Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №348/1714/18

21 березня 2019 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді: Міськевич О.Я.

секретаря судового засідання: Скоблей О.В.

представника позивача : ОСОБА_1

розглянувши в порядку загального позовного провадження в судовому засіданні в залі суду м.Надвірна цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом та виселення , -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом та виселення.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що згідно свідоцтва про право власності від 26.12.2003 року йому належить на праві приватної власності житловий будинок з господарськими спорудами, що знаходиться за адресою: в с.Гвід, вул. Синяка,298 Надвірнянського району, Івано-Франківської області.

У зазначеному житлі зареєстровані він, його дочка ОСОБА_4, зять ОСОБА_3, онук ОСОБА_5, онук ОСОБА_6, онук ОСОБА_7, онучка ОСОБА_8, правнучка ОСОБА_9.

Після реєстрації шлюбу його дочка ОСОБА_4 разом з своїм чоловіком ОСОБА_3проживали за адресою: вул. с.Гвізд по вул. Синяка, 298 Надвірнянського району, Івано-Франківської області. Відповідач по справі ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований у вказаному домоволодінні з 05.07.2006року. Життя між дочкою та зятем не склалося і рішенням Надвірнянського районного суду від 21.03.2018 року шлюб між ними розірвано.

З початку 2018 року його зять ОСОБА_3 ніде не працює, в даному домогосподарстві не проводить ніяких ремонтів, не сплалує комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню будинку, зловживає спиртними напоями. Будучи в нетверезому стані систематично вчиняє насильницькі дії відносно дружини ОСОБА_4, провокує різні конфлікти, під час яких виражається нецензурною лайкою, нищить його майно в будинку.

Він є людиною похилого віку, часто хворіє. Через постійні скандали і бійки в будинку отримує стреси, що негативно впливають на його стан здоров"я і тому змушений проходити лікування в санаторіях.

Відповідач створює нестерпні умови спільного проживання. Постійно вчиняє протиправні дії відносно його дочки ОСОБА_4, виганяє їх з будинковолодіння, через що його дочка з онуками змушені проживати за межами житлового будинку. Дані дії ОСОБА_3 порушують його права та законні інтереси як власника, оскільки він не може в повній мірі розпоряджатися своїм майном.

Ухвалою судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 21.08.2018 р. по даній справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 28.09.2018 р. закрито підготовче засідання у справі та призначено справу до судового розгляду.

Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав, зазначених в позовній заяві та просять виселети ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 з житлового приміщення без надання іншого житлового приміщення, що знаходиться за адресою: с.Гвізд по вул.Синяка, 298, Надвірнянського району, Івано-Франківської області та визнати його таким , що втратив право користування ОСОБА_3, 05.06.1984.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав і суду пояснив, що він дійсно одружився з ОСОБА_4. В них народилося двоє дітей. Після весілля він був приписаний в житловому будинку в с.Гвізд по вул.Синяка,298 Надвірнянського району, Івано-Франківської області. Не погодився з доводами позивача, що він нічого не робить в будинковолодінні. Він працював по тимчасових заробітках, за зароблені кошти проводив ремонти в вказаному житловому будинку. А тому, просить в позові ОСОБА_2 відмовити.

Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, відповідача, показання свідків, дослідивши письмові докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.ст. 76, 81 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення позовних вимог та зясувавши фактичні обставини справи, дійшов до такого висновку.

Статтею 41 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 47 Конституції України ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на свій розсуд.

Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Судом встановлено, що домоволодіння, яке знаходиться за адресою: в с.Гвізд по вул.Синяка, 298, Надвірнянського району, Івано-Франківської області належить на праві приватної власності згідно свідоцтва про право власності від 26.12.2003 року позивачу ОСОБА_2 (а.с.12).

Згідно довідки про склад сім"ї за адресою с.Гвізд, вул.Синяка, 298, Надвірнянського району, Івано-Франківської області зареєстровані ОСОБА_2- власник, його дочка ОСОБА_4, зять ОСОБА_3, онук ОСОБА_5, онук ОСОБА_6, онук ОСОБА_7, онучка ОСОБА_8, правнучка ОСОБА_9, що стверджується довідкою Гвіздської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області за № 1987 від 23.07.2018 року (а.с. 14 ).

Рішенням Надвірнянського районного суду від 21.03.2018 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 розірвано (а.с. 4-5).

Відповідач ОСОБА_3 проживав у спірному будинку в якості члена сім'ї (чоловіка позивача дочки ОСОБА_4 ) і набув право користуванням чужим майном, яке по своїй суті є сервітутом.

Відповідно до частини другої статті 406 ЦК України сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення.

Відповідач ОСОБА_3 спільним побутом із позивачем не пов'язаний, тому його право на користування чужим майном підлягає припиненню на вимогу власника цього майна на підставі частини другої статті 406 ЦК України.

Зазначена правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 15 травня 2017 року в справі № 734/387/15-ц.

Права власника житлового будику визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 не має можливості розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд, оскільки відповідач ОСОБА_3 без правових підстав займає житлове приміщення будинку та чинить перешкоди власнику будинку у його праві користування та розпорядженні майном, між позивачем та відповідачем договір найму жилого приміщення не укладався, будь які домовленості щодо проживання відповідача у спірному будинку між ними не досягнуто.

Позивач в судовому засіданні зазначив, що відповідач створює для нього нестерпні умови проживання, чинить перешкоди в користуванні будинком, постійно вчиняє сварки і нищить речі з будинку, що стверджується актом обстеження матеріально-побутових умов проживання та фототаблицею до нього, сімї ОСОБА_2, за адресою с.Гвізд, вул.Синяка, 298, Надвірнянського району, Івано-Франківської обласі (а.с. 46-49), копією витягу з єдиного реєстру досудових розслідувань про нанесення ОСОБА_3 тілесних ушкоджень (а.с.50), копіями постанов Надвірнянського районного суду від 23.02.2017 року,14.02.2018 року, 16.02.2018 року про притягнення ОСОБА_3 до адмінімістративної відповідальності за ч.2 ст.ст.173-2, 185 КУпАП, копією ухвали Надвірнянського районного суду від 10.12.2018 року за ч.1 ст. 125 КК України (а.с.6-10, 66).

Вказані обставини також ствердили допитані в якості свідків в судовому засіданні ОСОБА_10 та ОСОБА_4 показання яких логічні та послідовні, а тому не викликають сумніву в їх правдивості. Також суду підтвердили той факт, що сторони будь яких домовленостей щодо проживання відповідача у спірному будинку не досягли та останній створив нестерпні умови для спільного проживання .

Позивач ОСОБА_2 є людиною похилого віку, часто хворіє, що підтверджується копією пенсійного посвідчення, посвідчення ветерана праці, виписками із медичної карти амбулаторно хворого, історії хвороби (а.сю 19-27,72-73). Часто перебуває на лікуванні через постійні скандали і бійки, які вчиняє відповідач ОСОБА_3 в будинку, отримує стреси, що негативно впливають на його стан здоров"я і тому змушений проходити лікування в санаторіях, що стверджується копією направлення в санаторій та копією путівки в санаторій "Смерічка" (а.с. 74-75).

За таких обставин, суд вважає, що відповідач ОСОБА_3 дійсно створює нестерпні умови спільного проживання з позивачем ОСОБА_2 в с.Гвізд по вул.Синяка, 298, Надвірнянського району, Івано-Франківської області. Так як у спірному будинку не проживає, не проводить оплату житлово-комунальних послуг, а своїми неправомірними діями нищить належне позивачу майно. Крім того, власник будинку позивач по справі не бажає, щоб відповідач був зареєстрований у даному будинку.

Відповідно до вимог Цивільного кодексу України право на проживання відповідача в спірному будинку залежить від права самого власника і є похідним від нього.

Оскільки позивач є власником будинку, він має право, відповідно до положень ст. 391 ЦК України, вимагати захисту порушеного права від осіб, які перешкоджають йому користуватися та розпоряджатися його майном.

Частиною 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Враховуючи вищенаведене, суд зауважує, що дієвим способом захисту права власності позивача, виходячи з приписів норм матеріального права, буде усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом виселення відповідача, а тому, позов в частині визнання особи такою що втратила право користуванням приміщенням в будинку позивача задоволенню не підлягає.

З врахуванням вище наведено, а саме що відповідач не є власником вказаного будинку, не проживає в спірному будинку, витрати на його утримання не несе, за комунальні послуги не сплачує, не є членом сім»ї власника, між позивачем ОСОБА_2 та відповідачем ОСОБА_3 не існує жодних домовленостей щодо збереження за ним права користування житлом у разі його відсутності за місцем реєстрації, негативну поведінку відповідача, який безпідставно нищить майно позивача, створює нестерпні умови для спіьного проживання, суд прийшов до висновку, що факт реєстрація відповідача у належному позивачу на праві власності житловому будинку створює позивачу перешкоду у здійсненні ним права власності, в звязку з чим позовні вимоги в частині виселення підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 319, 346, 391, ч.2 405 ЦК України, ст.ст. 7, 11 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст.ст. 4, 19, 258, 263, 264, 265, 268, 273, 280-289 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом та виселення задоволити частково.

Виселити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 з домоволодіння, що знаходиться в с.Гвізд по вул. Синяка Дмитра, 298 Надвірнянського району Івано-Франківської області без надання іншого жилого приміщення.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, жителя ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_2 - 704 грн. 80 коп. сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду через Надвірнянський районний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, адреса місця проживання: ІНФОРМАЦІЯ_5.

Відповідач: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, адреса місця проживання: ІНФОРМАЦІЯ_5.

Суддя Міськевич О.Я.

Повний текст рішення

виготовлено 29.03.2019 року