Ухвала

21 січня 2019 року

м. Київ

справа № 352/90/16-ц

провадження № 61-303ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Лесько А. О. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 28 грудня 2017 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 21 листопада 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

Рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 28 грудня 2017 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на Ѕ частину будівельних матеріалів, використаних у процесі будівництва жилого будинку АДРЕСА_1, загальною вартістю 453 287,00 грн.

У решті позовних вимог відмовлено.

Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 21 листопада 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Рішення Тисменицького районного суду від 28 грудня 2017 року в частині визнання за ОСОБА_2 права власності на Ѕ частину будівельних матеріалів, використаних у процесі будівництва жилого будинку АДРЕСА_1, загальною вартістю 453 287,00 грн змінено.

Визнано за ОСОБА_2 в порядку поділу спільного майна подружжя право власності на Ѕ частину будівельних матеріалів, які вкладені у конструктивні елементи об'єкту самочинного будівництва: фундамент бетонний, стрічковий та цоколь з повнотілої червоної цегли, стіни зі шлакоблоків та червоної цегли, перегородки, перекриття з монолітної залізобетонної плити, підлога, дах і покрівля багатоскатна, покрита металочерепицею червоного кольору, вікна металопластикові, двері, оздоблення внутрішнє, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, вартістю 226 643,50 грн (половина від загальної вартості 453 287,00 грн).

Визнано за ОСОБА_1 в порядку поділу спільного майна подружжя право власності на Ѕ частину будівельних матеріалів, які вкладені у конструктивні елементи об'єкту самочинного будівництва: фундамент бетонний, стрічковий та цоколь з повнотілої червоної цегли, стіни зі шлакоблоків та червоної цегли, перегородки, перекриття з монолітної залізобетонної плити, підлога, дах і покрівля багатоскатна, покрита металочерепицею червоного кольору, вікна металопластикові, двері, оздоблення внутрішнє, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, вартістю 226 643,50 грн (половина від загальної вартості 453 287,00 грн).

У решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Вирішено питання судового збору.

24 грудня 2018 року (відповідно до відтиску поштового штемпеля на конверті) ОСОБА_1 направила касаційну скаргу на зазначені судові рішення.

Разом із касаційною скаргою ОСОБА_1 подала клопотання про звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги, в якому зазначала, що працює медичною сестрою, отримує заробітну плату у розмірі 3 500,00 грн, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, будь-яких коштів крім аліментів від колишнього чоловіка не отримує та з урахуванням необхідності сплати вартості комунальних послуг не має змоги зібрати кошти на оплату судового збору.

Згідно з частиною першою статті 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці;б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім'ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров'ю.

У частині другій зазначеної статті передбачено, що суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Разом з цим, у статті 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, у тому числі й органів державної влади.

З огляду на доводи клопотання про звільнення від сплати судового збору, а також враховуючи відсутність передбачених статтею 8 Закону України «Про судовий збір» обставин, клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги не підлягає задоволенню.

У зв'язку з наведеним заявнику необхідно сплатити судовий збір за подання касаційної скарги.

Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України «Про судовий збір».

Згідно з підпунктом 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги на рішення суду сплачується судовий збір у розмірі 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми.

Відповідно до підпункту 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» в редакції, чинній на момент пред'явлення позову, за подання фізичною особою до суду позовної заяви майнового характеру сплачується судовий збір у розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати.

ОСОБА_2 у січні 2016 року звернувся з позовом, в якому після відмови від частини позовних вимог, просив визнати за ним право власності на Ѕ частину будівельних матеріалів, розташованих на АДРЕСА_1. Судами встановлено, що орієнтована вартість зазначених матеріалів становить 453 287,00 грн, а Ѕ їх частини - 226 643,50 грн. Оскільки позивач просив визнати за ним право власності на Ѕ частину будівельних матеріалів, ціна позову в даній справі становить 226 643,50 грн.

Таким чином, за подання касаційної скарги ОСОБА_1 необхідно сплатити судовий збір у розмірі 4 532,87 грн (226 643,50 грн Х 1 % Х 200 %).

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до УК у Печерському районі/Печерський район/22030102, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), МФО: 899998, рахунок отримувача: 6007, ККДБ: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд.055)»; символ звітності банку: 207.

На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Згідно з частиною другою статті 185 ЦПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Враховуючи наведене, касаційну скаргу слід залишити без руху для сплати судового збору в розмірі 4 532,87 грн.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні клопотанні ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 28 грудня 2017 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 21 листопада 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя залишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А. О. Лесько