Справа № 462/4818/19
УХВАЛА

29 липня 2019 року м.Львів

Суддя Залізничного районного суду м.Львова Румілова Н.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення шкоди, завданої невиконанням рішення суду,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 26.07.2019 року звернулась до суду з позовною заявою, якою просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 на її користь 184052,00 грн. Свої вимоги мотивує тим, що рішенням апеляційного суду Львівської області від 24.06.2010р., з врахуванням додаткового рішення від 29.12.2010р., стягнуто з ОСОБА_2 на її користь 140 462 грн. компенсації вартості 1/6 частини квартири АДРЕСА_1 , 1/3 частини земельної ділянки площею 0,0491 га, що знаходиться в районі АДРЕСА_2 », та 1/6 частини будівельних матеріалів, які були використані в процесі будівництва дачного будинку на вказаній земельній ділянці, припинивши її право власності на ці частки. Постановою державного виконавця Залізничного ВДВС ЛМУ від 04.08.2010р. відкрито виконавче провадження по виконанню зазначених судових рішень. Однак до цього часу ОСОБА_2 умисно не виконує судові рішення в частині сплати їй 140462,00 грн. На теперішній час істотно збільшилась вартість нерухомого майна, та за висновком експерта від 2.02.2018 року ринкова вартість 1/6 частини квартири АДРЕСА_1 станом на день проведення дослідження становить 159155,00 грн.; ринкова вартість 1/3 частини земельної ділянки площею 0,0491 га, що знаходиться в районі АДРЕСА_3 . Лисинецької АДРЕСА_4 м. АДРЕСА_2 в дачному кооперативі АДРЕСА_5 Айдарет» становить 154928,00 грн.; ринкова вартість 1/6 частини будівельних матеріалів, які були використані в процесі будівництва дачного будинку на вказаній земельній ділянці 12431,00 грн., тобто вартість майна, за яке їй присуджено грошову компенсацію, на даний час становить 326.514,00 грн. Різниця між вартістю вищевказаного майна і розміром грошової компенсації, присудженої за вищевказаним рішенням становить 184052,00 грн.

Також позивач надала заяву про забезпечення позову, в якій просить з врахуванням поведінки відповідача, який умисно не виконує рішення суду і всіляко сприяє неможливості його виконання, для можливості виконання рішення суду, накласти арешт на земельну ділянку, площею 0,0491 га, що знаходиться в районі АДРЕСА_2 дачному кооперативі АДРЕСА_2 », право власності на яку підтверджено Державним актом на право приватної власності на землю НОМЕР_1 від 28.07.1999р.

Вказана заява розглядається судом без повідомлення сторін.

Вивчивши позовну заяву та заяву про забезпечення позову, враховуючи принципи здійснення цивільного судочинства, співмірність заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 149 Цивільного процесуального кодексу України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року забезпечення позову допускається на будь якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (крім випадків , передбачених ч.4 ст.151 ЦПК ). Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися , зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Позов забезпечується шляхом, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом присудження реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого. Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Таким чином усуваються утруднення і неможливості виконання рішення.

Забезпечення позову покликано, не порушуючи принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, його метою є хоча і негайні, вжити негайних заходів, направлених на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкодити спричиненню значної шкоди заявнику.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки, безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Тобто, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на його користь, у тому числі для запобігання потенційним труднощам щодо подальшого виконання такого рішення.

Згідно ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Звертаючись з заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку, позивач ОСОБА_1 послалась на поведінку відповідача, який умисно не виконує вже постановлено рішення суду і всіляко сприяє неможливості його виконання. Суд вважає, що таке обґрунтування забезпечення позову не є підставою накладання арешту на нерухоме майно. Суду не надано доказів, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду за даним позовом. Тому у задоволенні заяви про забезпеченні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 149, 153 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити позивачу ОСОБА_1 у задоволенні заяви про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення шкоди, завданої невиконанням рішення суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: Н.М.Румілова