Дата документу 10.12.2019 Справа № 314/3547/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Є.У.№ 314/3547/18 Головуючий у 1 інстанції: Мануйлова Н.Ю.
№ 22-ц/807/2756/19 Суддя-доповідач: Крилова О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Крилової О.В.

суддів: Кухаря С.В.

Полякова О.З.

розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження без виклику учасників справи цивільну справу заапеляційною скаргою Публічного акціонерного товариство «Дельта Банк» на рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 28 травня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариство «Дельта Банк», треті особи: Вільнянський районний відділ державної виконавчої служби Запорізької області, ОСОБА_2 про захист прав споживачів, визнання зобов`язання виконаним,

ВСТАНОВИВ

В серпні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ПАТ «Дельта Банк», треті особи: Вільнянський районний ВДВС Запорізької області, ОСОБА_2 про захист прав споживачів, визнання зобов`язання виконаним.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що 04 травня 2006 року між ТОВ «Український промисловий банк» та ОСОБА_2 був укладений споживчій кредитний договір №103-01/К-06, виконання якого забезпечується укладеним того ж дня між ТОВ «Український промисловий банк» та позивачкою договором поруки № 103-01/П-06. 30 червня 2010 року між ТОВ «Укрпромбанк», АТ «Дельта Банк» та Національним банком України укладено договір про передачу активів та кредитних зобов`язань ТОВ «Укрпромбанк» на користь АТ «Дельта Банк», на підставі чого в липні 2012 року АТ «Дельта Банк» звернувся з позовом до позивачки та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 78737,27 грн.

10 жовтня 2012 року заочним рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області у цивільній справі №0808/2663/2012 позовні вимоги АТ «Дельта Банк» задоволено, стягнуто солідарно з позивачки та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 72737,27 грн. та судові витрати у розмірі 787,37 грн.

Позивач наголошує, що виконавче провадження АСВП №50883132 по стягненню з неї заборгованості закінчено на підставі фактичного виконання рішення від 10.10.2012 року у справі №0805/2663/2012, у зв`язку з чим 04 червня 2018 року ОСОБА_1 звернулася до АТ «Дельта Банк» з заявою про надання довідки про відсутність заборгованості за кредитним договором №103-01/К-06 та підтвердження факту повного виконання зобов`язання за кредитним договором, договором поруки, та їх припинення, проте банком було проігноровано дану заяву, чим порушено право позивачки, як поручителя, який виконав зобов`язання за позичальника.

Посилаючись на зазначені обставини просила суд, визнати зобов`язання ОСОБА_1 за кредитним договором № 103/-01/К-06 від 04.05.2006 року та договором поруки №103-01/П-06 від 04.05.2006 припиненими.

Рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 28 травня 2019 року позов задоволено.

Визнано зобов`язання ОСОБА_1 за кредитним договором № 103-1/К-06 від 04.05.2006 та договором поруки № 103-01/П-06 від 04.05.2006 припиненими.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариство «Дельта Банк» на користь держави судовий збір 704,80 грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ПАТ «Дельта Банк» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

ОСОБА_1 скористалась своїм правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу, в якому зазначала, що доводи апеляційної скарги жодним чином не спростовують висновків суду першої інстанції, тому просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду без змін.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на те, що справа є малозначною, її розгляд здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що 04 квітня 2006 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір «Споживчий кредит з щомісячним поверненням кредиту та щомісячною сплатою процентів» № 103-01/К-06, відповідно до якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 15000 доларів США 00 центів з метою здійснення споживчих цілей. Відповідно до п.3.1 виконання позичальником зобов`язань забезпечується порукою ОСОБА_1 .

Того ж дня між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк», ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено договір поруки № 103-01/П-06, відповідно до якого поручитель ОСОБА_1 поручилась перед кредитором за виконання боржником зобов`язань за кредитним договором №103-01/К-06 від 04 травня 2006 року, за яким останній зобов`язаний до 03 травня 2016 року повернути кредит у розмірі 15000, 00 доларів США, сплатити проценти та штрафні санкції у розмірі і у випадках, передбачених кредитним договором.

Заочним рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 10 жовтня 2012 року у цивільній справі № 0805/2663/201 позов Публічного Акціонерного Товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь Публічного Акціонерного Товариства «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором в сумі 78737 грн. 27 коп.

Листом Вільнянського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області від 05.06.2018 року за вих. №12558 позивача повідомлено про закінчення виконавчого провадження АСВП № 50883132 з виконання виконавчого листа №0805/2663/2012 від 28 січня 2013 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» боргу на підставі п. 9 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження». Згідно перевірки бази даних ВП/ВД (спец розділ) та АСВП встановлено, що виконавчі документи щодо ОСОБА_1 на виконанні у Вільнянському районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області станом на 05.06.2018 року не перебувають.

Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати належних йому процентів.

За змістом статей 525, 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

Відповідно до статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі статтею 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

ПАТ «Дельта Банк» використало право вимагати дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, та пені за порушення умов договору, шляхом надіслання ОСОБА_2 та ОСОБА_1 вимоги про дострокове погашення заборгованості.

Такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється зі спливом строку виконання зобов`язання.

Вказана правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18) від 04 липня 2018 року.

У статтях 549, 550, 551 ЦК України, зазначено, що пенею є грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов`язання і яка обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Проценти на неустойку не нараховуються та, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Тобто неустойка нараховується в разі порушення боржником зобов`язання (стаття 610, пункт 3 частини першої статті 611 ЦК України) з першого дня прострочення та до тих пір, поки зобов`язання не буде виконане. Період, за який нараховується пеня за порушення зобов`язання, не обмежується. Її розмір збільшується залежно від тривалості порушення зобов`язання. Тобто пеня може нараховуватись на суму невиконаного або неналежно виконаного грошового зобов`язання (зокрема, щодо повернення кредиту чи сплати процентів за кредитом) протягом усього періоду прострочення, якщо інше не вказано в законі чи договорі. Разом з тим відповідно до пункту 1 частини другої статті 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (як штрафу, так і пені) застосовується позовна давність в один рік. Таким чином, стягнути неустойку (зокрема, пеню незалежно від періоду її нарахування) можна лише в межах спеціальної позовної давності, яка згідно із частиною першою статті 260 ЦК України обчислюється за загальними правилами визначення строків, установленими статтями 253-255 цього Кодексу, від дня порушення грошового зобов`язання.

Звернення банку до відповідачів з вимогою про дострокове погашення кредиту змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з такою вимогою вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі.

Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Згідно з ч.1 ст.559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання, а також у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Договором поруки 103-01/П-06 від 04.05.2006, укладеним між ТОВ «Український промисловий банк» та ОСОБА_1 , визначено, що порука діє до повного виконання зобов`язань по Кредитному договору Боржником чи Поручителем (п.10 договору).

При таких обставинах, суд першої інстанції дійшов до вірного висновку, що позивачем було повністю сплачено заборгованість відповідно до рішення суду першої інстанції, отже зобов`язання за кредитним договором № 103-01/К-06 від 04.05.2006 та договором поруки є припиненими.

Посилання у апеляційній скарзі на те, що позивач виконала зобов`язання за рішенням суду, а не за кредитним договором, суперечить положенням як закону, так і висновкам правозастосовної практики, викладеним у оскаржуваному судовому рішенні

Тож доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, зводяться лише до переоцінки обставин, належним чином встановлених судом, а також до намагання іншим чином витлумачити законодавство.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи, які є підставою для скасування (зміни) рішення, не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, внаслідок чого апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариство «Дельта Банк» залишити без задоволення.

Рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 28 травня 2019 року по цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повний текст постанови складено 10 грудня 2019 р.

Головуючий О.В. Крилова

Судді: С.В. Кухар

О.З. Поляков