Провадження № 2/161/3542/19
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

02 грудня 2019 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді - Пахолюка А.М.

при секретарі - Грабовській Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Луцька цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права особи, такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що є власником квартири АДРЕСА_1 . Також у вказаній квартирі зареєстрований відповідач ОСОБА_2 , що є її чоловіком. Вказує, що відповідач з 2000 року за зазначеною адресою не проживає та не бере участі в утриманні квартири.

З врахуванням наведеного, просить суд, визнати ОСОБА_2 , таким, що втратив право на користування жилим приміщенням за адресою: АДРЕСА_2 .

Ухвалою суду від 18 вересня 2019 року відкрито спрощене позовне провадження у справі.

До початку судового засідання позивача подала до суду заяву, в якій просить справу слухати у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Проти постановлення заочного рішення не заперечує.

Відповідач в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин проте, вчасно та належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, що підтверджується відповідним оголошенням на веб-порталі судової влади.

Суд вважає за можливе слухати справу у відсутності учасників справи по наявним матеріалам справи.

Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.

Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що згідноз договору дарування від 07 серпня 1998 року № 2-6741, позивач є власником квартири АДРЕСА_1 (а.с 18).

Відповідно до витягу з будинкової книги, в даному будинку зареєстрований ОСОБА_2 (а.с. 11-17).

У відповідності до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно до ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Зазначена правова позиція також викладена Верховним Судом України у постанові від 16.11.2016 року у справі № 688/63/15-ц.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, особа втрачає право на користування житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла з 2000 року.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 не проживає за адресою: АДРЕСА_2 , повідомленням ЛВП ГУНП у Волинській області від 13.06.2019 року (а.с. 20).

Отже, відповідач ОСОБА_2 понад один рік без поважних причин не проживає в спірній квартирі.

Таким чином, оцінивши зібрані та дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити та визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування жилим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 у зв`язку з порушенням прав та законних інтересів позивача.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 27, 77, 81, 141, 263-265, 280-284, 288, 354 ЦПК України, на підставі ст.ст. 391, 405 ЦК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , в користь ОСОБА_1 , судові витрати по сплаті судового збору в сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

У відповідності до п.п.15.5) п. 1 Розділу ХШ Перехідних положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 .

Відповідач - ОСОБА_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер - невідомо.

Заочне рішення в повному обсязі складено 06 грудня 2019 року.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області Пахолюк А.М.