Ухвала набрала чинності "___"_________20____р. Справа № 665/2110/19

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" грудня 2019 р. Чаплинський районний суд Херсонської області в складі:

головуючої судді Пилипенко І.О.,

за участю секретаря судового засідання Ткаченко Л.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Чаплинка Херсонської області клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на примусове виконання на території України рішення білоруського суду від 26.04.2018 року про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на неповнолітню дитину

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Чаплинського районного суду Херсонської області із клопотанням про надання дозволу на виконання на території України рішення суду Залізничного району м. Гомеля Республіки Білорусь від 26 квітня 2018 року про стягнення з ОСОБА_2 на її користь аліментів на неповнолітню дитину ОСОБА_3 .

В обґрунтування поданого клопотання вказує, що рішенням суду Залізничного району м. Гомеля Республіки Білорусь від 26 квітня 2018 року на її користь стягнуто зі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Чаплинка Херсонської області, зареєстрованого по АДРЕСА_1 аліменти на утримання неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 25 % всіх видів доходу/заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму в середньому на одну людину, починаючи з 11 квітня 2018 року та до досягнення дитиною повнолітнього віку.

Оскільки боржник за рішенням суду проживає на території України, тому виникла необхідність у наданні дозволу на виконання рішення іноземного суду на території України.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явилася, вказавши під час подання клопотання про розгляд справи за її відсутності.

ОСОБА_2 в судове засідання також не з`явився, подавши заяву про розгляд справи за його відсутності. Проти задоволення клопотання про надання дозволу на виконання рішення іноземного суду, яким з нього стягнуто аліменти на утримання дитини, на території України не заперечував.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши надані матеріали, вивчивши доводи клопотання суд вважає, що клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на примусове виконання на території України рішення білоруського суду від 26.04.2018 рокупідлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Укладення міжнародних договорів, які суперечать Конституції України, можливе лише після внесення відповідних змін до Конституції України.

Якщо міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, передбачено інші правила, ніж встановлені цим Кодексом, застосовуються правила міжнародного договору України.

Також, згідно з п.5.1 Розділу «Питання визнання і виконання іноземних судових рішень в Україні» Наказу Міністерства юстиції України від 27.06.2008 року №1092/5/54 «Про затвердження Інструкції про порядок виконання міжнародних договорів з питань правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень» (зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 02.07.2008 року за №573/15264), рішення іноземного суду визнається та виконується в Україні, якщо його визнання та виконання передбачено міжнародним договором України або за принципом взаємності у відносинах з іноземною державною, рішення суду якої має виконуватися в Україні.

Відповідно до п. 5.3. Інструкції, іноземне клопотання розглядається судом України за місцем проживання (перебування) або місцезнаходженням боржника. Якщо боржник не має місця проживання (перебування) або місцезнаходження на території України або його місце проживання (перебування) чи місцезнаходження не відоме, питання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду розглядається судом України за місцезнаходженням в Україні майна боржника.

Відповідно до п.5.5. Інструкції, розгляд іноземного клопотання здійснюється згідно з ЦПК України, а стосовно рішення третейського суду або міжнародного комерційного арбітражу із Законом України «Про міжнародний арбітраж». У разі, якщо міжнародний договір містить інші норми, застосовуються положення міжнародного договору.

Відповідно до роз`яснень п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 24.12.1999 року «Про практику розгляду судами клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів та арбітражі і про скасування рішень, постановлених у порядку міжнародного комерційного арбітражу на території України» клопотання про визнання й виконання рішень іноземних судів (арбітражів) суд розглядає у визначених ними межах і не може входити в обговорення правильності цих рішень по суті, вносити до останніх будь-які зміни.

Пунктом 10 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України роз`яснено, що під визначеним міжнародними договорами України судовим порядком розгляду клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів (арбітражів) розуміється порядок провадження в цивільних справах, встановлений ЦПК. Тому при розгляді зазначених клопотань повинні застосовуватися відповідні інститути ЦПК, які згідно із засадами цивільного судочинства забезпечили б права стягувача та боржника, об`єктивне, правильне і своєчасне вирішення питання.

Процесуальні правовідносини, які спрямовані на визнання та виконання рішень іноземних суддів в Україні врегулюванні у розділі ІХ чинного ЦПК України.

Частиною першою статті 462 ЦПК України передбачено, що рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних справ) визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

Рішення іноземного суду може бути пред`явлено до примусового виконання в Україні протягом трьох років з дня набрання ним законної сили, за винятком рішення про стягнення періодичних платежів, яке може бути пред`явлено до примусового виконання протягом усього строку проведення стягнення з погашенням заборгованості за останні три роки (стаття 463 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 464 ЦПК України питання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду розглядається судом за місцем проживання (перебування) або місцезнаходженням боржника.

Згідно з частиною шостою статті 467 ЦПК України, розглянувши подані документи та вислухавши пояснення сторін, суд постановляє ухвалу про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду або про відмову у задоволенні клопотання з цього питання. Копія ухвали надсилається судом сторонам у триденний строк з дня постановлення ухвали.

При цьому, підстави для відмови в задоволенні клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду, передбачені статтею 468 ЦПК України, згідно з якою клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду не задовольняється у випадках, передбачених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Якщо міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, такі випадки не передбачено, у задоволенні клопотання може бути відмовлено: 1) якщо рішення іноземного суду за законодавством держави, на території якої воно постановлено, не набрало законної сили; 2) якщо сторона, стосовно якої постановлено рішення іноземного суду, була позбавлена можливості взяти участь у судовому процесі через те, що їй не було належним чином і вчасно повідомлено про розгляд справи; 3) якщо рішення ухвалене у справі, розгляд якої належить виключно до компетенції суду або іншого уповноваженого відповідно до закону органу України; 4) якщо раніше ухвалене рішення суду України у спорі між тими самими сторонами, з того самого предмета і на тих самих підставах, що набрало законної сили, або якщо у провадженні суду України є справа у спорі між тими самими сторонами, з того самого предмета і на тих самих підставах, яка порушена до часу відкриття провадження у справі в іноземному суді; 5) якщо пропущено встановлений міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та цим Кодексом строк пред`явлення рішення іноземного суду до примусового виконання в Україні; 6) якщо предмет спору за законами України не підлягає судовому розгляду; 7) якщо виконання рішення загрожувало б інтересам України; 8) якщо раніше в Україні було визнано та надано дозвіл на виконання рішення суду іноземної держави у спорі між тими самими сторонами, з того самого предмета і на тих самих підставах, що і рішення, що запитується до виконання; 9) в інших випадках, встановлених законами України.

22 січня 1993 року з метою забезпечення належного захисту прав і законних інтересів громадян та осіб, що проживають на їхніх територіях, у м. Мінську (Республіка Білорусь) була підписана Конвенція про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, яка 10 листопада 1994 року була ратифікована Верховною Радою України та 14 липня 1995 року набула чинності для України.

Відповідно до статті 51 зазначеної Конвенції кожна з Договірних Сторін на умовах, передбачених цією Конвенцією, визнає і виконує наступні рішення, винесені на території інших Договірних Сторін: а) рішення установ юстиції по цивільних і сімейних справах, включаючи затверджені судом мирові угоди по таких справах і нотаріальні акти у відношенні грошових зобов`язань (далі - рішень).

Статтею 53 Конвенції передбачено, що клопотання про дозвіл примусового виконання рішення подається в компетентний суд Договірної Сторони, де рішення підлягає виконанню. Воно може бути подано й до суду, що виніс рішення в справі в першій інстанції. Цей суд направляє клопотання судові, компетентному винести рішення по клопотанню.

До клопотання додаються: а) рішення або його засвідчена копія, а також офіційний документ про те, що рішення набуло законної сили і підлягає виконанню або про те, що воно підлягає виконанню до набуття законної сили, якщо це не випливає із самого рішення; б) документ, з якого випливає, що сторона, проти якої було винесене рішення, що не прийняла участі в процесі, була в належному порядку і вчасно викликана в суд, а у випадку її процесуальної недієздатності була належним чином представлена; в) документ, що підтверджує часткове виконання рішення на момент його пересилання; г) документ, що підтверджує угоду сторін, по справах договірної підсудності.

Клопотання про дозвіл примусового виконання рішення і прикладені до нього документи забезпечуються завіреним перекладом на мову запитуваної Договірної Сторони або на російську мову.

Статтею 5 Конвенції встановлений порядок зносин, за яким при виконанні цієї Конвенції компетентні установи юстиції Договірних Сторін зносяться один з одним через свої центральні органи, якщо тільки цією Конвенцією не встановлений інший порядок зносин.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернулася до Чаплинського районного суду Херсонської області із клопотанням про надання дозволу на виконання на території України рішення суду Залізничного району м. Гомеля Республіки Білорусь від 26 квітня 2018 року про стягнення з ОСОБА_2 на її користь аліментів на неповнолітню дитину ОСОБА_3 .

Судом встановлено, що рішенням суду Залізничного району м. Гомеля Республіки Білорусь від 26 квітня 2018 року на її користь стягнуто зі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Чаплинка Херсонської області, зареєстрованого по АДРЕСА_1 аліменти на утримання неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 25 % всіх видів доходу/заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму в середньому на одну людину, починаючи з 11 квітня 2018 року та до досягнення дитиною повнолітнього віку.

Таким чином, враховуючи вимоги вищезазначених норм права й обставини справи, суд прийшов до висновку, що стягувачем подано всі документи, які необхідні для виконання рішення іноземного суду.

При цьому, матеріалами справи безспірно підтверджено, що ОСОБА_2 належним чином повідомлявся про розгляд справи Залізничним районним судом м. Гомеля Республіки Білорусь, та приймав участь при розгляді даної справи, а також виконував дане рішення за період з 28.04.2018 року по 23.08.2019 року про що свідчить наявна в матеріалах справи Довідка за підписом судді Файзулліної Ю.Ф.

Крім того з Довідки за підписом судді Файзулліної Ю.Ф. суду Залізничного району м. Гомеля Республіки Білорусь вбачається, що рішення суду від 26.04.2018 року виконувалося на території Республіки Білорусь в період з 28.04.2018 року по 23.08.2019 року. Станом на 23.08.2019 ркоу заборгованість боржника за аліментами складає 360 рублів 43 коп.

Відповідно до ст. 81 Закону України «Про міжнародне приватне право» в Україні можуть бути визнані та виконані рішення іноземних судів у справах, що виникають з цивільних, трудових, сімейних та господарських правовідносин, вирок іноземних судів у кримінальних провадженнях у частині, що стосується відшкодування шкоди та заподіяних збитків, а також рішення іноземних арбітражів та інших органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних і господарських справ, що набрали законної сили.

Підстав для відмови у задоволенні клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду у відповідності до ст. 468 ЦПК України не встановлено.

Відповідно до ч. 7 ст. 467 ЦПК України, якщо рішення іноземного суду вже виконувалося раніше, суд визначає, в якій частині чи з якого часу воно підлягає виконанню.

Як встановлено судом, рішення Залізничного району суду м. Гомеля Республіки Білорусь від 26.04.2018 року виконувалося на території Республіки Білорусь в період з 28.04.2018 року по 23.08.2019 року, заборгованість за аліментами складає 360.43 рублів Національного банку Республіки Білорусь.

Задоволення клопотання ОСОБА_1 про визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України рішення Залізничного району суду м. Гомеля Республіки Білорусь від 26.04.2018 року про стягнення аліментів зі ОСОБА_2 не порушує права та інтереси, які охороняються державою, відповідають вимогам Конвенції «Про правову допомогу та правові відносини по цивільним, сімейним та кримінальним справам» 1993 року.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що клопотання ОСОБА_1 про визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України рішення Залізничного району суду м. Гомеля Республіки Білорусь від 26.04.2018 року про стягнення аліментів зі ОСОБА_2 є законним та таким, що підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 462, 463, 467, 468 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на примусове виконання на території України рішення білоруського суду від 26.04.2018 року про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на неповнолітню дитину задовольнити.

Визнати та надати дозвіл на примусове виконання на території України рішення суду Залізничного району м. Гомеля Республіки Білорусь від 26 квітня 2018 року про стягнення зі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Чаплинка Херсонської області, зареєстрованого по АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживаючої по АДРЕСА_2 аліментів на утримання неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 25% всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% бюджету прожиткового мінімуму в середньому на одну людину, починаючи з 23 серпня 2019 та до його повноліття.

Після набрання ухвалою суду законної сили видати виконавчий лист та надіслати його на примусове виконання в порядку, встановленому законом.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Херсонського апеляційного суду, шляхом подачі в 15-денний строк, з дня винесення ухвали, апеляційної скарги.

У відповідності до п.п. 15.5 Перехідних Положень ЦПК в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Чаплинський районний суд.

Суддя І.О. Пилипенко