Справа № 152/1799/17
Провадження № 22-ц/801/158/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Войнаровський І. В.
Доповідач:Матківська М. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2019 рокуСправа № 152/1799/17м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

Головуючого: Матківської М.В.

Суддів: Марчук В.С., Сопруна В.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Вінниці цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Шаргородського районного суду Вінницької області від 23 жовтня 2018 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про зміну способу стягнення аліментів на утримання дітей,

Рішення ухвалив суддя Войнаровський І.В.

Рішення ухвалено о 15.42 год. у м. Шаргороді Вінницької області.

Повний текст рішення складено 26 жовтня 2018 року,

Встановив:

В листопаді 2017 року ОСОБА_4 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_3 про зміну способу стягнення аліментів на утримання дітей, мотивуючи свої вимоги тим, що рішенням Шаргородського районного суду Вінницької області від 17 серпня 2010 року стягнуто з відповідача на її користь на утримання їхніх дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти в твердій грошовій сумі - по 240 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з 7 квітня 2010 року і до досягнення дітьми повноліття.

З часу присудження аліментів на утримання дітей значно змінився рівень життя, підвищились ціни, змінився мінімальний розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Розмір аліментів, які сплачує відповідач на утримання дітей є недостатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей. Діти знаходяться на її утриманні; вона на даний час не працює та перебуває на обліку в центрі зайнятості, через що її матеріальний стан значно погіршився та вона не в змозі без належної участі відповідача забезпечити матеріальні потреби та гармонійний розвиток їхніх дітей.

Їй відомо, що відповідач має постійне місце роботи у ВАТ «Криворіжжитлобуд», а отже має регулярний дохід і може сплачувати аліменти на утримання дітей в частині від заробітку.

В зв'язку з цим просила змінити спосіб стягнення аліментів з відповідача ОСОБА_3 - з фіксованої суми на частку від заробітку та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей: сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дітьми повноліття.

Заочним рішенням Шаргородського районного суду Вінницької області від 5 січня 2018 року позов задоволено.

Змінено спосіб стягнення аліментів, що стягуються з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 на утримання дітей - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, за рішенням Шаргородського районного суду Вінницької області від 17 серпня 2010 року, визначивши їх у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) на кожну дитину, але не менше п'ятдесяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до повноліття дітей, з наступною індексацією зазначеного розміру відповідно до закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 3 липня 1991 року в редакції Закону від 6 листопада 2003 року.

Стягнуто з ОСОБА_3 судовий збір в сумі 640 грн. в дохід держави.

Раніше виданий Шаргородським районним судом Вінницької області виконавчий лист відкликано.

Ухвалою Шаргородського районного суду Вінницької області від 18 травня 2018 року задоволено заяву представника відповідача - адвоката ОСОБА_7 про перегляд заочного рішення.

Заочне рішення Шаргородського районного суду Вінницької області від 5 січня 2018 року скасовано та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Рішенням Шаргородського районного суду Вінницької області від 23 жовтня 2018 року позов задоволено частково.

Змінено спосіб стягнення аліментів, що стягуються з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 на утримання дітей - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, за рішенням Шаргородського районного суду Вінницької області від 17 серпня 2010 року, визначивши їх у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), але не менше п'ятдесяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до повноліття дітей.

Стягнуто з ОСОБА_3 судовий збір в сумі 640 грн.

В іншій частині позовної заяви відмовлено.

Раніше виданий Шаргородським районним судом Вінницької області виконавчий лист відкликано.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_3 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4

Зазначив, що оскаржуване рішення суду не відповідає нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи.

Позивач ОСОБА_4 відзив на апеляційну скаргу не подала.

Відповідно до ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без призначення судового засідання та без повідомлення учасників справи.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали цивільної справи, прийшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення за таких підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_4 та відповідач ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвами про народження серії НОМЕР_2 від 6 серпня 2007 року та серії НОМЕР_1 від 26 лютого 2010 року відповідно (а. с. 5, 6).

Рішенням Шаргородського районного суду Вінницької області від 17 серпня 2010 року, яке набрало законної сили 30 серпня 2010 року, стягнуто з ОСОБА_3 аліменти на користь ОСОБА_4 на утримання дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, в твердій грошовій сумі по 240 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з 7 квітня 2010 року і до досягнення дітьми повноліття (а. с. 9-10).

Згідно довідки виконкому Деребчинської сільської ради Шаргородського району Вінницької області від 6 листопада 2017 року № 2178 діти: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, проживають разом з матір'ю ОСОБА_4 та знаходяться на її утриманні (а. с. 8).

Відповідно до довідки Шаргородського районного центру зайнятості № 2227 від 15 листопада 2017 року ОСОБА_4 зареєстрована як безробітна в Шаргородському РЦЗ з 26 грудня 2016 року; за період з 26 грудня 2016 року по 31 жовтня 2017 року її дохід склав 12 402,55 грн. (а. с. 14).

Згідно довідки Управління соціального захисту населення Шаргородської районної державної адміністрації Вінницької області від 6 листопада 2017 року № 04-06/2935 ОСОБА_4 перебуває на обліку в Управлінні соціального захисту населення та їй призначено державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям; загальна сума допомоги за період з 1 травня 2017 року до 31 жовтня 2017 року склала 9766,86 грн. (а. с. 15).

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 7 вересня 2010 року відповідач ОСОБА_3 є батьком ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_5 (а. с. 77).

Неповнолітній син відповідача - ОСОБА_8 зареєстрований і проживає разом з батьком АДРЕСА_1, що підтверджується відповіддю Відділу реєстрації місця проживання громадян виконкому Центрально-Міської районної у місті ради від 19 березня 2018 року № 2306 і актом ТОВ «Сітісервіс-КР» від 7 червня 2018 року (а. с. 74, 137).

Згідно виписки із медичної карти хворого денного стаціонару № 5334 від 2 вересня 2015 року ОСОБА_3 встановлено діагноз: хронічний гепатит С, активна фаза, жовтушна форма, високого ступеню активності, середньої тяжкості; супутній діагноз: бронхіальна астма в стадії ремісії, хронічний холецистит, хронічний панкреатит без загострення (а. с. 79).

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Згідно з ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Також Конвенцією про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держава зобов'язується забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів (ч. 1, 2 ст. 3).

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно з ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтею 141 СК України передбачено рівність прав та обов'язків батьків щодо дитини.

При визначенні розміру аліментів відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно положень ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Враховуючи перш за все інтереси дітей, їх право на належний рівень життя та забезпечення нормальної життєдіяльності; а також те, що з часу ухвалення рішення про стягнення аліментів відбулося значне зростання цін на основні життєво-необхідні товари та продукти, що розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років з 1 липня 2018 року складав 1944 грн., з 1 грудня 2018 року складає 2027 грн.; враховуючи матеріальний стан та стан здоров'я платника аліментів - відповідача, а також те, що він має на утриманні ще одного неповнолітнього сина ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_5, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного та обґрунтованого висновку про зміну способу стягнення аліментів, стягнувши з відповідача аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) щомісячно.

Із наданої відповідачем виписки із медичної карти хворого не вбачається, що за станом здоров'я (у зв'язку із встановленими діагнозами) відповідач не може працювати. Крім того, така виписка видана 2 вересня 2015 року; доказів про стан здоров'я станом на час розгляду справи відповідачем суду не надано.

Відповідач є молодою особою працездатного віку (38 років), має можливість працювати та заробити таку суму, щоб сплачувати аліменти на утримання своїх неповнолітніх дітей в достатньому для їх гармонійного розвитку розмірі. Відповідач є морально зрілою особою, а тому повинен розуміти реалії життя, що стосуються його обов'язку матеріально забезпечувати своїх дітей, як і повинен розуміти, що у зв'язку з подорожчанням забезпечення життєдіяльності людини розмір аліментів, що стягнутий з нього за рішенням суду в 2010 році - по 240 грн. на кожну дитину, не є на сьогодні достатнім навіть для забезпечення найнеобхідніших потреб дітей.

Зазначеним спростовуються доводи апеляційної скарги відповідача в тому, що позивачем не доведено підстав для задоволення позову, а судом, навпаки, встановлені факти, що свідчать про відсутність підстав для задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги щодо неправильного розподілу судом першої інстанції судових витрат при частковому задоволенні позову не заслуговують на увагу з огляду на те, що ухваливши рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції стягнув із відповідача в дохід держави судовий збір у встановленому Законом України «Про судовий збір» мінімальному розмірі, що підлягає до сплати за подання до суду позовної заяви майнового характеру.

За наведених обставин апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, в зв'язку з чим не підлягає до скасування, а апеляційна скарга не підлягає до задоволення, оскільки наведені в ній доводи правильність висновків суду не спростовують.

На підставі викладеного і керуючись ст. 374, 375, 381-382 ЦПК України, суд

Постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Шаргородського районного суду Вінницької області від 23 жовтня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий:М.В. Матківська
Судді:В.С. Марчук
В.В. Сопрун