висновків судів попередніх інстанцій і не дають підстав вважати, що судами порушено норми процесуального права та/або неправильно застосовано норми матеріального права, касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Екостандарт-М» залишити без задоволення.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 15 липня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області від 26 жовтня 2015 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийІ. В. Литвиненко Судді:А. І. Грушицький Є. В. Петров В. В. Сердюк І. М. Фаловська