Справа № 265/7727/18
Провадження № 8/265/2/19
У Х В А Л А

21 березня 2019 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі: головуючого судді Костромітіної О. О., за участю секретаря судового засідання Куксенко А. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі Донецької області цивільну справу № 265/7727/18 за заявою ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, зацікавлена особа: ОСОБА_2,

за участю:

заявника ОСОБА_1

представника заявника ОСОБА_3,

зацікавленої особи ОСОБА_2,

представника зацікавленої особи ОСОБА_4,

В С Т А Н О В И В:

03 жовтня 2018 року Орджонікідзевським районним судом міста Маріуполя Донецької області був виданий судовий наказ, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи утримання з 11 вересня 2018 року.

06 лютого 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд даного судового наказу за нововиявленими обставинами. Просив переглянути та скасувати судовий наказ.

В обґрунтування вимог вказував, що з 27.04.1999 року сторони перебували в шлюбі зареєстрованому Орджонікідзевським відділом РАЦС м.Маріуполя, актовий запис №96. Від шлюбу мають синів ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується свідоцтвом про народження дітей. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя від 21.09.2011 року, шлюб між особами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано.

Він постійно, щомісячно, у добровільному порядку перераховує гроші на картковий рахунок на утримання старшого сина ОСОБА_1 у розмірі 3100 гривень, не враховуючи витрати на одяг, ліки. Після розірвання шлюбу з ОСОБА_2 він щомісяця передавав їй 1600 гривень(200 доларів США) на утримання обох синів, бо мав таку можливість. Початок воєних дій погано вплинув на здоровя його матері, ОСОБА_2 зінаїди Петрівни, ІНФОРМАЦІЯ_4, яка занходиться на його утриманні, так як її пенсії не вистачає на опалення в зимку, лікування, іжу, та на її догляд, оскільки вона не ходяча через хронічні хвороби, що підтверджується випискою із її медичної картки. Всі ці обставини не були враховані під час розгулу заяви про видачу судового наказу. Також зазначає, що він має нерегулярний, непостійний дохід, раніше ходив у море за контрактом, тому може сплачувати мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину, що становить розмір прожиткового мінімуму 2027 гривень. Просив суд скасувати наказ про стягнення з нього аліментів на утримання сина на підставі зазначених обставин, які він вважає ново виявленими обставинами.

ОСОБА_1 повністю підтримав зміст зави про скасування наказу, та надав пояснення аналогічні змісту заяви. Також в судовому засіданні пояснив, що він на даний час не працює, він у добровільному порядку надає матеріальну допомогу старшому сина, і тому не має можливості надавити допомогу молодшому. Також вважає, що його колишня дружина повинна утримувати дітей. Згоден платити аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 2027 гривень. Просив суд скасувати судовий наказ.

Представник ОСОБА_1 адвокат ОСОБА_3 у судовому засіданні вимоги та доводи заявника підтримав, надав пояснення аналогічні змісту вимог заяви, просив заяву задовольнити.

Зацікавлена особа ОСОБА_2 та її представник адвокат ОСОБА_4 заперечували проти задоволення заяви про скасування наказу, надали до суду відзив, в якому зазначили, що обставини, на які посилається заявник, як на підставу скасування наказу, не є нововиявленими, оскільки існували та були відомі заявнику на час розгляду заяви про видачу наказу про стягнення аліментів. В порядку наказного провадження вирішуються безспірні вимоги, передбачені ст. 161 ЦПК України, без перевірки обґрунтованості заявлених стягувачем вимог по суті (п.7 ч.1 ст.168 ЦПК України). Обставина, на яку посилається заявник, не була предметом розгляду в суді першої інстанції та не підлягає дослідженню під час вирішення питання стягнення аліментів в порядку наказного провадження, а отже не може вважатися ново виявленою.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви за наступних підстав.

Згідно з статтею 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Згідно ч. 4 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на двох дітей - однієї третини заробітку (доходу) платника аліментів, якщо ця вимога не повязана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Згідно ч. 8 ст. 170 ЦПК України у разі видачі судового наказу відповідно до пунктів 4 і 5 частини першої статті 161 цього Кодексу, судовий наказ може бути переглянуто за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу V цього Кодексу.

Згідно з частинами 1, 2 статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених п. 1 ч. 2 ст. 423 ЦПК України, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов'язки осіб, які беруть участь у справі.

Звертаючись до суду з заявою про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу, як на нововиявлену обставину, ОСОБА_1 серед іншого посилався на факт його добровільної участі в матеріальному утриманні дітей.

Разом з тим, в порядку наказного провадження вирішуються безспірні вимоги, передбачені ст. 161 ЦПК України, без перевірки обґрунтованості заявлених стягувачем вимог по суті (п. 7 ч. 1 ст. 168 ЦПК України).

Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, зокрема, є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Пунктом 3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами" від 30.03.2012 року № 4 передбачено, що нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами 1, 2 частини другої статті 361 ЦПК, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов'язки осіб, які беруть участь у справі.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Згідно із п.4 вказаної Постанови, вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини. Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами. Обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення і не пов'язані з вимогою в цій справі, а тому не могли бути враховані судом при ухваленні судового рішення, є новими обставинами і можуть бути підставою для пред'явлення нової вимоги (зокрема, погіршення майнового стану відповідача після ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів). Судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішуються судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.

Враховуючи вищевикладені норми права суд дійшов висновку, що обставини, на які посилається заявник, не є предметом розгляду в суді та не підлягає дослідженню під час вирішення питання стягнення аліментів в порядку наказного провадження, а отже не може вважатися нововиявленими. Суд також вважає, що посилання заявника на визначення розміру аліментів на дитину без урахування його доходу, без урахування на його утриманні непрацездатної, хворої матері, та добровільної матеріальної допомоги старшому сину не можуть вважатися нововиявленими обставинами в розумінні ст.423 ЦПК України , однак можуть бути підставою для звернення до суду з окремим позовом про зміну розміру аліментів .

Відповідно донорм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, обовязок батьків утримувати свою неповнолітню дитину належить до конституційних обовязків і передбачений ч. 2 ст. 51 Конституції України, в якій зазначено, що батьки зобовязані утримувати дітей до їх повноліття.

Такий обовязок також передбачений ст. 180 Сімейного кодексу України, відповідно до якої батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а в окремих випадках і своїх повнолітніх дітей. Отримання аліментів на дитину не залежить від того чи перебувають батьки у шлюбі чи ні, живуть вони разом чи окремо один від одного.

Чинним законодавством України передбачено декілька способів стягнення аліментів.

Виконання батьками обвязку утримувати дитину може здійснюватися за домовленістю між ними. Так за домовленістю між батьками дитини, той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні, в грошовій і (або) натуральній формі. Також батькам надано право укласти договір про сплату аліментів на дитину, умови якого (розмір аліментів, строки їх виплати тощо) не повинні порушувати її права. При цьому розмір аліментів сторони визначають за домовленістю між собою, але за жодних обставин він не може бути меншим від передбаченого у ч. 2 ст. 182 Сімейного Кодексу України. Якщо розмір аліментів визначено у твердій грошовій сумі, до договору треба включати умови про індексацію, як вимагає ч. 2 ст. 184 того ж Кодексу. Договір має бути укладений письмово та підлягає нотаріальному посвідченню. У разі невиконання батьком (матірю) свого обовязку за договором, стягнення аліментів здійснюється не за судовим рішенням, а на підставі виконавчого напису нотаріуса органом державної виконавчої служби.

За рішенням суду, кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той із них, з ким вона проживає, вправі звернутись до суду з відповідним позовом.

Заявник в даному випадку як на підставу перегляду наказу вказує на добровільне надання ним допомоги і утримання дітей за власний рахунок.

Як вбачається з матеріалів справи дитина зареєстрована та проживає разом із ОСОБА_2 за адресою місто Маріуполь, проїзд Лютневий, будинок 7, а батько дитини проживає окремо, що не було спростовано в судовому засіданні.

Згідно з частиною 5 статті 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину 1/4, на двох дітей 1/3, на трьох і більше дітей половину заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Про стягнення аліментів має право звернутися той із батьків, з ким на законних підставах проживають діти. Таке місце проживання дітей, які не досягли десяти років визначається за згодою батьків, відповідно до ч. 1 ст. 160 СК України.

Відтак, оскільки неповнолітній син ОСОБА_5О, ІНФОРМАЦІЯ_3, проживає разом з матірю ОСОБА_1, тому матір дитини на законних підставах звернулась до суду із заявою про видачу судового наказу та стягнення аліментів, незалежно від надання батьком добровільної допомоги дітям.

Надання заявником допомоги повнолітньому сину, як в натуральній так і грошовій формі, здійснення витрат на його дозвілля, купівлі необхідних речей та продуктів харчування, суд розцінює як добровільне виконання своїх батьківських обовязків щодо виховання та розвитку дитини, піклування про здоров'я, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Добровільна сплата боржником коштів на утримання повнолітнього не виключає права заявниці ОСОБА_2 на вирішення даного питання в судовому порядку з метою гарантування забезпечення права неповнолітнього сина на утримання .

Окрім того, вказані обставини не мають істотного значення для розгляду заяви про видачу судового наказу, оскільки не містять підстав для відмови у видачі судового наказу, передбачених статтею 165 ЦПК України.

Згідно з частиною 3 статті 429 ЦПК України за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд може: 1) відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі; 2) задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення.

Виходячи з того, що жодна обставина, на яку посилається ОСОБА_1 в своїй заяві, не є нововиявленою обставиною, підстав для скасування судового наказу не вбачається.

За таких обставин суд не вбачає достатніх підстав для перегляду судового наказу Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи утримання з 11 вересня 2018 року, та залишає даний наказ в силі.

Керуючись ст.ст. 170, 259, 260, 423, 429 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 03 жовтня 2018 року за заявою ОСОБА_2 за вимогою про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 11 вересня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття, відмовити.

Залишити в силі судовий наказ Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 03 жовтня 2018 року, виданий за заявою ОСОБА_2 за вимогою про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 11 вересня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не були вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження у випадках, передбачених ст. 354 ЦПК України.

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Донецького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя.

Повна ухвала складена 26 березня 2019 року

Суддя О. О. Костромітіна