ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 грудня 2019 року

м. Харків

справа № 615/59/19

провадження № 22-ц/818/4233/19

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Тичкової О.Ю.,

суддів Котелевець А.В., Піддубного Р.М.,

за участю секретаря судового засідання Сидорчук М.О.,

сторони справи:

позивач Публічне акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Валківського районного суду Харківської області від 25 червня 2019 року, ухвалене о 13 годині 12 хвилин у складі судді Товстолужського О.В. (повний текст рішення складений 27 червня 2019 року),

УСТАНОВИВ:

У грудні 2018 року Публічне акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» (надалі ПАТ «ПУМБ») звернулося до суду із позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором №GP-6955648 від 30.10.2014, яка станом на 14.12.2018 склала 117 466 грн.

Позов мотивований тим, що 30.10.2014 між Публічним акціонерним товариством «Банк Ренесанс Капітал» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № GP-6955648, за умовами якого ОСОБА_1 виданий кредит в сумі 48 041 грн 55 коп. ( надалі Договір Кредиту). 19 липня 2016 року Публічне акціонерне товариство «Банк Ренесанс Капітал» припинилось шляхом приєднання до ПАТ «ПУМБ», отже, ПАТ «ПУМБ» є правонаступником усіх прав та зобов`язань ПАТ «Банк Ренесанс Капітал». Відповідач не виконував свої кредитні зобов`язання належним чином, тому станом на 14.12.2018 у нього утворилась заборгованість у розмірі 117 466 грн, з яких: 33 892 грн 77 коп. заборгованість за тілом кредиту; 20 665 грн 53 коп. заборгованість по процентам; 4 386 грн 98 коп. заборгованість за комісією; 58 520 грн 72 коп. штрафні санкції.

Рішенням Валківського районного суду Харківської області від 25 червня 2019 року позов ПАТ «ПУМБ» задоволений. Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь ПАТ «ПУМБ» заборгованість за кредитним договором №GP-6955648 від 30.10.2014 в сумі 117 466 грн. Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь ПАТ «ПУМБ» витрати зі сплати судового збору в сумі 1 762 грн.

Рішення суду мотивоване тим, що відповідач взяті на себе зобов`язання за Договором Кредиту належним чином не виконував. Підписавши договір про надання споживчого кредиту ОСОБА_1 погодився на всі умови, зазначені в ньому. Відповідач також надав Банку доручення в порядку договірного списання списувати з будь-якого рахунку, відкритого або того, що буде відкритий на його ім`я в банку, грошові кошти для погашення суми кредиту, сплати процентів, комісій та інших платежів, передбачених договором. Оскільки протягом 2014, 2015, 2016 років Банком на виконання умов договору з рахунку відповідача списувались кошти на погашення суми заборгованості, а позов надісланий поштою 27.12.2018, строк позовної давності позивачем не пропущений.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. Посилається на неповне з`ясування судом фактичних обставин у справі та не дослідження і не надання належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що відповідачем було підписано пропозицію укласти договір (оферта) з АТ «Банк Ренесанс Капітал». Оскільки сторони не досягли згоди щодо істотних умов договору, кредитний договір від 30.10.2014 відповідач не підписував. Крім того, позивач не надав доказів на підтвердження того, що позивач переказав, а відповідач отримав кредитні кошти. Наданий розрахунок заборгованості за кредитним договором є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків. Розрахунок заборгованості не може підтверджувати існування заборгованості, оскільки не є касовим документом та документом первинного бухгалтерського обліку. Єдиним доказом внесення готівкової валюти на рахунок банку є відповідна заява на переказ готівки. Також зазначає, що банком на підтвердження факту проведення розрахункових операцій не надано договору на відкриття карткового рахунку з інформацією про номер рахунку; не зазначено номер платіжної картки, яка була надана до відкритого рахунку та не надано доказів про її отримання, не надано виписки за рахунком, на який було нібито перераховані кредитні кошти. Також в апеляційній скарзі представник відповідача просить суд постановити окрему ухвалу стосовно дотримання вимог ч.2 ст.210, ч.2 ст.240 ЦПК України при здійсненні розгляду справ протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті суддею Валківського районного суду Харківської області Товстолужським О.В.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги в межах вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд уважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 , подана в інтересах ОСОБА_1 , підлягає задоволенню часткового з таких підстав.

Відповідно до п.п. 1,4 ч.1, ч.2 ст.376 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Частиною першою статті 641 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) визначено, що пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статей 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Аналіз зазначених норм права дає можливість зробити висновок про те, що позичальник, який добровільно погодився на умови кредитного договору, повинен належно їх виконувати, а у разі порушення зобов`язання нести передбачену договором та/або законом відповідальність.

Як установлено судовим розглядом і вбачається із матеріалів справи, 30.10.2014 ОСОБА_1 підписав із акціонерним товариством (АТ) «Банк Ренесанс Капітал» пропозицію укласти договори (оферту), за умовами якої запропонував АТ «Банк Ренесанс Капітал» укласти із ним договір про надання споживчого кредиту на умовах, викладених в частині 2 цієї пропозиції. В частині 2 вказаного договору були викладені умови кредитування (сума кредиту, проценти за користування кредитними коштами, спосіб надання кредиту і реквізити для погашення заборгованості). Також у договорі міститься графік платежів за договором (т.1 а.с. 8).

Відповідно до четвертого абзацу четвертої частини статті 11 Закону України № 1023-XII від 12.05.1991 «Про захист прав споживачів» у редакції станом на 30.10.2014, у договорі про надання споживчого кредиту зазначаються: 1) сума кредиту; 2) детальний розпис сукупної вартості кредиту для споживача (у процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов`язаних з одержанням, обслуговуванням, погашенням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту; 3) дата видачі кредиту або, якщо кредит видаватиметься частинами, дати і суми надання таких частин кредиту та інші умови надання кредиту; 4) право дострокового повернення кредиту; 5) річна відсоткова ставка за кредитом; 6) умови дострокового розірвання договору; 7) інші умови, визначені законодавством.

Забороняється у будь-який спосіб ускладнювати прочитання споживачем тексту детального розпису сукупної вартості споживчого кредиту, зазначеного у договорі про надання споживчого кредиту або у додатку до такого договору, у тому числі шляхом друкування його кеглем, меншим за кегль шрифту основного тексту, злиття кольору шрифту з кольором фону.

Підписаний 30.10.2014 між АТ «Банк Ренесанс Капітал» та ОСОБА_1 договір відповідає переліченим вимогам законодавства, тому колегія суддів уважає доведеним укладання між сторонами кредитного договору №GP-6503002 шляхом пропозиції укласти договір (оферта) і спростованими доводи апеляційної скарги в частині недоведеності виникнення між сторонами кредитних правовідносин.

За умовами укладеного між сторонами Договору кредиту №GP-6503002 (т.1 а.с. 8) ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 43 833 грн 53 коп., які зобов`язався повернути до 31.10.2018. Кредит виданий шляхом банківського переказу під дев`ять процентів річних та зі сплатою 1,35% комісії за обслуговування кредитної заборгованості. Погашення кредиту мало відбуватися шляхом щомісячної сплати тілу кредиту та процентів за користування коштами.

Згідно копії статуту ПАТ «ПУМБ» від 12.12.2016 останній є правонаступником всіх прав та зобов`язань ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» в результаті реорганізації АТ «Банк Ренесанс капітал» шляхом приєднання до банку згідно рішення загальних зборів акціонерів банку (протокол № 68 від 14 березня 2015 року) та згідно рішення єдиного акціонера АТ Банк Ренесанс Капітал» (т.1 а.с. 26-28).

Відповідно до наданої ПАТ «ПУМБ» виписки по особовим рахункам ОСОБА_1 з 30.10.2014 по 03.01.2019 останній з 02.12.2014 по 26.01.2016 перераховував кошти з метою погашення заборгованості за договором GP-6955648 від 30.10.2014 (т.1 а.с. 137-149).

Заперечуючи проти отримання ОСОБА_1 кредитних коштів в АТ «Банк Ренесанас Кредит» представник відповідача не спростовує надані банком виписки і не вказує, які інші договірні відносини існують між сторонами, на виконання яких ОСОБА_1 могли перераховуватись кошти банку.

Таким чином, колегія суддів уважає доведеним, що ОСОБА_1 отримав в АТ «Банк Ренесанс Кредит» 43 833 грн 53 коп., які зобов`язався повертати частинами зі сплатою визначених договором процентів.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч.ч. 1,4 ст. 367 ЦПК України).

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

У частині першій статті 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з наданою банком випискою по рахунку останній переказ коштів на погашення заборгованості по договору GP-6955648 був здійснений ОСОБА_1 29.01.2016 (т.1 а.с. 137-149).

Після цього ОСОБА_1 виплату позичених коштів та процентів не здійснював, тому в нього уторилась заборгованість перед ПАТ «ПУМБ». Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність у відповідача невиконаних грошових зобов`язань перед ПАТ «ПУМБ» і наявність підстав для їх стягнення.

При цьому, суд першої інстанції не звернув увагу, що ПАТ «ПУМБ» 17.04.2017 направило ОСОБА_1 письмову вимогу (повідомлення) № 178 від 10.04.2017, у якій з посиланням на ч.2 ст.1050 ЦК України просило повернути заборгованість за укладений 30.10.2014 договором кредиту у розмірі 54 414 грн 91 коп. Повідомлення було отримане відповідачем 20.04.2017 (т.1 а.с. 9-12).

Відповідно до частини другої статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика») глави 71 («Позика. Кредит. Банківський вклад»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до правового висновку, викладеного Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Оскільки ПАТ «ПУМБ» пред`явив 10.04.2017 ОСОБА_1 вимогу в порядку ч.2 ст.1050 ЦК України, з цього часу він втратив право нараховувати боржнику передбачені договором кредиту проценти і мав право на захист своїх прав у порядку ч.2 ст.625 ЦК України.

З наданої ПАТ «ПУМБ» довідки про стан та історію заборгованості за кредитним договором GP -6955648 від 31.10.2014 вбачається, що заявлена в позові заборгованість ОСОБА_1 складається і тому числі і з процентів, що нараховані після 10.04.2017 (т.1 а.с. 13,14).

Відповідно до частини першої статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно із частиною першою статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За приписами ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Як убачається з позовної заяви, банком поміж іншого заявлена вимога про стягнення зі ОСОБА_1 58 520 грн 72 коп. штрафних санкцій за неналежне виконання умов кредитного договору, при цьому у позові зроблено посилання на ст.549 ЦК України і п.6.2 Розділу 2 Загальних умов кредитування, відкриття та ведення рахунків Банку.

Статтею 549 ЦК України визначено зміст поняття неустойки (штраф і пеня).

Матеріали справи не містять даних про те, що, що відповідач був ознайомлений і погоджував Загальні умови кредитування, відкриття та ведення рахунків в Банку.

Підписана відповідачем оферта не містить окремої умови, що встановлює відповідальність позичальника у вигляді штрафу за прострочення сплати кредиту, процентів, комісії.

За таких обставин, вимога про стягнення штрафних санкцій не є обгрунтованою та доведеною належними, достовірними і достатніми доказами, тому не підлягає задоволенню.

Вимог про стягнення відповідальності за прострочення виконання грошових зобов`язань в порядку ст. 625 ЦК України позов ПАТ «ПУМБ» до ОСОБА_1 не містить.

Враховуючи викладене, колегія суддів уважає, що стягуючи зі ОСОБА_1 на користь ПАТ «ПУМБ» 117 466 грн суд першої інстанції належним чином не визначився із розміром заборгованості, не встановив із чого вона складається, чим допустив порушення норм матеріального і процесуального права.

Тому апеляційна скарга ОСОБА_2 , подана в інтересах ОСОБА_1 , підлягає задоволенню частково. Рішення суду першої інстанції належить змінити: зменшити розмір заборгованості, що підлягає стягненню, зі 117 466 грн до 54 414 грн 91 коп. В задоволенні позову ПАТ «ПУМБ» до ОСОБА_1 в іншій частині належить відмовити.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (ч.ч. 1,13 ст. 141 ЦПК України).

За результатами розгляду апеляційної скарги представника відповідача, позов ПАТ «ПУМБ» визнаний обґрунтованим лише на 46,32%. При подачі позову судовий збір був сплачений у розмірі 1762 грн (т.1 а.с. 2), який рішенням суду стягнутий в повному обсязі зі ОСОБА_1 (т.2 а.с. 20-23). Оскільки судом апеляційної інстанції зменшений розмір заборгованості, що підлягає стягненню з відповідача, підлягає зменшенню й розмір стягнутого судового збору з 1762 грн до 816 грн 16 коп.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч.6 ст.141 ЦПК України).

ОСОБА_1 від сплати судового збору звільнений на підставі п.13 ч.1 ст.5 Закону України № 3674-VI від 08.07.2011 «Про судовий збір», під час подачі апеляційної скарги сплаті підлягав судовий збір у розмірі 2643 грн (п.п.6 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір»). Враховуючи часткову обґрунтованість апеляційної скарги представника відповідача, з ПАТ «ПУМБ» в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 418 грн 50 коп.

За змістом ст. 262 ЦПК України суд, виявивши при вирішенні спору порушення законодавства або недоліки в діяльності юридичної особи, державних чи інших органів, інших осіб, постановляє окрему ухвалу, незалежно від того, чи є вони учасниками судового процесу. В окремій ухвалі суд має зазначити закон чи інший нормативно - правовий акт (у тому числі його статтю, пункт тощо), вимоги якого порушено, і в чому саме полягає порушення. Окрему ухвалу може бути постановлено судом першої інстанції, судами апеляційної чи касаційної інстанції

Розглянувши заявлене в апеляційній скарзі клопотання ОСОБА_2 про постановлення окремої ухвали, судова колегія не вбачає підстав для його задоволення. Оскільки постановлення окремої ухвали є правом, а не обов`язком суду. А з викладених у клопотанні представника відповідача обставин колегія суддів не вбачає підстав для постановлення стосовно судді районного суду окремої ухвали.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 382 - 384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити частково.

Рішення Валківського районного суду Харківської області від 25 червня 2019 року змінити.

Зменшити розмір заборгованості, що підлягає стягненню зі ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» за кредитним договором GP-6955648 від 30 жовтня 2014 року, до 54414 (п`ятдесяти чотирьох тисяч чотирьохсот чотирнадцяти) гривень 91 (дев`яносто однієї) копійки.

Зменшити розмір судового збору, що підлягає стягненню зі ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», до 816 (восьмисот шістнадцяти) гривень 16 (шістнадцяти) копійок.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» 1 418 (одну тисячу чотириста вісімнадцять) гривень 50 (п`ятдесят) копійок судового збору, що підлягав сплаті при подачі апеляційної скарги.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 5 грудня 2019 року.

Головуючий О.Ю.Тичкова

Судді А.В.Котелевець

Р.М.Піддубний