Справа № 159/3698/18 Головуючий у 1 інстанції: Бойчук П. Ю.
Провадження № 22-ц/802/116/19 Категорія: 26 Доповідач: Карпук А. К.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 січня 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Карпук А.К.

суддів - Киці С.І., Здрилюк О.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за апеляційною скаргою позивача Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 06 листопада 2018 року,

в с т а н о в и в:

У липні 2018 року АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що між Банком та ОСОБА_2 20.01.2011 року укладено договір № б/н, відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

У порушення умов договору відповідач ОСОБА_2 взятих на себе зобов'язань щодо повернення кредиту не виконав, у зв'язку з чим, станом на 31.05.2018 року, утворилась заборгованість на суму 11918,07 грн., яка складається з: 326,12 грн. - заборгованість за кредитом; 7906,23 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом; а також пеня в сумі 2642,0 грн. та штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 умов і правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 543,72 грн. - штраф (відсоткова складова).

Просив стягнути з ОСОБА_2 на користь АТ КБ «ПриватБанк» вказану заборгованість та судові витрати.

Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 06 листопада 2018 року відмовлено у задоволенні даного позову.

В апеляційній скарзі позивач АТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати це рішення та постановити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Відповідач рішення суду не оскаржував, відзиву на апеляційну скаргу не подав, тому апеляційний суд розглядає апеляційну скаргу в межах її доводів.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких мотивів.

Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов'язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору.

Судом першої інстанції встановлено, що 20 жовтня 2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк» і ОСОБА_2 укладено кредитний договір шляхом написання заяви, яка разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою і тарифами складає між ними договір про надання банківських послуг (а. с. 8-9).

За умовами договору Банк надав ОСОБА_2 кредит в сумі 1000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5 % на місяць (30 % річних) на суму залишку заборгованості за кредитом та сплатою обов'язкового щомісячного платежу у розмірі 7 % від заборгованості, але не менше 50 грн. до 25 числа кожного місяця з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а. с. 9).

Згідно з пунктом 1.1.7.12 Умов і правил надання банківських послуг, договір діє протягом 12 місяців з моменту його підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий самий термін.

Відповідно п. 2.1.1.2.11 Правил надання банківських послуг строк дії договору відповідає строку дії картки, яка діє до останнього дня місяця, вказаного на лицевій стороні картки включно.

За змістом пункту 2.1.1.2.1 Умов та правил надання банківських послуг для надання послуг банк видає клієнту картку, її вид визначений у пам'ятці клієнта/довідці про умови кредитування і заяві, підписанням якої клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг.

Як вбачається з довідки ,наданої банком, відповідачу була перевидана кредитна картка НОМЕР_1 з терміном дії до 08/2015 року. Факт отримання картки відповідачем не оспорюється.

Згідно з пунктом 2.1.1.12.6. Умов та правил надання банківських послуг за користування кредитом і Овердрафтом банк нараховує відсотки в розмірі, встановленому Тарифами банку, з розрахунку 360 (триста шістдесят) календарних днів у році.

Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором.

Пунктом 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн.+5% від суми позову.

Відповідно до наданого банком розрахунку заборгованості станом на 31.05.2018 року вона становить 11918,07 грн., яка складається з: 326,12 грн. - заборгованість за кредитом; 7906,23 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом; а також пеня в сумі 2642,0 грн. та штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 умов і правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 543,72 грн. - штраф (відсоткова складова).

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Умовами укладеного між сторонами кредитного договору не передбачено нарахування процентів за користування кредитом та інших платежів після закінчення строку дії договору.

Отже, припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики в разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання.

Для забезпечення прогнозованості правозастосовної практики Велика Палата Верховного суду в постанові від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 (провадження №14-10цс18) висловила правову позицію, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання.

Таким чином, в частині вимог про стягнення з відповідача відсотків та неустойки, нарахованих за кредитним договором, після спливу строку кредитування, який обмежений строком дії картки, слід зазначити, що банк, як кредитор, позбавлений права нараховувати відсотки та інші платежі, передбачені кредитним договором, після спливу строку кредитування, що відповідає вище наведеному правовому висновку.

Як вбачається з матеріалів справи строк дії перевипущеної кредитної картки закінчився у 31.08.2015 року, отже, цього ж дняч закінчився і строк кредитування, тому, починаючи з 01.09.2015 року банк не мав права нараховувати відсотки та інші платежі, передбачені кредитним договором.

З наведеного слідує, що вимоги позивача у цій частині задоволенню не підлягають.

З наданого позивачем розрахунку вбачається, що станом на 31.08.2015 року, заборгованість відповідача становила 338,64 грн. поточного боргу по тілу кредиту, 50 грн. простроченої заборгованості та 51,12 грн. заборгованість за процентами, а всього - 439,76 грн.

Проте, як вірно встановлено судом першої інстанції, відповідач після закінчення дії кредитної картки продовжував повертати кредитну заборгованість поступово, сплативши останній платіж 25.10.2016 року. Сума повернення за період з 31.08.2015 по 25.10.2016 становила 658,00 грн. З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що відповідач станом на 26.10.2016 року фактично погасив заборгованість перед банком і на момент звернення позивача до суду заборгованість була відсутня.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Стаття 375 ЦПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для встановлення неправильного застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновків суду, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення. При вирішенні даної справи судом першої інстанції правильно визначено характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

З урахуванням наведеного колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись статтями 381, 382, 383, 384, 389-390 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу позивача Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" залишити без задоволення.

Рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 06 листопада 2018 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту даної постанови.

Головуючий

Судді: