ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

03 грудня 2019 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 750/8476/19

Головуючий у першій інстанції Логвіна Т. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1453/19

Чернігівський апеляційний суд у складі:

голови судового засідання - судді Кузюри Л.В.,

суддів: Вінгаль В.М., Губар В.С.,

позивач: Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач: ОСОБА_1 ,

особа, яка подала скаргу: Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»,

оскаржується заочне рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 23 вересня 2019 року у цивільній справі за позовною заявою Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

прізвище судді: Логвіна Т. В.; місце ухвалення рішення: м. Чернігів;

УСТАНОВИВ:

У липні 2019 року Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк» звернулось з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути заборгованість за кредитним договором в сумі 98137, 02 грн. яка складається з: 61955 грн. 78 коп. заборгованості за кредитом, 31031 грн. 86 коп. заборгованості за процентами за користування кредитом, 5149 грн. 38 коп. штрафу.

В обґрунтування своїх позовних вимог, позивач послався на неналежне виконання відповідачем умов кредитного договору, що призвело до виникнення станом на 18.06.2019 року вказаної вище заборгованості.

Заочним рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 23 вересня 2019 року позов АТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитом у сумі 61955 грн. 78 коп. У задоволенні решти вимог відмовлено. Вирішено питання про судові витрати.

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк» просило скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог та ухвалити нове рішення про стягнення заборгованості в повній сумі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, які призвели до постановлення незаконного рішення.

За доводами апеляційної скарги, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача відсотків за кредитом, оскільки ця умова є істотою умовою договору при наданні кредитних коштів та відповідає правилам ч. 1 ст. 1048, ст. 1054 ЦК України.

Зазначало, що оскаржуване рішення суперечить принципу платності кредитного договору та порушує стабільність функціонування фінансового сектору держави.

Справу розглянуто судом апеляційної інстанції відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України за правилами спрощеного провадження, без повідомлення учасників справи.

Положеннями ч. 2 ст. 247 ЦПК України передбачено, що у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, виходячи з наступного.

Судом у справі встановлено, що 12.09.2012 року ОСОБА_1 було підписано анкету-заяву про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг у ПриватБанку, за якою відповідач виявила бажання отримати платіжну картку кредитка «Універсальна» (а.с.8).

У вказаній анкеті-заяві зазначено, що відповідач згодна з тим, що ця заява разом з пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилась та погодилась з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді.

Згідно з розрахунком заборгованості за договором б/н від 12 вересня 2012 року, станом на 18 червня 2019 року відповідач має заборгованість у сумі 98137, 02 грн. яка складається з: 61955 грн. 78 коп. заборгованості за кредитом, 31031 грн. 86 коп. заборгованості за процентами за користування кредитом, 5149 грн. 38 коп. штрафу .

Положеннями ч.1 ст.634 ЦК України передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, то повинні бути зрозумілі всім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку з чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші.

З огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Зі змісту анкети-заяви позичальника від 12.09.2012 року, підписаної сторонами, судом було встановлено, що процентна ставка не зазначена, відсутні умови та порядок її зміни.

Висновок суду першої інстанції про те, що доданий до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг не містить підпису відповідача, а тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 12.09.2012 року шляхом підписання анкети-заяви, є таким, що відповідає доказам, поданим суду позивачем.

Роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки достовірно не підтверджує умов надання банком відповідачеві кредитних коштів.

Проаналізувавши наведені обставини справи, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» в частині стягнення заборгованості за відсотками за користування кредитом, та застосування відповідальності у вигляді неустойки ( пені, штрафів ) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Доводи апелянта про те, що оскаржуване рішення суперечить принципу платності кредитного договору не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, оскільки в порядку, визначеному законом, договором між сторонами не було встановлено розміру та порядку одержання процентів за користування кредитними коштами а також відповідальності за неналежне виконання зобов`язань за договором.

Зважаючи на наведене, апеляційний суд доходить висновку, що суд першої інстанції правильно визначив відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» в частині стягнення заборгованості за відсотками за користування кредитними коштами та штрафу. Доводи апеляційної скарги цих висновків суду не спростовують і не дають підстав для скасування правильного по суті судового рішення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 374, 375, 315, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення, а заочне рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 23 вересня 2019 року без зміни.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Голова судового засідання: Судді: