09.12.2019 Справа № 756/5896/17
Провадження №2/756/468/19
Унікальний № 756/5896/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2019 року Оболонський районний суд м. Києва, в складі:

головуючого судді Луценко О.М.,

за участю секретаря Пляса Б.Р.

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що 08.07.2016року о 12 год. 19 хв. ОСОБА_3 , керуючи транспортним засобом, а саме: автомобілем « Geely Emgrand X7» д.н.з. НОМЕР_1 по проїзній частині автодороги « Київ- Вишгород-Десна» з боку с. Хотянівка у напрямку с. Новосілки Вишгородського району Київської області, порушивши вимоги п.13.1 ПДР України допустив зіткнення передньою частиною кузова керованого ним автомобіля з задньою частину кузова автомобіля марки ВАЗ 21214 д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

Внаслідок даної ДТП пасажир автомобіля ВАЗ 21214 д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 16.08.2016року, ОСОБА_3 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення. передбаченого ч.1 ст.286 КК України, у зв`язку з примиренням з потерпілим ОСОБА_4 .

Внаслідок цієї дорожньо-транспортної пригоди автомобіль ВАЗ 21214 д.н.з. НОМЕР_2 , отримав механічні пошкодження.

Згідно висновку №ЕД-1707-2-366/16 від 28.08.2016 року, складеного судовим експертом Ковалем Ігорем Миколайовичем , вартість матеріального збитку, завданого автомобілю позивача в результаті його пошкодження в ДТП становить 106363,07 грн.

Крім того, позивач звернувся до страхової компанії про виплату страхового відшкодування, та йому було здійснену страхову виплату в розмірі 71554,34гривень.

Таким чином відповідач повинен відшкодувати різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою в розмірі 34808,73гривень. Крім того, позивачем були понесені додаткові витрати, а саме проведення експертного дослідження 2330,00грн., транспортні послуги 514,00грн., послуги евакуатора 850,00грн. та стоянка на майданчику тимчасового утримання 920,00грн.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 26.07.2017р. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Протокольною ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 06.06.2018р.залучено до справи правонаступника ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 його дружину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , оскільки вона отримала спадщину після смерті свого чоловіка.

Представники позивача та позивач в судовому засідання з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог просили суд постановити рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача суму збитків в розмірі 37422,73грн. з яких матеріальна шкода 34808,73гривень, проведення експертного дослідження 2330,00грн., транспортні послуги 514,00грн., послуги евакуатора 850,00грн. та стоянка на майданчику тимчасового утримання 920,00грн. та судовий збір.

Представник відповідача в засіданні позовні вимоги не визнав, заперечив обставини на які посилається представник позивача. Суду пояснив, що сплачувати відшкодування має страховик, так як його автомобіль застрахований. Також вважає спірним розмір відшкодування. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Суд вислухавши доводи і заперечення учасників справи та їх представників, які з`явились в судове засідання, з`ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши матеріали справи та письмові докази у їх сукупності дійшов до наступного висновку.

15.12.2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, яким ЦПК України викладено в новій редакції.

Згідно пп. 9 п. 1 Розділу XIII Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до вимог п.п. 8,9 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування майнової шкоди.

Згідно ст. 1166 ЦК України відшкодування матеріальної шкоди можливо при наявності складу правопорушення: протиправних дій особи, заподіяння шкоди, причинний зв`язок між протиправною поведінкою і наслідками, вини особи, що причинили збиток.

Виходячи зі змісту ч. 2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно роз`яснень, викладених в п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ по позовах про відшкодування шкоди» під власником джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична чи особа громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки на підставі права власності, оперативного чи керування на інших підставах (договір оренди, довіреності і т.п.).

Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Як вбачається з п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

В судовому засіданні встановлено, 08.07.2016року о 12 год. 19 хв. ОСОБА_3 , керуючи транспортним засобом, а саме: автомобілем « Geely Emgrand X7» д.н.з. НОМЕР_1 по проїзній частині автодороги « Київ- Вишгород-Десна» з боку с. Хотянівка у напрямку с. Новосілки Вишгородського району Київської області, порушивши вимоги п.13.1 ПДР України допустив зіткнення передньою частиною кузова керованого ним автомобіля з задньою частину кузова автомобіля марки ВАЗ 21214 д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження(а.с.9-10).

Власником автомобіля ВАЗ 21214 д.н.з. НОМЕР_2 на момент дорожньо- транспортної пригоди є позивач по справі, що пітверджується свідоцтвом про реєстрацію НОМЕР_4 (а.с. 17).

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 16.08.2016року, ОСОБА_3 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення. передбаченого ч.1 ст.286 КК України, у зв`язку з примиренням з потерпілим ОСОБА_4 .

Згідно з вимогамист. 82 ЦПК України Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином вина відповідача у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди встановлена вище наведеною постановою та в силу ч. 4 ст. ст. 82 ЦПК України ці обставини не підлягають доказуванню.

В судовому засіданні встановлено та не заперечувалось сторонами, що моторним( транспортним) страховим бюро України було здійснено виплату стразового відшкодування в розмірі 71554,34 гривень.

Згідно висновку №ЕД-1707-2-366/16 від 28.08.2016 року, складеного судовим експертом Ковалем Ігорем Миколайовичем , вартість матеріального збитку, завданого автомобілю позивача в результаті його пошкодження в ДТП становить 106363,07 грн. (а.с. 11-16).

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).

Разом із тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, - якщо законом передбачено такий обов`язок.

Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди породжує деліктне зобов`язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов`язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така дорожньо-транспортна пригода слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов`язанні ним є страховик.

Разом із тим, зазначені зобов`язання не виключають одне одного. Деліктне зобов`язання - первісне, основне зобов`язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода, буде кваліфікована як страховий випадок. Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов`язково припиняє деліктне зобов`язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов`язаною. При цьому, потерпілий стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не є, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобов`язаний виконати обов`язок зі здійснення страхового відшкодування.

Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (частина перша статті 12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (частина друга статті 14 ЦК України).

Відповідно до статті 511 ЦК України зобов`язання не створює обов`язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов`язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора.

Згідно з частинами першою та четвертою статті 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору.

З огляду на вищенаведене, право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов`язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов`язанні.

Таким чином потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов`язань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав.

Потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобов`язання, не залежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. В такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором із відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обов`язками страховика як сторони договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості пред`явити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності правова позиція ВСУ у справі № 6-2808цс15 від 20 січня 2016 року).

Враховуючи наведене суд вважає, що представником позивача в судовому засіданні надано докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 26.07.2017р. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ( а.с.54).

Спадкоємцем померлого, згідно спадкової справи №1398/2017 наданої Першою київською нотарільною конторою є ОСОБА_2 ( а.с.50-80)

Протокольною ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 06.06.2018р.залучено до справи правонаступника ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 його дружину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , оскільки вона отримала спадщину після смерті свого чоловіка.

Відповідно до вимог статей 608, 1218,1219 ЦК Україниу зв`язку із смертю боржника припиняються лише ті зобов`язання, які нерозривно зв`язані з його особою і не можуть бути виконані іншою особою, в той час як у результаті спадкування до спадкоємця переходять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на час відкриття спадщини і не припинилися унаслідок його смерті.

Частиною 1 статті 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, на думку суду, позовні вимоги підлягають задоволенню в часині стягнення заподіяної матеріальної шкоди.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України, судовий збір у разі задоволення позову покладається на відповідача.

На підставі наведеного, ст.ст. 16 ,22, 511, 636, 999, 1166, 1187, 1193, 1194 ЦК України, керуючись ст.ст. 4, 19, 258, 263, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , яка зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_6 ), який зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 матеріальну шкоду в розмірі 34808,73гривень, проведення експертного дослідження 2330,00грн., транспортні послуги 514,00грн., послуги евакуатора 850,00грн. та стоянка на майданчику тимчасового утримання 920,00грн. та судові витрати в розмірі 640,00гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Оболонський районний суд м. Києва. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.

Суддя: О.М. Луценко