Справа №204/7204/18
Провадження №2/204/249/19
РІШЕННЯ

іменем України

(заочне)

16 січня 2019 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Книш А.В.,

при секретарі Подвижній О.О.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа ВГІРФО ГУМВС України в Дніпропетровській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, та зняття з реєстраційного обліку,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до відповідача з позовною заявою, в якій просила визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою АДРЕСА_1. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона є власником вищезазначеної квартири, у якій також прописаний її онук - відповідач. Однак останній наразі перебуває за кордоном та фактично з моменту його реєстрації та по даний час не проживає в даній квартирі, а також не сплачує комунальні послуги. На підставі викладеного позивач вимушена звернутися до суду з даним позовом.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити.

Відповідач у судове засідання не зявився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутність, а також відзив не подавав, у звязку із чим, суд, враховуючи згоду позивача, ухвалив відповідно до ст. 280 ЦПК України проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення суду.

Представник третьої особи ВГІРФО ГУМВС України в Дніпропетровській області у судове засідання не зявився, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Вислухавши представника позивача ОСОБА_1, свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, дослідивши докази в їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини.

Позивач є власником квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.8,47).

За вищевказаною адресою зареєстровані позивач та відповідач (а.с.10).

Також довідкою, наданою адресно-довідковим підрозділом ГУДМС УДМС України в Дніпропетровській області від 16 жовтня 2018 року, встановлено, що відповідач ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 02 вересня 2005 року зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.19).

У відповідності до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 150 ЖК України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Допитана у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_4 пояснила, що є сусідкою позивача та проживає у ІНФОРМАЦІЯ_3 близько 28 років. Онука позивача вона ніколи не бачила, речей відповідача у квартирі позивача вона також не бачила, про випадки перешкод у користуванні вказаним житлом відповідачу їй не відомо.

Свідок ОСОБА_5 пояснила, що також є сусідкою позивача, знає, що позивач проживає одна з 2014-2015 років, а до цього часу жила разом зі своїм чоловіком. Речей або інших предметів, які можуть належати відповідачу в квартирі позивача не бачила, а також про випадки перешкоджання відповідачу проживати в квартирі позивача їй нічого не відомо.

Актом про не проживання особи за місцем реєстрації від 01 жовтня 2018 року, встановлено, що відповідач за адресою: АДРЕСА_1, ніколи не зявлявся і не проживав (а.с.9).

Дослідженими в судовому засіданні доказами поважні причини відсутності відповідача за місцем реєстрації не встановлені.

Таким чином, виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку про те, що відповідач не проживає в спірному житловому приміщенні понад один рік без поважних причин, спроб вселитися не робив і ніхто не перешкоджав його проживанню або вселенню до нього, а тому вимоги позивача щодо визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням є законними та обґрунтованими.

Стосовно позовних вимог в частині зобовязання зняти відповідача з реєстраційного обліку суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням.

Таким чином, враховуючи, що відповідно до статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» судове рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням і є підставою для такого зняття відповідача з реєстраційного обліку, та те, що позивач позов до Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради не предявила, позовні вимоги про зняття відповідача з реєстраційного обліку задоволенню не підлягають.

Згідно зі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 704,80 грн.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 89, 141, 264, 280-282 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2) до ОСОБА_3 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2), третя особа ВГІРФО ГУМВС України в Дніпропетровській області (місцезнаходження: м. Дніпро, вул. Поля, буд.1) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, та зняття з реєстраційного обліку задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_2 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 (вісімдесят) коп.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: