Ухвала

10 грудня 2019 року

м. Київ

справа № 202/32490/13

провадження № 61-21931ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Курило В. П. розглянув касаційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 24 грудня 2013 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 25 листопада 2019 року в справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Ужовтні 2012 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовними вимогами до ОСОБА_1 , публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» (далі - ПАТ «Акцент-Банк») про стягнення заборгованості.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 16 травня 2006 року між закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» (далі -

ЗАТ КБ «ПриватБанк»), правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, оформлений заявою позичальника № DNH4KS86380483 (далі - кредитний договір), за умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 8 680,00 грн на

строк 42 місяці до 16 листопада 2009 року включно, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,09 % на місяць на суму залишку заборгованості.

20 жовтня 2010 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ПАТ «Акцент-Банк» (поручитель) було укладено договір поруки № 167, згідно з яким

ПАТ «Акцент-Банк» поручилося перед ПАТ КБ «ПриватБанк» за виконання боржником зобов`язань за кредитним договором на суму 10 000,00 грн. Позичальник не виконувала взятих на себе зобов`язань, внаслідок чого станом на 27 вересня 2012 року в неї утворилася заборгованість за кредитним договором у розмірі 59 870,85 грн, з яких: заборгованість за кредитом - 6 840,80 грн; заборгованість за процентами за користування кредитом - 22 026,87 грн; пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором - 27 676,00 грн; заборгованість зі штрафів, з яких: 500,00 грн - штраф (фіксована частина); 2 827,18 грн - штраф (процентна складова).

Враховуючи наведене, банк просив стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за кредитним договором в розмірі 49 870,85 грн та стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ПАТ «Акцент-Банк» на користь

ПАТ КБ «ПриватБанк» 10 000,00 грн.

Рішенням Індустріального районного суду міста Дніпропетровська

від 24 грудня 2013 року в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 січня

2017 року апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково. Рішення Індустріального районного суду міста Дніпропетровська

від 24 грудня 2013 року в частині вирішення позовних вимог

ПАТ КБ «ПриватБанк» до ПАТ «Акцент-Банк» скасовано і закрито провадження у справі в цій частині. В решті рішення суду залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 30 січня 2019 року касаційну скаргу

ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково. Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 січня 2017 року скасовано. Справу

№ 202/32490/13 направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Під час повторного перегляду справи, постановою Дніпровського апеляційного суду від 25 листопада 2019 року апеляційну скаргу

ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково. Рішення Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 24 грудня 2013 року змінено в частині правових обґрунтувань відмови в задоволенні позовних вимог.

03 грудня 2019 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося через засоби поштового зв`язку до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 24 грудня

2013 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 25 листопада 2019 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги

АТ КБ «ПриватБанк» в повному обсязі.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі, які не підлягають касаційному оскарженню, з огляду на наступне.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на

01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Законом України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» з 01 січня 2019 року встановлено прожитковий мінімум на одну працездатну особу у розмірі 1 921,00 грн.

Предметом позову у справі № 202/32490/13 є стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором в розмірі 49 870,85 грн та стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ПАТ «Акцент-Банк» на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 10 000,00 грн.

Ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 921,00 грн х 100 = 192 100,00 грн). Тобто справа № 202/32490/13 є малозначною в силу вимог закону.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN,

№ 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

У касаційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк» зазначає, що справа

№ 202/32490/13 є малозначною, але має виняткове значення для банку. Невиконання відповідачем зобов`язань за кредитним договором відносно своєчасності повернення наданих йому банком кредитних коштів тягне загрозу повернення банком залучених коштів вкладникам та ставить під загрозу репутацію банка, що перешкоджає стабільній роботі

АТ КБ «ПриватБанк», обмежує права та порушує його майнові інтереси, а отже має для банку виняткове значення. Звільнення боржника від сплати заборгованості за кредитним договором може становити економічну небезпеку для країни.

Доводи касаційної скарги не свідчать про наявність підстав, передбачених підпунктом «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України. Погоджуюсь із тим, що всі справи АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості з позичальників є для банку важливими, суд не може погодитись із тим, що ця справа, в якій заявлені вимоги про стягнення заборгованості у розмірі 59 870,85 грн, на підставі кредитного договору, має виняткове значення для АТ КБ «ПриватБанк». Незгода заявника з оскаржуваними судовими рішеннями не є сама по собі обставиною, що впливає на визначення справи як такої, що має виняткове значення учасника справи, який подає касаційну скаргу. Посилання заявника у касаційній скарзі на те, що судові рішення у цій справі перешкоджають роботі банку, обмежують його права та порушують майнові інтереси, без наведення відповідних доказів на підтвердження цих обставин не свідчать про наявність виняткового значення справи для банку.

Посилання на інші випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої

статті 389 ЦПК України за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять.

Отже, випадків, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню, у цій справі не встановлено Верховним Судом.

Верховним Судом враховано, що оскаржуване судове рішення апеляційного суду ухвалено після набрання чинності Законом України від 03 жовтня

2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», тобто після 15 грудня 2017 року.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Оскільки доводи касаційної скарги не свідчать про наявність підстав, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, оскаржені судові рішення прийнято у малозначній справі, ціна позову в якій не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення, які не підлягають касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 24 грудня

2013 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 25 листопада 2019 року в справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя В. П. Курило