Справа № 496/5190/18
Провадження № 2/496/434/19
27 листопада 2019 року Біляївський районний суд
Одеської області
у складі: головуючого судді Трушиної О.І.
за участю секретаря Горищенко К.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Біляївка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист прав споживачів та відшкодування збитків,
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, але подав заяву, в якій вказав, що на задоволенні позовних вимог наполягає, просить справу розглянути у його відсутність, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Завальнюк Д.Ю. в судове засідання не з`явився, хочу був повідомлений належним чином про день, час та місце розгляду справу, причини неявки суду не повідомив.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання повторно не з`явився, хоча був повідомлений належним чином, причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не подав, а тому суд, приймаючи до уваги заяву позивача, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, відповідно до ст. 280 ЦПК.
Вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Як встановлено в судовому засіданні, 01.09.2015 року між ОСОБА_1 і фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 був укладений договір № 29 на виготовлення та передачу у власність ПВХ конструкцій (далі вироби), вартість яких складає 5970 грн., відповідно до умов якого після сплати позивачем вартості за вироби, ФОП ОСОБА_2 зобов`язаний передати виготовлені вироби протягом 30 робочих днів з моменту укладення договору, у разі якщо вироби мають нестандартну комплектацію, строк передачі виготовлених виробів збільшується до 40 робочих днів (а.с. 8-9).
Відповідно до відомостей у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_2 зареєстрований 23.06.2015 року як фізична особа-підприємець на зайняття діяльністю з роздрібної торгівлі залізними виробами, будівельними матеріалами та санітарно-технічними виробами в спеціалізованих магазинах (а.с. 27-28).
Цього ж дня ОСОБА_1 звернувся до ПАТ «Акцент-Банк» із заявою позичальника № АВНОRX155720053, відповідно до якої позивач просить надати строковий кредит на 12 місяців з 01.09.2015 року по 31.08.2016 року включно у розмірі 5970 грн. на оплату товару шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на поточний рахунок продавця ФОП ОСОБА_3 (а.с. 7).
Згідно зазначеної заяви, позивач своїм підписом підтвердив, що отримав/зобов`язується отримати товар згідно з рахунком-фактурою від 01.09.2015 року у повному обсязі. Товар та/або інше майно позичальника є предметом застави і відповідно до Умов та правил забезпеченням зобов`язань. Інформація про товар (його найменування, вартість) визначені у супроводжувальних документах на товар, копії яких додаються до цієї заяви.
Проте, факт перерахування грошових коштів у сумі 5970 грн. на рахунок відповідача нічим не підтверджений, оскільки в матеріалах справи відсутній будь-який рахунок-фактура або меморіальний ордер.
При цьому, у заяві про отримання кредиту зазначено, що позивач отримав/зобов`язується отримати товар згідно з рахунком-фактурою від 01.09.2015 року у повному обсязі, який в свою чергу в матеріалах справи відсутній.
Таким чином, позивач не довів те, що виконав свої зобов`язання за договором № 29 на виготовлення та передачу у власність ПВХ конструкцій (далі вироби) від 01.09.2015 року, шляхом перерахування банком відповідачу коштів у розмірі 5970 грн.
Доданий до позовної заяви розрахунок 3% річних, індексу інфляції та пені суд до уваги не приймає, оскільки сторони на власний розсуд погодили і обрали спосіб відповідальності сторін укладеним договором № 29 від 01.09.2015 року, зокрема розділом 4 «Відповідальність сторін» визначені умови нарахування неустойки, прострочки та штрафів.
Крім того, у доданому розрахунку зазначений проміжок часу з 01.09.2010 року, тоді як вищевказаний договір був укладений 01.09.2015 року, що ставить суд під сумнів дійсність цього розрахунку.
Статтями 610-612 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків. Прострочення боржника не настає, якщо зобов`язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора.
Разом з тим, в матеріалах справи відсутні відомості щодо наявності будь-яких звернень позивача до відповідача з приводу невиконання або неналежного виконання зобов`язань за договором № 29 на виготовлення та передачу у власність ПВХ конструкцій від 01.09.2015 року.
Що стосується посилань позивача на ст. 10 ЗУ «Про захист прав споживачів», то суд їх до уваги не приймає, з огляду на наступне.
Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.
Згідно ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів», виконавець - суб`єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги, а споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.
Відповідно до п. 1 ст. 10 цього Закону споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим.
Так, доводи ОСОБА_1 на підтвердження факту попередньої оплати за вищевказаним договором про те, що він перерахував ФОП ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 5970 грн. суд не бере до уваги, оскільки, як було встановлено судом, покупець повинен був здійснити оплату шляхом перерахування грошових коштів на рахунок продавця, а відповідач в свою чергу після належної сплати коштів передати товар, що в свою чергу нічим не підтверджено.
Згідно ч. 1, ч. 6, ч. 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Таким чином, посилання позивача на порушення відповідачем договору є необґрунтованими та безпідставним, а тому суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.
Керуючись ст. 509, 526, 598, 610-612, 623, 625 ЦК України, ЗУ «Про захист прав споживачів», ст. ст. 12, 13, 81, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, через Біляївський районний суд Одеської області.
Повне судове рішення складено 06 грудня 2019 року.
Суддя О.І. Трушина