Постанова

Іменем України

05 грудня 2019 року

м. Київ

справа № 185/8916/16

провадження № 61-27534св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:Олійник А. С. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Яремка В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 січня 2017 року у складі судді Бабія С. О. та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 03 серпня 2017 року у складі колегії суддів: Бараннік О. П., Пономарь З. М., Посунся Н. Є.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення 100 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди.

Позов обгрунтований тим, що він мешкає на АДРЕСА_1 . Відповідач мешкає на АДРЕСА_2 та є його сусідом. Сторони спільно користуються подвір`ям і входом на територію житлового будинку.

Відповідач систематично вчиняє щодо нього протиправні дії, чинить перешкоди у користуванні загальними подвір`я та входом на територію житлового будинку. Зокрема, відповідач неодноразово не впускав на територію подвір`я працівників КП «Затишне місто», що перешкодило вивезенню сміття з подвір`я. Відповідач періодично перекривав подання газу до приміщення, в якому мешкає позивач.

Щодо поведінки відповідача він неодноразово звертався до Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області.

З метою безпеки роботи газового приладу і недопущення втручання в його роботу та з метою безпеки свого життя і здоров`я у квітні 2016 року він встановив камеру відеоспостереження біля входу до свого будинку, яку відповідач замазав фарбою.

Після смерті його матері він не міг залишатися в будинку і вирішив здавати його в оренду. Відповідач погрожував особам, які орендували у нього приміщення, поводив себе неадекватно, виганяв їх з двору, через що квартиранти були вимушені залишити приміщення.

На доріжці, що веде від входу на територію будинку, відповідач написав «квартиранты жить не будут, хозяин». Відповідач вчиняє протиправні дії, скандали, погрожує позивачу, висловлюється на його адресу непристойними словами, чим завдає позивачу душевних страждань, пов`язаних із систематичним, протягом тривалого часу, порушенням його прав на користування та розпорядження належним йому майном, користування загальною територією подвір`я жилого будинку, право на нормальне створення умов для проживання у будинку, право на безпеку проживання у будинку.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 січня 2017 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 03 серпня 2017 року, у позові відмовлено.

Відмовляючи у позові, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, виходив з того, що позивач не довів факту завдання йому моральної шкоди (характер та обсяг страждань, яких він зазнав внаслідок дій відповідача, тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках тощо), протиправності діянь відповідача, його вини та наявність передбачених підстав для її відшкодування.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У серпні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою, у якій просив скасувати рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 січня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 03 серпня 2017 року й направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рух справи в суді касаційної інстанції

12 жовтня 2017 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ відкрито касаційне провадження у справі.

У травні 2018 року справу разом із матеріалами касаційного провадження передано до Верховного Суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК Україниу редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно з розпорядженням Верховного Суду від 12 червня 2019 року № 682/0/226-19 «Про призначення повторного автоматизованого розподілу судової справи», відповідно до пунктів 2.3.2, 2.3.4, 2.3.13, 2.3.49 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26 листопада 2010 року № 30 (зі змінами та доповненнями), постанови Пленуму Верховного Суду від 24 травня 2019 року № 8 «Здійснення правосуддя у Верховному Суді» та рішення зборів суддів Касаційного цивільного суду від 28 травня 2019 року № 7 «Про заходи, спрямовані на своєчасний розгляд справ і їх вирішення у розумні строки» доповідачем у справі відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено суддю Олійник А. С.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суд неправильно визначив предмет доказування у справі, не встановив конкретних обставин справи, не надав належної оцінки наданим позивачем письмовим доказам у їх сукупності.

Зокрема, заявник вказує, що суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, зазначив у рішенні, що позивач не є власником частини житлового будинку на АДРЕСА_3 , його право власності не порушено, підстав для захисту права позивача, передбачених статтями 316, 317, 319, 321, 386, 391 ЦК України, немає. Однак предметом спору в цій справі та предметом доказування є не порушення права власності, а порушення особистих немайнових прав позивача, які полягають у зловживанні відповідачем своїм правом володіння та користування й вчиненням стосовно позивача протиправних дій, які завдають позивачу душевних страждань.

Доводи інших учасників справи

У запереченнях на касаційну скаргу відповідач просить залишити її без задоволення, оскільки вона зводиться лише до переоцінки доказів, а оскаржувані судові рішення вважає ухваленими з додержанням норм матеріального і процесуального права, просить залишити їх без змін.

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, заперечення на касаційну скаргу, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення з таких підстав.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди установили, що ОСОБА_1 із 17 лютого 2004 рокубув зареєстрований у АДРЕСА_3 , є інвалідом ІI групи.

Відповідно до свідоцтва на право на спадщину за заповітом від 19 січня 2017 року, виданого державним нотаріусом Першої павлоградської нотаріальної контори Дніпропетровської області Шкицькою Ю. А., ОСОБА_1 набув права власності на 67/100 житлового будинку на АДРЕСА_3 , що належав ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Суди встановили існування неприязних відносин між сторонами у справі.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частинами першою та другою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до частини другої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Під моральною шкодою необхідно розуміти втрати немайнового характеру, внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до законодавства, моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв`язку із знищенням чи пошкодженням майна, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими, при настанні інших негативних наслідків.

Згідно зі статтею 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає, зокрема, в душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Відповідно до статей 1166 та 1167 ЦК України для покладення відповідальності на завдавача майнової та моральної шкоди необхідна сукупність таких обов`язкових умов: наявність шкоди, протиправність дій завдавача шкоди, причинний зв`язок між протиправною поведінкою завдавача і шкодою, її вина.

Таким чином, деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди.

Позивач пов`язує завдання йому шкоди з протиправною поведінкою відповідача у здійсненні перешкод щодо вільного користування належним йому майном.

Суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, встановивши наявність неприязних стосунків між сторонами у справі, дійшов обгрунтованого висновку про відсутність правових підстав для відшкодування моральної шкоди, оскільки позивач всупереч вимогам статей 10, 60 ЦПК України 2004 року не надав суду належних і допустимих доказів на підтвердження протиправних дій ОСОБА_2 .

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (стаття 212 ЦПК України 2004 року).

Доводи касаційної скарги, що предметом спору у цій справі та предметом доказування є не порушення права власності, а порушення немайнових прав позивача, не спростовують встановлених обставин у справі та не підтверджують протиправності дій відповідача.

Цитування у касаційній скарзі норм матеріального права не є підтвердженням факту протиправної поведінки відповідача щодо позивача, оскілька така поведінка може підтверджуватися належними та допустими доказами у справі.

З огляду на викладене, Верховний Суд відхиляє доводи касаційної скарги, які спрямовані на власне тлумачення норм матеріального права, переоцінку доказів у справі, проте встановлення обставин справи і перевірка їх доказами не належить до компетенції суду касаційної інстанції.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

З огляду на викладене Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції та ухвали апеляційної інстанції - без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 січня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 03 серпня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: А. С. Олійник

С. О. Погрібний

В. В. Яремко