ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/164/19 Справа № 205/1255/17 Суддя у 1-й інстанції - Скрипник К.О. Суддя у 2-й інстанції - Красвітна Т. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2019 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Красвітної Т.П.,

суддів: Свистунової О.В., Єлізаренко І.А.,

при секретарі Шило С.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 вересня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа - Регіональний сервісний центр Міністерства внутрішніх справ у Дніпропетровській області, про визнання договору купівлі-продажу недійсним, -

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 18 березня 2016 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено договір купівлі-продажу автомобіля Chevrole Captiva, 2007 року випуску. Позивачка та ОСОБА_2 були подружжям з 18.01.1997 року по 02.03.2016 року та вказане авто є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, а отже на його укладання потребувалася письмова згода позивачки, однак вона таку згоду не надавала. Крім того, вказаний правочин було вчинено без наміру створення правових наслідків (фіктивний правочин), оскільки авто так і залишилося у користуванні відповідача. В дійсності ОСОБА_2 не мав на меті продавати спірний автомобіль, а ОСОБА_3, яка є сестрою відповідача, купувати його. ОСОБА_3 взагалі ніколи не керувала будь-яким автомобілем, та не має посвідчення водія, про що сама розповідала позивачу, оскільки тривалий час працювала в їх родині нянею молодшої дитини - ОСОБА_4, 2006 року народження, який є інвалідом та потребує додаткової уваги та сторонньої допомоги. Тому позивач, уточнивши позовні вимоги, просила визнати недійсним договір купівлі-продажу автомобіля Chevrole Captiva, 2007 року випуску, номер кузова НОМЕР_1, об'єм двигуна 3198 см.куб, д/н НОМЕР_2, укладений 18.03.2016 року та повернути вказаний автотранспортний засіб у власність ОСОБА_1 та ОСОБА_2, а також стягнути судові витрати з ОСОБА_2 (а.с. 2-5, 75-78).

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 вересня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, неповне з'ясування обставин справи, що мають значення для справи та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового про задоволення позову.

Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом учасники справи повідомлені належним чином у відповідності до вимог ст. 128-130 ЦПК України, що підтверджується, зокрема, письмовою розпискою представників ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с. 236). Від відповідача ОСОБА_3 та Регіонального сервісного центру Міністерства внутрішніх справ у Дніпропетровській області надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності (а.с. 240-241).

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення з ухваленням нового судового рішення, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 18 січня 1997 року, що підтверджується копією свідоцтва про одруження НОМЕР_4, виданого відділом РАГС виконкому Ленінської районної Ради народних депутатів м. Дніпропетровська 18.01.1997 року (а.с.8).

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 березня 2016 року у справі № 200/25709/15-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, зареєстрований 18.01.1997 року в Ленінському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського юстиції, актовий запис за №15, розірвано. Рішення набрало законної сили 15.03.2016 року (а.с. 8).

Також встановлено, що у період подружнього життя сторін 23 березня 2015 року було придбано автомобіль Chevrole Captiva, 2007 року випуску, кузов НОМЕР_5, об'єм двигуна 3198 см.куб, д/н НОМЕР_3, на підставі свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_6, виданого 23.05.2015 року підрозділом МВС Центр 1203, право власності на який зареєстровано за ОСОБА_2 (а.с. 61).

18 березня 2016 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено договір купівлі-продажу автотранспортного засобу марки Chevrolet Captiva, 2007 року випуску, за №1985/01/1241/2016, за умовами якого ОСОБА_2 передав у власність покупця ОСОБА_3 вказаний автомобіль, а остання зобов'язалась його прийняти та сплатити обумовлену договором грошову суму (а.с. 61).

Згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_7, 18 березня 2016 року автотранспортний засіб марки Chevrolet Captiva, 2007 року випуску, д/н НОМЕР_3, було зареєстровано за ОСОБА_3 (а.с. 63).

Статтею 60 Сімейного кодексу України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Положеннями ч. 3 ст. 10 та ч.ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України, в редакції, що діяла по 14.12.2017 року (чинній на час розгляду справи місцевим судом), передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об'єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі №6-843цс17.

Законодавством не встановлено недійсності правочину при відчуженні спільного сумісного майна подружжя без письмової згоди одного з подружжя, а тому при розгляді спорів про розподіл цінного спірного майна та визнання недійсними правочинів з відчуження такого без письмової згоди одного з подружжя, за умови наявності іншої згоди, суди мають виходити з права одного з подружжя на відповідну компенсацію вартості відчуженого не в інтересах сім'ї майна.

Укладення одним з подружжя договору щодо розпорядження спільним майном без згоди другого з подружжя може бути підставою для визнання такого договору недійсним лише в тому разі, якщо суд установить, що той з подружжя, хто уклав договір щодо спільного майна, та третя особа - контрагент за таким договором діяли недобросовісно, зокрема, що третя особа знала чи за обставинами справи не могла не знати про те, що майно належить подружжю на праві спільної сумісної власності і що той з подружжя, хто укладає договір, не отримав згоди на це другого з подружжя.

Вказаний висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 22 лютого 2017 року у справі за №6-17цс17.

Апеляційним судом встановлено, що покупець ОСОБА_3 є родичкою продавця ОСОБА_2 та тривалий час, до розлучення сторін, допомагала доглядати молодшу дитину сторін ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, який має вади здоров»я та потребує додаткової уваги і сторонньої допомоги. Догляд за неповнолітнім ОСОБА_4 здійснювався покупцем ОСОБА_3, зокрема, безпосередньо за місцем проживання сім»ї сторін; ОСОБА_3 безпосередньо регулярно спілкувалась з позивачем, відповідачем та дітьми сторін. Викладені обставини підтверджуються письмовими матеріалами справи та визнаються сторонами, згідно пояснень позивача, відповідача, їх представників у судових засіданнях місцевого та апеляційного суду, згідно змісту позовної заяви, апеляційної скарги, заперечень на апеляційну скаргу.

Колегія приймає до уваги заяву відповідача ОСОБА_3, яка наполягає на розгляді справи апеляційним судом без її присутності у зв»язку з перебуванням за межами Дніпропетровської області.

Суд надає критичної оцінки поясненням ОСОБА_3, які викладені в запереченнях проти позову від 16.06.2017 року (а.с. 59 - 60). Твердження ОСОБА_3 про те, що вона не усвідомлювала факту перебування автомобіля у спільній сумісній власності подружжя ОСОБА_2 та факту відчуження ОСОБА_2 автівки без згоди позивачки, оскільки після розлучення ОСОБА_2 спорів щодо майна не виникало - не може бути прийняте до уваги судом, оскільки рішення про розлучення ОСОБА_2 було постановлене Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська 02 березня 2016 року, законної сили рішення набрало 15.03.2016 року, а оспорюваний договір було укладено 18 березня 2016 року, тобто на третій день після розлучення подружжя. Вказаний період часу, з урахуванням наведених вище обставин, є досить коротким для формування у ОСОБА_3 впевненості про відсутність між подружжям конфлікту з приводу спільного майна, про наявність згоди позивачки на відчуження автомобіля.

Колегія приймає до уваги доводи позивача про те, що на час розгляду справи апеляційним судом питання щодо поділу спільного майна подружжя не вирішено.

Враховуючи наведені обставини справи, колегія дійшла висновку, що ОСОБА_3 була обізнана про конфлікт між подружжям ОСОБА_2 та не могла не знати про те, що спірний автомобіль, який було придбано ОСОБА_2 у 2015 році, належить подружжю на праві спільної сумісної власності і що відповідач ОСОБА_2 не отримав згоди позивачки на відчуження автомобіля.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності; встановивши, що автотранспортний засіб Chevrolet Captiva, д/н НОМЕР_3, був придбаний в період шлюбу ОСОБА_2; враховуючи, що відповідачем ОСОБА_2 не надано доказів на спростування тверджень позивача про те, що вона не надавала згоди на відчуження вказаного вище автомобіля; враховуючи, що відповідачем ОСОБА_2 не надано доказів його тверджень про те, що на час відчуження транспортного засобу було досягнуто з позивачкою домовленості щодо поділу майна подружжя; приймаючи до уваги, що відповідач ОСОБА_3, яка була обізнана про конфлікт між подружжям ОСОБА_2, не могла не знати про те, що відповідач ОСОБА_2 не отримав на це згоди позивачки, щодо наявності такої згоди у позивачки ОСОБА_3 не пересвідчилась, - колегія дійшла висновку про недобросовісність намірів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 при укладенні 18.03.2016 року договору купівлі-продажу автотранспортного засобу №1985/01/1241/2016 марки Chevrolet Captiva, 2007 року випуску, державний номер НОМЕР_2, який підлягає визнанню недійсним.

Твердження позивача щодо фіктивності оспорюваного правочину (ч. 1 ст. 234 ЦК України) не знайшли свого підтвердження в ході судового засідання; відповідні докази позивачем суду не представлені.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Оскільки автомобіль Chevrolet Captiva, 2007 року випуску, державний номер НОМЕР_2 вибув з володіння позивача не з її волі, вказаний транспортний засіб необхідно витребувати з володіння ОСОБА_3 та передати у власність ОСОБА_2 та ОСОБА_1, яким він належить на праві спільної сумісної власності подружжя.

На викладене вище місцевий суд уваги не звернув, безпідставно не надав належної оцінки представленим у справі доказам у їх сукупності, що призвело до неправильного вирішення спору, тому рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 вересня 2017 року необхідно скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог.

Суд звертає увагу, що, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З урахуванням наведеного, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 вересня 2017 року - скасувати та ухвалити нове.

Договір купівлі-продажу автотранспортного засобу марки Chevrolet Captiva, 2007 року випуску, колір - сірий (VIN НОМЕР_8), об'єм двигуна 3198 см.куб., державний номер НОМЕР_2, укладений 18.03.2016 року за №1985/01/1241/2016, - визнати недійсним.

Витребувати з володіння ОСОБА_3 та передати у власність ОСОБА_2 та ОСОБА_1 автотранспортний засіб марки Chevrolet Captiva, 2007 року випуску, колір - сірий (VIN НОМЕР_8), об'єм двигуна 3198 см.куб., державний номер НОМЕР_2.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий

Судді