Справа № 484/496/17
Провадження № 22 - ц/812/2033/19 Суддя-доповідач апеляційного суду - Крамаренко Т.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2019 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду в складі:

головуючого - Крамаренко Т.В.,

суддів - Прокопчук Л.М., Темнікової В.І.,

із секретарем судового засідання Андрієнко Л.Д.,

за участю: представника заявника Ремського Є.В., прокурора Цвікілевич Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_1 ,

на ухвалу Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 21 жовтня 2019 року, постановлену під головуванням судді Шикері І.А. в приміщенні того ж суду о 14 год. 52 хв., за заявою ОСОБА_1 про відстрочення виконання судового рішення у справі за позовом керівника Первомайської місцевої прокуратури Миколаївської області в інтересах держави в особі Первомайської районної державної адміністрації Миколаївської області до ОСОБА_1 , за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області, Мигіївської сільської ради Первомайського району Миколаївської області про дострокове розірвання договору оренди землі, скасування свідоцтва про право власності, знесення самочинних будівель та повернення земельної ділянки,

в с т а н о в и л а :

25 липня 2019 року адвокат Ремський Є.В. в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про відстрочення виконання постанови Апеляційного суду Миколаївської області від 29 серпня 2018 року за позовом керівника Первомайської місцевої прокуратури Миколаївської області в інтересах держави в особі Первомайської районної державної адміністрації Миколаївської області до ОСОБА_1 про дострокове розірвання договору оренди землі, скасування свідоцтва про право власності, знесення самочинних будівель та повернення земельної ділянки.

В обґрунтування своїх вимог заявник зазначав, що його зобов`язано за власний рахунок знести розташовані на земельній ділянці кадастровий номер :01:000:0756 по АДРЕСА_1 водомірно-спостережний пункту літ. А, дві веранди (літ. а та літ.а1), навіс № 1, навіс № 2, ганок № 3, сарай літ. В, басейн № 4 загальною площею 377 кв. м.

Посилаючись на те, що намірів не виконувати рішення суду у нього не має, але наявний у нього тяжкий хворобливий стан, що унеможливлює виконання рішення суду в частині знесення об`єктів нерухомості за його власний рахунок, ОСОБА_1 просив суд відстрочити виконання вказане рішення суду в цій частині строком на один рік.

Ухвалою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 21 жовтня 2019 року у задоволенні заяви відмовлено.

Ухвала суду мотивована тим, що зазначені заявником підстави відстрочення виконання рішення суду не є винятковими обставинами, що істотно ускладнюють виконання рішення суду або роблять його неможливим. Крім того, рішенням суду ОСОБА_1 не зобов`язано особисто здійснювати роботи по знесенню об`єкта нерухомості, а характер його хвороб дає йому можливість укласти будь-яку цивільно-правову угоду щодо знесення відповідних об`єктів нерухомості. До того ж, на час розгляду заяви, річний строк встановлений ч.5 ст.435 ЦПК України, закінчився.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , просив вказану ухвалу суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, з підстав неповного з`ясування обставин справи та неправильного застосування норм матеріального права.

У відзиві на апеляційну скаргу, заступник керівника Первомайської місцевої прокуратури Миколаївської області просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представника заявника, прокурора, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно зі ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (ст.263 ЦПК України ).

Під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або відмовити в позові (ст. 264 ЦПК України).

Оскаржуване судове рішення зазначеним вимогам Закону відповідає в повній мірі.

В силу положень ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Постановляючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про відстрочення виконання рішення суду.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається і таке встановлено судом, що у лютому 2017 року керівник Первомайської місцевої прокуратури Миколаївської області в інтересах держави в особі Первомайської районної державної адміністрації Миколаївської області звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 за участю третіх осіб - Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області, Мигіївської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, про дострокове розірвання договору оренди землі, скасування свідоцтва про право власності, знесення самочинних будівель та повернення земельної ділянки.

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 04 червня 2018 року у задоволенні позову відмовлено (т. 1 а.с.302-305).

Постановою Апеляційного суду Миколаївської області від 29 серпня 2018 року, яка постановою Верховного Суду від 28 березня 2019 року залишена без змін, рішення суду першої інстанції скасовано з ухваленням нового рішення про задоволення позову. Постановлено розірвати достроково договір оренди земельної ділянки від 10 грудня 2012 року, укладений між Первомайською РДА Миколаївської області і ОСОБА_1 та скасовано його державну реєстрацію, здійснену у Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі 28 грудня 2012 року, визнати недійсним та скасовано свідоцтво про право власності від 17 вересня 2015 року ОСОБА_1 на водомірно-спостережний пункт по АДРЕСА_1 , знести за рахунок ОСОБА_1 розташовані на земельній ділянці по АДРЕСА_1 водомірно-спостережний пункт літ. А, дві веранди (літ. а та літ. а1), навіс №1, навіс №2, ганок №3, сарай літ. Б, сарай літ. В, басейн №4 загальною площею 377 кв.м., повернуто земельну ділянку площею 7,7377 га, яка розташована в межах території Мигіївської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, у власність держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області та стягнуто з ОСОБА_1 на користь прокуратури Миколаївської області 16 000 грн. судового збору (т. 2 а.с.49-54, 119-125).

На теперішній час рішення суду в частині знесення самочинних будівель не виконане.

Згідно зі ст. 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Виконання судового рішення, відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2013 від 26 червня 2013 року по справі № 1-7/2013, є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд справи судом.

Стаття 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантує право на справедливий судовий розгляд та закріплює принцип верховенства права, на якому будується демократичне суспільство, і найважливішу роль судової системи в здійсненні правосуддя. Проте, право на справедливий суд було б позбавлено сенсу, якщо б допускало невиконання остаточних судових рішень, які набрали законної сили.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини невід`ємною частиною «права на суд» та фундаментальним аспектом верховенства права є принцип правової визначеності (певності), який включає дотримання принципу остаточності судового рішення.

У розумінні практики Європейського суду частина 1 статті 6 Конвенції передбачає не лише доступ до правосуддя і встановлення порядку судового розгляду, а й гарантує виконання судових рішень з метою запобігання заподіяння шкоди одній із сторін.

Право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання рішення залишилося невиконаним на шкоду одній зі сторін. Виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатись як невід`ємна частина «судового процесу» для цілей ст. 6 Конвенції. При цьому термін, протягом якого судове рішення залишається невиконаним, може ставити під сумнів розумність строків судового захисту. При вирішенні питання про затримку виконання судового рішення, слід враховувати інтереси обох сторін, як стягувача так і боржника, та дотримуватися їх балансу.

Відповідно до частини 1 статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

За положеннями статті 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Отже, закон не передбачає конкретного переліку обставин, які є підставою для відстрочення виконання рішення суду, а лише встановлює критерії для їх визначення, надаючи суду можливість у кожному конкретному випадку вирішувати питання про їх наявність з урахуванням усіх обставин справи.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 10 Постанови від 26 грудня 2003 року № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», задоволення заяви про відстрочку або розстрочку виконання рішення суду можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи із особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення суду (хвороба боржника або членів його сім`ї, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

За такого, підставою для застосування статі 435 ЦПК України є виняткові обставини, які перешкоджають належному виконанню рішення суду, ускладнюють його виконання або роблять неможливим.

Винятковими можуть бути визнані обставини, які безпосередньо пов`язані з життям людини, оскільки в іншому разі порушуватимуться інтереси стягувача.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Як на підставу надання відстрочки виконання рішення суду заявник посилається на наявність у нього тяжкого хворобливого стану.

Згідно довідки до акту огляду МСЕК та посвідчення, ОСОБА_1 є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1-ї категорії, є інвалідом третьої групи по захворюванню, пов`язаному з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЄС (т. 2 а.с.134-135).

Відповідно до експертного висновку Центральної міжвідомчої експертної комісії МОЗ та МНС від 15 січня 2018 року № 7388, основний діагноз заявника: ішемічна хвороба серця, стенокардія напруги стабільна, ФКІІІ. Стенозуючий коронаросклероз (КВГ 29.07.2014р.). Аортальний стеноз 1 ст. АВ - блокада 1 ст. Суправентрикулярна екстрасиситологія СНІІ ст. зі збереженою ФВ ЛШ (57%).ФУ за NYHA. Гіпертонічна хвороба ІІІ ст., ризик 4. Висновок: захворювання пов`язане з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, є інвалідом ІІІ групи по захворюванню пов`язаному з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС (т. 2 а.с.133).

До того ж, ОСОБА_1 з 07 травня 2019 року по 15 вересня 2019 року перебував на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні КНП «Первомайська ЦРЛ» з діагнозом пупкова грижа. ІХС. Атеросклеротичний та постінфарктний (2014р.) кардіосклероз. СН ІІ А. Стенокардія напруги ЗФК. КВГ (2014, 2016). Стенування ЛКА (2014р.). Стеноз устя аорти. Гіпертонічна хвороба Ш (гіпертрофія лівого шлуночка). ІІ ст. ризик дуже високий. ОСОБА_2 , аліментарно - кнституційне, стабільний перебіг абдомільна форма. Цукровий діабет ІІ типу. Субкомпенсований стан, ускладнений варіант та 12 червня 2019 року звертався до лікаря терапевта поліклініки КНП «Первомайська ЦРЛ» за консультацією з приводу зазначених вище хронічних захворювань. Заявник перебуває на постійному амбулаторному та медикаментозному лікуванні та консультації у лікарів: окуліста, невропатолога, ендокринолога, під диспансерним наглядом за місцем проживання (т. 2 а.с.132, 141).

Отже, наведене свідчить про те, що на протязі багатьох років ОСОБА_3 має хронічні захворювання та інвалідом 3 групи його визнано безстроково.

Однак, зазначені вище обставини не можуть розцінюватися тими обставинами, які мають характер особливих або виняткових обставин, які утруднюють виконання рішення.

До того ж, ОСОБА_1 з 1999 року здійснює підприємницьку діяльність у сфері пасажирських перевезень та з 2009 року є засновником і керівником ПП «Євротранс Юг», що здійснює технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів, пасажирські перевезення та перевезення вантажним автомобільним транспортом (т. 2 а.с. 164-171).

За таких обставин, ОСОБА_1 має матеріальну можливість організувати виконання судового рішення, оскільки особисто його не зобов`язано зносити нерухомість, а лише за його власний рахунок.

З урахуванням встановленого та положень вказаних норм суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність передбачених законом підстав для відстрочки виконання рішення суду та обґрунтовано відмовив у задоволенні заяви.

Посилання в апеляційні скарзі на відсутність вини у виникненні даного спору не заслуговують на увагу оскільки не стосується предмету доказування виняткових обставин для відстрочки виконання судового рішення.

Доводи про те, що пора року не сприяє можливості провести демонтаж будівельних матеріалів та вивезенню їх з даної земельної ділянки також не можуть бути прийнятті до уваги, оскільки із заявою про відстрочку виконання рішення заявник звернувся ще у літню пору року.

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до підстав заяви, яким суд надав належну правову оцінку, а відтак не випливають на висновки суду.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

За таких обставин, підстави для скасування оскаржуваної ухвали в апеляційній скарзі відсутні, а відтак апеляційна скарга на підставі ст. 375 ЦПК України підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 21 жовтня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Т.В. Крамаренко

Судді: Л.М. Прокопчук

В.І. Темнікова

Повний текст постанови складено 06 грудня 2019 року.