Справа №756/1056/15-ц
Апеляційне провадження №22-ц/824/982/2019
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Кулішенка Ю.М., Таргоній Д.О.,

за участю секретаря Тімуш Д.І.,

розглянувши цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Оболонського районного суду міста Києва від 08 квітня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

В січні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з даним позовом, обґрунтовуючи його наступним:

Позивач перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 29.01.1999 року, рішенням суду від 18.12.2012 шлюб було розірвано. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_4, 2000 року народження. Після розірвання шлюбу спільне господарство не ведеться, відповідач відмовився добровільно брати участь у вихованні дитини і оплаті необхідних витрат. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина у розмірі 1/3 частини всіх видів доходів відповідача щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з 17.02.2013 року до досягнення дитиною повноліття.

Заочним рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 08 квітня 2015 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26.01.2015 року і до досягнення дитиною повноліття; допущено негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць;задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено; вирішено питання судових витрат.

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 17.10.2018 року заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

Частково не погоджуючись з вказаним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції в частині розміру стягнення аліментів на утримання сина, зменшити такий розмір до 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) відповідача, починаючи з 26.01.2015 року і до досягнення дитиною повноліття. Скаргу обґрунтовує тим, що йому стало відомо про оскаржуване рішення та присудження стягнення з нього аліментів лише в липні 2018 року, крім того до серпня 2017 року сторони проживали разом та спільно утримували сина. Вказує, що він ніколи не ухилявся від свого обов'язку від утримання сина і надавав йому кошти для власних потреб, а позивач умисно не пред'являла дане рішення до виконання. Просить врахувати такі обставини та те, що він був відсутній при винесенні заочного рішення, у зв'язку з чим судом першої інстанції неповно досліджено докази та встановлені обставини справи, що мають значення для справи, внаслідок чого розмір аліментів було присуджено невірно.

Позивач надіслала відзив на апеляційну скаргу відповідача, в якому заперечує проти задоволення скарги, вказує на те, що відповідач не надав ні суду першої інстанції ні суду апеляційної інстанції доказів, що мають істотне значення для правильного вирішення справи по суті предмету позову.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до наступних висновків:

У відповідності до положень ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

При вирішенні справи суд першої інстанції належним чином оцінив вказані питання у дані справі, внаслідок чого прийшов до висновку про те, що заявлений позивачем щомісячний розмір аліментів у вигляді 1/3 частини від всіх видів заробітку (доходу) відповідача є належним та відповідає обставинам справи.

Ст. 10 ЦПК України в редакції що діяла на час вирішення справи судом першої інстанції, встановлено принцип змагальності сторін в цивільному процесі, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, прямо встановлених Законом. Обов'язок доведення своєї позиції за допомогою належних та допустимих доказів міститься і в ст. 60 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких умов суд може приймати та покладати в основу рішення по справі лише ті обставини, які були доведені сторонами. При цьому сторона сама визначає обсяг та достатність доказів, що надає до суду, а витребування судом самостійно таких доказів було б порушення принципу змагальності сторін в судовому процесі, що є неприпустимим. Аналогічні за своєю суттю процесуальні норми діють й на даний час.

Зважаючи на наведені норми колегія суддів апеляційного суду критично відноситься до посилань апелянта на спільне утримання сторонами їх сина до серпня 2017 року, оскільки належних та допустимих доказів з даного приводу до суду представлено не було. Представлені апелянтом до суду чеки про оплату мобільного зв'язку дитини та надання їй грошових коштів на її власні потреби не можуть вважатися доказом належного матеріального утримання батьком дитини, яке має бути направлення на забезпечення усіх повсякденних потреб дитини.

Окрім наведеного колегія судів апеляційного суду зважає й на те, що усі викладені в апеляційній скарзі доводи апелянта фактично направлені на доведення факту взагалі безпідставності стягнення з нього аліментів до серпня 2017 року. В той же час в резолютивній частині своєї скарги апелянт фактично погоджується як з фактом стягнення аліментів, так і з часом, з якого вони повинні стягуватися, оспорюючи фактично лише їх розмір. При цьому жодного доказу, який би доводив його позицію щодо невідповідності (завищення) встановленого при вирішенні справи розміру таких аліментів, апелянтом до суду не представлено, відтак така позиція залишилася недоведеною та не можу бути прийнята судом. Не вбачає колегія суддів апеляційного суду й невідповідності визначеного судом першої інстанції розміру аліментів вимогам законодавства України.

Враховуючи вищевказані обставини, зважаючи на принцип розумності та справедливості, колегія суддів апеляційного суду вважає визначений судом першої інстанції розмір аліментів, який підлягає стягненню з відповідача на утримання його сина, законним та обґрунтованим.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 08 квітня 2015 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий

С.О.Журба

Судді: Д.О. Таргоній

Ю.М.Кулішенко