Справа № 2/756/2262/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

28 січня 2019 року суддя Оболонського районного суду м. Києва Васалатій К.А. розглянувши в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання осіб такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2018 р. позивач звернувся до суду з даним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він проживає у АДРЕСА_1.

Зі слів позивача, за вказаною адресою також зареєстровані - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_7, ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3, відповідач ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_5 При цьому відповідач останні 10 років не мешкає у спірній квартирі, а його син ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_6 постійно мешкає із своєю матір'ю ОСОБА_6 у АДРЕСА_2.

Як вказано у позові, позивач у 2015 р. він звертався до ГУНП в м. Києві щодо розшуку свого брата - відповідача по справі, але жодної інформації так і не отримав. При цьому відносно відповідача було винесено постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України від 10.05.2018 р., так як останній не виховує свого сина. Також на вищевказану адресу весь час приходять повідомлення щодо сплати заборгованості по аліментам та телефонують колектора з вимогою їх сплатити.

Тому позивач просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житлом, а саме АДРЕСА_1.

У відповідності до гл. 10 ст. 274 ЦПК України «у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: 1) малозначні справи

Ч. 2 даної статті вказує, що «у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) ціну позову; 2) значення справи для сторін».

При цьому у відповідності до ст. 279 ЦПК України «Розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Таким чином суд, дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, встановив обставини, що викладені нижче.

У відповідності до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст. 5 ЦПК України).

Відповідно до положень ч. 2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов'язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків, відшкодування моральної шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу місцевого самоврядування. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Як з'ясував суд, у відповідності до ордеру серії НОМЕР_3 від 08.08.1975 р. ОСОБА_7 отримала право на проживання у АДРЕСА_1 разом із членами своєї сім'ї - ОСОБА_7 та ОСОБА_1

У відповідності до ст. 191 ЦПК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

У відповідності до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується і розпоряджається належним йому майном на власний розсуд.

Як з'ясовано судом, за вищевказаною адресою також зареєстровані - позивач, батько позивача ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_7, ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3, відповідач ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 та його син ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_5

Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки проводиться в судовому порядку.

Відповідно до ст. 29 ч. 1 та 4 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає.

У п. 10 Постанови Пленуму ВСУ від 12.04.1985 р. № 2 "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" зазначено, що у справах визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням на підставі ст. 71 ЖК України, необхідно з'ясувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. У разі їх поважності суд може продовжити пропущений строк.

У відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», - зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Як з'ясовано судом, відповідач останні 10 років не мешкає у спірній квартирі, а його син ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_6 постійно мешкає із своєю матір'ю ОСОБА_6 у АДРЕСА_2. При цьому відносно відповідача було винесено постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України від 10.05.2018 р., так як останній не виховує свого сина.

Оскільки обставини, викладені позивачем свідчать про те, що відповідач у спірній квартирі не проживає понад 3 роки, суд дійшов до висновку про обґрунтованість вимог позивача та необхідність ухвалення рішення про задоволення позовних вимог щодо визнання відповідача ОСОБА_2 втратившим право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь ОСОБА_1 витрати по оплаті судового збору у розмірі 704,80 грн.

На підставі викладеного та керуючись Постановою Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 02/02/2014 р. «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», ст. 71 ст. 116, 157, 191 ЖК України, ст. 405 ЦК України, ст. 12, 19, 42, 81, 89, 141, 263, 265, 280-282, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 (і.к. НОМЕР_1) таким, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 (і.к. НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (і.к. НОМЕР_2) судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя: К.А. Васалатій