Справа №333/4563/18
Провадження №2/333/229/19
рішення

Іменем України

16 січня 2019 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Холода Р.С.,

за участю: секретаря судового засідання Єрохіної А.Б.,

відповідача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя цивільну справу за позовом АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» (, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 50) до ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

встановив:

Позивач АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1, в якому просить стягнути на його користь з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 13 193,58 грн. та судові витрати, посилаючись на те, що 18.12.2015 року між сторонами було укладено кредитний договір № б/н,згідно вимог якого, відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 3000,00 гривень, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 43,2% на рік (3,6 % на місяць) на суму залишку заборгованості за кредитом. Однак, ОСОБА_1 порушує вимоги кредитного договору, а саме: не виконує в обумовлені строки зобов'язання щодо сплати кредиту та відсотків, тому позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи у відсутність представника позивача, підтримав викладене в позовній заяві, наполягав на позовних вимогах, просив суд задовольнити їх в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 копію позову з додатками і ухвалою суду про відкриття провадження у справі особисто отримала 09.11.2018 року, але своїм правом написати відзив не скористалася. У судовому засіданні позов визнала частково, а саме: визнала суму заборгованості за тілом кредиту у сумі 3306 грн. 26 коп., іншу заборгованість не визнала. При цьому ОСОБА_1 зазначила, що дійсно оформлювала кредитну картку у ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», але через часткову сплату заробітної плати, щомісячно у розмірі 400-500 грн., вона не змогла повністю сплатили за кредит. Останній платіж вона здійснила у вересні 2018 року. Просила суд застосувати позовну давність до вимог щодо стягнення пені і застосувати норми ч.3 ст.551 ЦК України, так як вона заходиться в тяжкому матеріальному становищі через велику заборгованість ЗДП «РАДІОПРИЛАД» їй по зарплаті.

Суд, заслухавши відповідача, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, дійшов до такого.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності.

Згідно з вимогами ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.ст. 76,81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

18.12.2015 року між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (банк), та ОСОБА_1 (позичальник) було укладено кредитний договір № б/н, згідно умов якого, банк надав позичальнику кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 5000,00 грн. Кредит був наданий на умовах його забезпечення строковості, повернення та плати за користування. Позичальник зобов'язався прийняти, належним чином використати та повернути кредит у зазначеній сумі та сплатити відсотки за користування кредитом в розмірі 43,2% річних в порядку, на умовах та в строки, визначені договором.

Договір був укладений у формі анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку (а.с.5-6).

Згідно змісту вказаної заяви, підписаної ОСОБА_1 остання погодилася, що вказана заява разом із пам'яткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку становлять між сторонами договір про надання банківських послуг. Даних про те, що ОСОБА_1 приєднується до даних Умов і Правил не в повному обсязі послуг, які надає банк по даним Умовам та Правилам, заява не містить.

Своїм підписом ОСОБА_1 підтвердила, що вона ознайомлена та згодна з Умовами і Правилами надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті ПриватБанку і були надані їй для ознайомлення у письмовому виді.

Наявні в матеріалах справи Умови та правила надання банківських послуг були затверджені наказом № 906 СП-2010-256 від 06.03.2010 року.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти, як це передбачено ч. 1 ст. 1048 ЦК України.

За визначенням ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Визначення поняття зобов'язання міститься у ч. 1 ст. 509 ЦК України, відповідно до якої зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Порушенням зобов'язання, відповідно до ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позивальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України.

Як передбачено Умовами і правилами, за користування кредитом Банк нараховує відсотки у розмірі, встановленому Тарифами банку, які викладені на банківському сайті, із розрахунку 365/366 календарних днів на рік, якщо інше не передбаченого п. 2.1.1.12.13 (п.2.1.1.12.6 Правил користування платіжною карткою).

Пунктом 2.1.1.5.5 Умов та правил передбачений обов'язок позичальника погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором.

У разі невиконання зобов'язань за договором на вимогу Банку позичальник зобов'язався повернути кредит, оплатити винагороду банку (п.2.1.1.5.6 Умов і правил). Банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або у встановленій банком частці в разі невиконання боржником своїх зобов'язань (п.2.1.1.12.10 Правил користування платіжною карткою).

Згідно з п. 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг у разі порушення позичальником умов договору або у разі виникнення овердрафту Банк має право зупинити здійснення розрахунків по карті (заблокувати карту).

Пунктом 1.1.7.11 Умов та правил передбачено, що договір діє протягом 12 місяців з моменту його підписання. Якщо протягом цього строку жодна сторона не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк.

Строк і порядок погашення кредиту (кредитний ліміт) по кредитних картках з установленими мінімальним обов'язковим платежем наведений у пам'ятці клієнта, яка є невід'ємною частиною договору. Платіж включає плату за користування кредитом. У випадку виникнення простроченого кредиту (овердрафту) строком повернення кредиту в повному обсязі являється 211 день із дня виникнення такої заборгованості. Строк повернення овердрафту в повному обсязі - протягом 30 днів з моменту виникнення овердрафту; строк погашення процентів по овердрафту - щомісячно за попередній місць до 25 числа (п.2.1.1.12.4 Умов та правил).

Як вбачається із витягів із особового рахунку, ОСОБА_1 активно користувалась кредитною карткою, періодично як знімала кошти, так і вносила платежі на погашення заборгованості. Останній раз відповідач з її слів сплачувала грошові кошти на погашення заборгованості у вересні 2018 року, а виходячи із даних розрахунку заборгованості, наданих банком до суду ОСОБА_1 останній платіж здійснила у травні 2018 року (розрахунок до 21.06.2018 року).

Таким чином, позивач обов'язки за умовами кредитного договору виконав, а ОСОБА_1 порушує свої зобов'язання щодо повернення кредиту з процентами. Станом на 21.06.2018 року у відповідача виникла заборгованість на суму 13 193,58 грн., з яких: тіло кредиту - 3 306,26 грн., проценти - 2 413,44 грн., пеня - 6 369,42 грн., а також штрафи - 500 грн. (фіксована частина), 604,46 грн. (процентна складова). Дані розрахунку заборгованості не спростовані відповідачем, отже суд вважає їх належними і допустимими доказами.

Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку, що з ОСОБА_1 необхідно стягнути заборгованість за умовами кредитного договору, але частково, виходячи з такого.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 257 ЦК України позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Тому, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача пеню в межах строку позовної давності в розмірі 6 169 грн. 42 коп. (за період з 01.09.2017 року по 21.06.2018 року).

Частиною 3 ст. 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішення суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідачем надано до суду довідку з місця роботи № 116-2498 від 11.12.2018 року, в якій зазначено, що ОСОБА_1 працює інженером на ЗДП «Радіоприлад», але вказане підприємство має перед відповідачем заборгованість з виплати заробітної плати за лютий-жовтень 2018 року.

Заборгованість за тілом кредиту станом на 21.06.2018 рік складає 3 306 грн. 26 коп., відсотки - 2 413,44 грн., що разом складає 5 719,70 грн., а сума пені в межах строку позовної давності складає 6 169, 42 грн., що перевищує розмір збитків. Враховуючи тяжкий матеріальний стан ОСОБА_1 та той факт, що сума пені перевищує суму заборгованості, суд вважає за можливе зменшити розмір пені до 3 000 грн.

Вимоги Банку про стягнення штрафів на суму 1 104,46 грн. задоволенню не підлягають з огляду на такі обставини.

Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Умовами спірного договору, а саме пунктом 2.1.1.12.6.1 Умов надання споживчого кредиту передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення.

У той самий час, згідно з пунктом 2.1.1.7.6 Умов передбачена сплата штрафів (500 грн. + 5% від суми заборгованості) як виду цивільно-правової відповідальності за порушення позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором більш ніж на 30 днів.

Враховуючи, що відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, в даному випадку вони нараховані за один і то же період, тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань недопустимо. Тому, в частині вимог банку про стягнення з ОСОБА_1 штрафів на загальну суму 1 104,46 грн. необхідно відмовити.

Таким чином, позов АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню у сумі 8 719 грн. 70 коп., з яких: 3 306,26 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 2 413,44 грн. - заборгованість за відсотками та 3000 грн. - заборгованість по пені.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем при поданні позову сплачений судовий збір в сумі 1762 грн. Оскільки позов задоволено частково, а саме - на 66 %, то судовий збір підлягає стягненню з відповідача пропорційно в сумі 1162,92 грн. (1762Х66/100).

Керуючись ст.ст. 257, 522, 526, 530, 536, 549, 551, 610-612, 617, 625, 629, 1049, 1054, 1056-1 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 13, 76, 81, 141, 280, 289 ЦПК України, суд,-

вирішив:

Позов АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» (, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 50) до ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» (на розрахунковий рахунок №3111 в ПАТ КБ «ПриватБанк», МФО 305299, ) 8 719 (вісім тисяч сімсот дев'ятнадцять) грн. 70 коп. заборгованості по кредитному договору № б/н від 18.12.2015 року.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» (на розрахунковий рахунок №3111 в ПАТ КБ «ПриватБанк», МФО 305299, ) 1 162 грн. 92 коп. судового збору.

В іншій частині позову - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду через Комунарський суд м. Запоріжжя. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Повний текст рішення складено 24.01.2019 року.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя Р.С. Холод