ЗОЛОТОНІСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 695/319/19
номер провадження 2/695/657/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2019 рокум. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Середи Л.В.

за участю

секретаря Оніщенко Н.В.,

розглянувши в судовому засіданні матеріали заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів та поділ майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, -

В С Т А Н О В И В:

До Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів та поділ майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя.

Вимоги вказаної заяви мотивовані тим, що ОСОБА_1 звернулась до Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів та поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

У своїй позовній заяві ОСОБА_1, посилаючись на те, що за час спільного проживання та перебування в шлюбі сторони по справі набули майно, яке є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, просить суд поділити зазначене майно, визнавши за нею право власності на 1/2 його частину.

Заявник стверджує, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому при виконанні такого рішення.

Так заявник наполягає, що ОСОБА_2, як фактичний володілець спірного майна може на свій розсуд ним розпоряджатися, в тому числі і відчужити його будь-яким способом третім особам до вирішення позовних вимог ОСОБА_1 в суді, що в свою чергу може завдати значної шкоди правам та інтересам заявника. Таким чином стає очевидним, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду та ефективний захист прав Позивача на частину у спільному майні подружжя, за захистом яких вона звернулася до суду.

За вказаних обставин, з метою захисту прав заявника як позивача по справі, а також з метою попередження потенційних труднощів при виконанні судового рішення представник заявника звернувся до суду із вказаною заявою про забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Нормами ст. 149 ЦПК України визначено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 №9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Судом встановлено, що до Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області звернулася ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів та поділ майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. У своїх позовних вимогах остання просить суд поділити майно, а саме житловий будинок садибного типу з господарсько-побутовими будівлями і спорудами за адресою: Черкаська область, м. Золотоноша, вул. Баха, 69; житловий будинок садибного типу з господарсько-побутовими будівлями і спорудами за адресою: Черкаська обл., м. Золотоноша, вул. Степана Разіна,10-а, та квартиру за адресою: АДРЕСА_1, визнавши за нею право власності на 1/2 його частину.

Заявник наполягає, що ОСОБА_2 є власником вказаного майна за відповідними документами, хоча останнє було придбано в період їх шлюбу, то він може на власний розсуд розпорядитися ним та здійснити відчуження не дочекавшись рішення суду по вказаній вище справі, чим суттєво порушить права заявника, як позивача по справі та відповідно ускладнить чи взагалі зробить неможливими виконання рішення суду та відповідний ефективний захист прав позивача.

За таких обставин заявник просить накласти арешт на вказане вище спірне майно із відповідною забороною вчиняти будь-які дії щодо його відчуження.

Положеннями статей 149 та 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб, забороною вчиняти певні дії. У разі необхідності судом можуть бути застосовані інші види забезпечення позову. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Так дослідивши матеріали вказаної заяви судом встановлено, що на підтвердження своїх вимог заявник надала до суду лише відповідні правовстановлюючі документи на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2.

Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №18416317 від 08.04.2008 року та Витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно №18482069 від 12.04.2008 року вбачається, що власником вказаної квартири є ОСОБА_2.

Разом з тим будь-які докази, які можуть ствердити право власності відповідача на житлові будинки, що знаходяться за адресою: Черкаська область, м. Золотоноша, вул. Баха, 69; та за адресою: Черкаська область, м. Золотоноша, вул. Степана Разіна,10-а, матеріали справи не містять.

Таким чином у суду виникають сумніви щодо належності вказаного нерухомого майна ОСОБА_2 та відповідної обґрунтованості забезпечення позовних вимог в цій частині.

Суд зважає, що згідно з ч.,ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 13 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до норм ст.,ст. 77-81 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до норм ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, здійснивши системний аналіз наявних у матеріалах справи доказів, суд дійшов висновку, що докази, надані заявником до заяви на підтвердження викладених у ній обставин, зокрема доцільності накладення арешту на нерухоме майно, право власності ОСОБА_2 на яке не стверджується жодними доказами, є недостатніми.

Більше того, таке майно може знаходитися у власності третіх осіб, а тому накладення арешту на нього може завдати шкоди їхнім правам та інтересам.

За вказаних обставин суд приходить до висновку, що вказана заява про забезпечення позову підлягає до часткового задоволення.

Так судом встановлено, що між сторонами дійсно існує спір про поділ майна та існує реальна загроза, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити в майбутньому виконання рішення суду у випадку задоволення позовних вимог позивача, окрім того реалізація майна позивача до набрання законної сили рішення суду по вказаній справі, фактично нівелює ефективний захист його прав та інтересів, за захистом яких він і звернувся до суду.

Разом із тим забезпечення позову по суті - це обмеження суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов'язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Таке забезпечення може стосуватися не будь-якого майна , а лише того, право на яке стверджується відповідними доказами, які подають самі сторони по справі.

Таким чином вимоги про забезпечення позову в частині накладення арешту на житлові будинки садибного типу з господарсько-побутовими будівлями і спорудами за адресою: Черкаська обл., м. Золотоноша, вул.Баха, 69, та за адресою: Черкаська обл., м. Золотоноша, вул. Степана Разіна,10-а, є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Що стосується вимог про забезпечення позову відносно квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3, на думку суду, позивачем наведені обставини, які відповідно до норм ЦПК України дають підстави вважати, що існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в справі.

Нормами ст. 150 ЦПК України визначено, що позов забезпечується відповідними видами забезпечення позову, які визначені в ч. 1 цієї статті.

Згідно з п. 10 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується в тому числі іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Обрання такого виду забезпечення позову, про який зазначає заявник, є необхідним, оскільки наявні достатні підстави вважати, що невжиття такого заходу забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим у подальшому виконання рішення суду та спрямований на попередження вчинення дій , які можуть в подальшому утруднити виконання судового рішення.

Так згідно з ч. 2 ст. 150 ЦПК України суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Відносно виду забезпечення позову, суд вважає, що застосування саме такого виду забезпечення позову, який зазначений у заяві, буде достатнім заходом забезпечення позову, що в свою чергу не буде порушувати права сторін по справі, а тому застосування заявлених заявником заходів забезпечення позову, на думку суду є спів мірними із вимогами, заявленими позивачем.

На підставі зазначеного та керуючись

ст., ст. 149, 150, 153, 157 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів та поділ майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, задовольнити частково.

Накласти арешт на нерухоме майно, а саме: на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4.

Заборонити посадовим особам, що виконують функції державних реєстраторів речових прав на нерухоме майно, вчиняти дії щодо реєстрації переходу права власності у будь-якій формі та будь-який спосіб, вносити зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно і вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Заборонити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1 та іншим особам вчиняти будь-які дії щодо продажу, дарування, міни, реалізації, звернення стягнення та відчуження і зміни власника у будь-який спосіб щодо квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Ухвала підлягає до негайного виконання.

Копію ухвали направити учасникам справи.

Встановити строк предявлення ухвали про забезпечення позову до виконання - до 28.01.2020 року.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Черкаської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'ятнадцяти днів.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Суддя: Середа Л.В.