Справа № 749/1078/19
Номер провадження 2-о/749/35/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" грудня 2019 р. м. Сновськ

Щорський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого-судді Шаповал З.О.

за участі секретаря Михалевич М.В.

представника заявника ОСОБА_1

представника заінтересованої особи Могилевець А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сновськ справу №749/1078/19 за заявою ОСОБА_2 , заінтересована особа: Управління державної міграційної служби України в Чернігівській області, про встановлення факту постійного проживання на території України,-

В С Т А Н О В И В :

Заявник звернувся до суду з даною заявою в якій просить встановити факт його постійного проживання на території України станом на 13.11.1991 року.

В обґрунтування вказаних вимог заявник зазначає, що він народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Софіївка, Щорського району Чернігівської області. Мати заявника є ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 . Батько ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . З часу народження і до березня 2018 року заявник постійно проживав за адресою своїх батьків. З березня 2018 року заявник з батьком переїхав проживати до АДРЕСА_1 . В період з 01.09.1993 року по 21.06.2002 року заявник навчався в Софіївській неповній середній школі, де здобув базову загальну середню освіту. В період з 01.09.2002 року по 23.06.2004 року навчався в Наумівській загальноосвітній школі І ІІІ ступенів, де здобув повну загальну середню освіту.

Після здобуття повної загальної середньої освіти навчання ніде не продовжив, до проходження строкової військової служби не призивався.

Коли заявнику виповнилося 16 років, він не звернувся до територіального підрозділу Державної міграційної служби України з метою отримання паспорта громадянина України у звязку з незнанням норм чинного законодавства. Так як вчасно ОСОБА_2 не оформив паспорта громадянина України у нього виникло багато проблем з документами, що не дало йому можливості продовжити навчання, працевлаштуватися.

У судовому засіданні представник заявника просила заяву задовольнити з підстав викладених у ній.

У судовому засіданні представник Управління державної міграційної служби України в Чернігівській області не заперечував проти задоволення заяви.

Суд, заслухавши покази представника заявника, представника заінтересованої особи, дослідивши всі докази, що містяться в матеріалах справи у їх сукупності і дійшов до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Софіївка, Щорського (Сновського) району Чернігівської області, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 19.07.2019 року. ( а.с. 8).

Матір`ю заявника є ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка с. Софіївка, Щорського (Сновського) району Чернігівської області, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 26.07.2019 року. ( а.с. 8,19).

Батьком заявника є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженець с. Турівка, Корюківського району Чернігівської області. ( а.с. 8, 20).

Згідно довідки № 177 від 02.10.2019 року ОСОБА_2 проживав разом з батьками, братами та сестрами з дня народження в АДРЕСА_2 . ( а.с. 15).

Згідно довідки № 339 від 28.10.2019 року, ОСОБА_2 не зареєстрований, але фактично проживає разом з батьком та братом в АДРЕСА_1 з березня 2018 року і по теперішній час. ( а.с. 14).

ОСОБА_2 у 2002 році закінчив Софіївську неповну середню школу Щорського району Чернігівської області, що підтверджується копією свідоцтва про базову загальну середню освіту серії НОМЕР_3 від 21.06.2002 року. ( а.с. 12).

ОСОБА_2 у 2004 році закінчив Наумівську загальноосвітню школу І ІІІ ступенів Корюківського району Чернігівської області, що підтверджується копією свідоцтва про повну загальну середню освіту серії НОМЕР_4 від 23.06.2004 року. ( а.с. 13).

Відповідно до довідки Сновського районного сектору Управління Державної міграційної служби в Чернігівській області від 17.10.2019 року встановлено, що сектором здійснено перевірку та встановлено особу заявника, але не встановлено належності до громадянства будь-якої держави.( а.с. 10).

За змістом ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України , суд розглядає справу в порядку окремого провадження про встановлення факту, що має юридичне значення.

Відповідно до ч.2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Листом Верховного суду України від 01.01.2012 року про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення роз`яснено, що у порядку ч. 2 ст. 256 ЦПК суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України. Для встановлення факту належності до громадянства України відповідно до положень ст. 256 ЦПК та залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути зокрема, заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 р.

Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України`громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. ч.2 цього Закону передбачає, що особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України "Про громадянство України" 13 листопада 1991 року проживали в Україні і не були громадянами інших держав. Про належність до громадянства України таких осіб може свідчити наявність у паспортах громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24.08.1991 року чи 13.11.1991 р.

Відповідно до п.7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, громадяни колишнього СРСР, які не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року, проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України. У таких випадках, одним із документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24.08.1991 або 13.11.1991 р.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Наведений у ст. 293 ЦПК перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення.

Встановлення факту постійного проживання на території України породжує для заявника виникнення його законних прав та інтересів. Надані заявником докази обгрунтовано підтверджують факт його постійного проживання, на території України станом та станом на 13.11.1991 року. В іншому порядку встановити даний факт і реалізувати порушені права неможливо. За таких обставин вимоги заявника обґрунтовані і підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 10, 76, 247, 264, 265, 268, 273, 293, 294, 315-316 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_2 , заінтересована особа: Управління державної міграційної служби України в Чернігівській області, про встановлення факту постійного проживання на території України- задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 уродженця с. Софіївка, Сновського ( Щорського) району Чернігівської області в неповнолітньому віці в Україні станом на 13.11.1991 року з батьками: матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 за адресою: АДРЕСА_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його (проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня її складення шляхом подачі апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду через Щорський районний суд Чернігівської області.

Повний текст рішення складено 04.12.2019 року.

Суддя З.О.Шаповал