Справа № 755/8043/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" листопада 2019 р. м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

Головуючого судді - САВЛУК Т.В.

за участі секретаря Бурячек О.В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

представник позивача - адвокат Шевченко Т.А.,

відповідач - ОСОБА_2 ,

представник відповідача - адвокат Горкавий Л.О.,

третя особа - не з`явилась,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду м.Києва в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кабаєва Алла Анатоліївна про розірвання договору довічно утримання,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , звертаючись до суду з позовом до ОСОБА_2 , просила суду розірвати договір довічного утримання (догляду), укладений 19 вересня 2017 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кабаєвою Аллою Анатолівною, зареєстрований в реєстрі за №1328, що є предметом позову.

11 червня 2019 року Дніпровським районним судом міста Києва постановлено ухвалу про відкриття провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору довічно утримання, та призначено розгляд справи у порядку загального позовного провадження.

07 серпня 2019 року Дніпровським районним судом міста Києва постановлено ухвалу про повернення відповідачу зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту відмови від договору довічного утримання та стягнення коштів.

07 серпня 2019 року Дніпровським районним судом міста Києва постановлено ухвалу про залучення до участі у справі приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кабаєва Алла Анатоліївна у якості третьої особи, яка не заявляє вимог щодо предмету позову.

Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом.

Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

05 вересня 2019 року відповідачем подано відзив на позов разом з письмовими доказами, за змістом відзиву відповідач просила відмовити у задоволенні позову, оскільки позивачем не доведено наявність підстав для розірвання договору довічного утримання та неналежного виконання відповідачем умов договору.

09 вересня 2019 року Дніпровським районним судом міста Києва постановлено ухвалу про відмову у задоволенні клопотання відповідача про залучення ОСОБА_4 у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету позову.

09 вересня 2019 року Дніпровським районним судом міста Києва постановлено ухвалу про відмову у задоволенні клопотання відповідача про залишення позову без розгляду.

09 вересня 2019 року Дніпровським районним судом міста Києва постановлено ухвалу про закінчення підготовчого провадження у цивільній справі та призначено справу до судового розгляду.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві, обґрунтовуючи підстави звернення з цим позовом до суду з вимогою про розірвання договору довічного утримання, позивач посилається на наступне, що 19 вересня 2017 року між позивачем та відповідачем укладено Договір довічного утримання (догляду), за умовами договору відповідач зобов`язувалась надати позивачу матеріальну допомогу в розмірі 100 000,00 грн., забезпечувати позивача житлом, доглядом та необхідною допомогою, щомісяця сплачувати за житлово-комунальні послуги та надавати матеріальну допомогу в розмірі 1000,00 грн. На виконання договору, відповідач, одразу після підписання договору, сплатила позивачу 30000,00 грн., інша сума матеріальної допомоги - 70000,00 грн. відповідачем не виплачена по теперішній час, крім того відповідач не виконувала свої обов`язки щодо забезпечення відповідача їжею, здійснювати прибирання в квартирі, оплачувати послуги перукаря, майстра манікюру та педикюру, ці обставини підтверджуються відсутністю складених між сторонами актів надання послуг та отриманої матеріальної допомоги, як це передбачено п.13 Договору. На разі відповідач взагалі припинила виконання зобов`язань по договору, внаслідок чого позивач позбавлена будь-якої допомоги та догляду, перебуває у скрутному матеріальному становищі, в силу свого віку та стану здоров`я не має змоги вийти з квартири, придбати продукти харчування та готувати їжу, вимушена звертатись до сторонніх людей за допомогою, тому позивач наполягає на розірванні договору довічного утримання, оскільки не отримала за договором того, що очікувала, втратила довіру відповідача, яка сама висловлювала бажання розірвати договір довічного утримання.

Представник позивача - адвокат Шевченко Т.А., в судовому засіданні просила позов задовольнити з підстав наведених у позовній заяві, та пояснень, які надавались позивачем в судовому засіданні.

Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечувала, просила в позові відмовити з підстав, викладених у відзиві на позов, пояснила, що з часу укладання договору довічного утримання відповідач виконував свої обов`язки, забезпечуючи позивачку харчуванням, необхідною допомогою, відповідно до умов договору, та зберігаючи в її користуванні квартиру, де вона проживала. При підписані договору, за взаємною домовленістю між сторонами договору, відповідач передала позивачу 30000,00 гривень матеріальної допомоги одноразово, іншу частину - 70000,00 гривень, відповідач витратила на проведення ремонту в квартирі позивача, з якою погоджувався як план проведення робіт, придбання будівельних та витратних матеріалів, також відповідача щомісяця переказувала на рахунок позивача матеріальну допомогу в розмірі 1000,00 гривень, оплачувала комунальні послуги та виконувала інші зобов`язання за договором. Однак з невідомих причин, позивач почала відмовлятись від послуг відповідача, не відповідала на телефоні дзвінки, обмежувала доступ до квартири, чим перешкоджала відповідачу виконувати зобов`язання за договором, тобто в односторонньому порядку відмовилася від договору довічного утримання. Відповідач наголосила, що враховуючи поведінку позивача та її негативного ставлення до неї особисто не заперечує щодо розірвання договору лише за умови повернення позивачем понесених відповідачем витрат на проведення ремонту в квартирі.

Представник відповідача - адвокат Горкавий Л.О., в судовому засіданні просив в позові відмовити, вважає позов безпідставним та не обґрунтованим, оскільки позивачем не доведено наявність передбачених чинним законодавством підстав для розірвання договору довічного утримання.

Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кабаєва Алла Анатоліївна, в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність та ухвалити рішення відповідно до вимог чинного законодавства.

Вислухавши думку учасників справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.744 Цивільного кодексу України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (Відчужувач) передає другій стороні (Набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.

Судом встановлено що, 19 вересня 2017 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено Договір довічного утримання (догляду), посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кабаєвою Аллою Анатоліївною, зареєстрований в реєстрі за №1328.

Відповідно до предмету договору, ОСОБА_1 передала у власність, а ОСОБА_2 прийняла у власність квартиру АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 749 ЦК України встановлено обов`язок набувача за договором довічного утримання та передбачено, що у договорі довічного утримання (догляду) можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування), якими набувач має забезпечити відчужувача. Якщо обов`язки набувача не були конкретно визначені або у разі виникнення потреби забезпечити відчужувача іншими видами матеріального забезпечення та догляду спір має вирішуватися відповідно до засад справедливості та розумності.

За умовами пункту 11 Договору, Набувач надає матеріальну допомогу Відчужувачу в розмірі 100 000,00 гривень, а саме: 30000,00 гривень в день укладання цього договору; 50000,00 гривень в жовтні 2017 року; 20000,00 гривень в листопада 2017 року.

ОСОБА_2 зобов`язується забезпечити житлом ОСОБА_1 , доглядом та необхідною допомогою.

За згодою сторін обов`язок - ОСОБА_2 забезпечити - ОСОБА_1 житлом, шляхом збереження права безоплатного довічного проживання у відчужуваній квартирі; приготування їжі; здійснювати легке прибирання два рази на тиждень; генеральне прибирання один раз в три місяці, сплачувати послуги перукаря, майстра манікюру та педикюру один раз на місяць, здійснення догляду та необхідної допомоги; забезпечення радіо-, телевізійним та телефонним зв`язком, щоденно.

Набувач зобов`язаний щомісячно сплачувати всі комунальні послуги за квартиру у терміни встановлені відповідними договорами про надання таких послуг та послуги Інтернет зв`язку, незалежно від того, з ким вони укладені («Набувачем» та «Відчужувачем»).

За умовами пункту 12 Договору, Набувач надає Відчужувачу щомісячну матеріальну допомогу в розмірі 1000,00 гривень

На підтвердження наданих та отриманих послуг та матеріальної допомоги в кінці кожного місяця, але не пізніше 28 числа кожного місяця Набувач та Відчужувач складають та підписують акт наданих послуг та отриманої матеріальної допомоги.

Виходячи з положень частини першої ст.755 Цивільного кодексу України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини.

Договір довічного утримання служить однією із правових форм забезпечення непрацездатних за віком або за станом здоров`я фізичних осіб. Недієздатна особа, відчужуючи квартиру (домоволодіння) передусім має на меті отримання утримання, догляду і інших послуг, яких вона потребує в наслідок недієздатності.

Відчужувач має право вимагати, а набувач зобов`язаний виконувати вимоги, що полягають у здійсненні всіх необхідних дій по матеріальному забезпеченню відчужувача.

Виконання полягає в наданні всіх видів матеріального забезпечення у повній відповідності зі змістом договору.

Договір довічного утримання може бути розірваний на вимогу відчужувача, якщо набувач не виконує прийняті на себе зобов`язання.

Наведена норма закону ставить наявність підстави для розірвання договору в залежність від невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків. Виконанням обов`язку є вчинення дій, передбачених законом чи договором.

За договором довічного утримання дією, яку має вчинити набувач, є довічне забезпечення відчужувача утриманням або доглядом (ст. 744 ЦК України). Закон чи договір не ставить в залежність факт належності здійсненого забезпечення утриманням чи доглядом від прийняття виконання таких дій відчужувачем. Відтак зобов`язання за договором довічного утримання вважається належно виконаним з моменту вчинення передбаченої договором дії набувачем. Мотиви неприйняття виконання, як і сам факт такого неприйняття не мають правового значення до вирішення питання про належність виконання набувачем своїх обов`язків.

Виходячи з підстав позову, позивач, висуваючи вимогу про розірвання договору довічного утримання, посилається на неналежне виконання відповідачем договірних зобов`язань, а саме: відповідачем не виплачена в повному обсязі загальна сума матеріальної допомоги , передбачена у п.11 Договору, із 100 000,00 гривень - сплачено 30000,00 гривень після підписання договору; не проводиться щомісячна оплата за житлово-комунальні послуги, у зв`язку з чим виникла заборгованість по оплаті за послуги теплопостачання; не виконуються зобов`язання щодо приготування їжі, проведення прибирання квартири, забезпечення іншими побутовими послугами - перукаря, майстра манікюру та педикюру, та інше, тому, на думку позивача, наявні всі підстави для розірвання договору довічного утримання.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 755 Цивільного кодексу України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду, зокрема, на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини.

Правовим наслідком розірвання договору довічного утримання у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором є повернення до відчужувача права власності на майно, яке було ним передане (частина перша статті 756 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 3 ст. 12 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 3 ст. 77 ЦПК України визначено, що сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. (ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України)

Відповідно до ч.2 та 3 ст. 83 Цивільного процесуального кодексу України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви; відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій.

Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму. Допустимість доказів означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами.

Судом встановлено, що після укладання договору довічного утримання відповідач лише частково виконувала взяті на себе зобов`язання за договором довічного утримання, а саме: сплатила позивачу 30000,00 гривень матеріальної допомоги із загальної суми, передбачено умовами договору, - 100 000,00 гривень, сплачувала за житлово-комунальні послуги, до січня 2018 року забезпечувала позивача їжею, здійснювала прибирання квартири та забезпечувала виконання інших послуг, передбачених у п.11 Договору, однак внаслідок відмови позивача від отримання послуг, пов`язаних із особистими та побутовими потребами, відповідач щомісяця перераховувала по 1000,00 гривень на картковий рахунок позивача, однак припинили виконання зобов`язань по договору з липня 2019 року, після звернення позивача з цим позовом до суду.

При встановленні факту неналежного виконання відповідачем обов`язків за договором довічного утримання, суд враховує відсутність допустимих доказів, які мали підтвердити факт належного виконання зобов`язань по договору з боку відповідача, а саме: Актів про надання послуги та отримання відчужувачем матеріальної допомоги, що передбачено умовами п.13 Договору, ці обставини визнанні відповідачем у справі, яка наголосила, що будучи обізнаною з умовами договору в цій частині, намагалась отримати від позивача підтвердження наданих послуг шляхом складання відповідних актів, однак позивач відмовилась фіксувати у такий спосіб виконання відповідачем зобов`язань по договору, однак відповідачем до суду не надано відповідних документів, які засвідчили відмову позивача підписати акт виконаних робіт та/або інші документи, що свідчать про наданні послуги (договори на виконання робіт (надання послуг), розписки інше) .

Однак, суд критично відноситься до показів свідків з боку позивача ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , оскільки вони не були обізнані щодо виникнення між сторонами даного спору договірних відносин, їх правової природи та виконання умов договору сторонами, свідки не були учасниками будь-яких подій, а наведені ними обставини стали відомі зі слів позивача.

В той же час, суд враховує, що доводи відповідача відносно того, що відчужувач своїми діями перешкоджала відповідачеві належним чином виконувати умови договору не підтвердженні належними доказами та правового значення не мають, оскільки ст. 755 ЦК України не пов`язує можливість розірвання договору довічного утримання з такими діями відчужувача.

Крім того, згідно з ч. 2 ст. 614 ЦК України особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх належних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (ч. 2 ст. 614 ЦК України).

Отже, з урахуванням підстав позову, саме відповідач зобов`язаний довести належне виконання умов договору довічного утримання, що ним не здійснено, зокрема, не подано жодного доказу надання матеріальної допомоги в розмірі 70000,00 грн, а також іншого догляду відчужувачу визначеного умовами договору, а посилання відповідача щодо попередньої домовленості з позивачем відносно цільового використання коштів в розмірі 70000,00 гривень (розмір матеріальної допомоги, передбаченої у п.11 Договору) для проведення ремонту квартири не узгоджується з умовами договору та заперечується позивачем, яка наголосила, що договір укладався з метою отримання позивачем довічного утримання для належного та гідного існування з урахуванням її віку та стану здоров`я, тому цей договір не передбачав додаткових умов проведення за рахунок відчужувача ремонту квартири, яка перейшла у власність відповідача, що взагалі суперечить природі такого виду договору.

Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Отже, указана норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорювань право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнані права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.

Особа, права якої порушено, може скористатись не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. (ст.5 Цивільного процесуального кодексу України)

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (ч.1 ст.13 Цивільного процесуального кодексу України)

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кабаєва Алла Анатоліївна про розірвання договору довічно утримання, є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до положень ст.141 Цивільного процесуального кодексу України, суд, задовольняючи позов, вирішує питання про розподіл судових витрат та присуджує стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 9075,00 гривень, сплачений позивачем при звернення з цим позовом до суду, що підтверджується платіжним документом, залучений до матеріалів цивільної справи.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 11, 15, 16, 614, 744, 755 Цивільного кодексу України, ст.ст. 2, 4, 12, 76-82, 89, ч. 2 ст. 247, ст. 263-265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кабаєва Алла Анатоліївна про розірвання договору довічно утримання, - задовольнити.

Розірвати Договір довічного утримання (догляду) від 19 вересня 2017 року? укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кабаєвою Аллою Анатоліївною та зареєстрований в Реєстрі за №1328.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 9075 (дев`ять тисяч сімдесят п`ять ) гривень 00 копійок.

Відповідно до положень ч.1 та ч.2 ст.354 Цивільного процесуального кодексу України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п.15.5 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону №2147-VІІІ від 03.10.2017 року, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

С у д д я