Справа № 539/699/18
Провадження № 2/539/505/2019
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 березня 2019 року
Лубенський міськрайонний суд Полтавської області
в складі: головуючого судді - Алтухової О.С.,
з участю секретаря судового засідання Ануфрієвої Н.М.,
відповідача ОСОБА_1,
представника відповідача ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Лубенського міськрайонного суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
ВСТАНОВИВ:
Відповідно до умов договору№ 500351715 від 13.03.2013 року відповідач зобовязалася повернути отримані кошти та сплатити відсотки за користування кредитом, однак, всупереч договірним зобовязанням ОСОБА_1 припинила погашати отриманий кредит та відсотки за його користування, внаслідок чого утворилась заборгованість за кредитним договором.
30.09.2014 між ПАТ "Альфа Банк» та ТОВ" Дата ОСОБА_3" було укладено договір факторингу, відповідно до умов якого останньому перейшло право грошової вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором.
Зауважили, що з моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 10.10.2016 позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій.
В судове засідання представник позивача не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений, звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи без його участі, наполягав на задоволенні позовних вимог.
Відповідач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 позовні вимоги не визнали в повному обсязі. Відповідач пояснила, що вона повністю погасила кредит, але доказів цього у неї немає через крадіжку, яка сталася в її будинку. Наполягали на застосуванні загального та спеціального строків позовної давності. Зауважили, що нараховані щомісячні комісії за послуги, що супроводжують кредит, є незаконними.
Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
П 2.6. встановлений порядок повернення Кредиту, сплати процентів за його користування та інших платежів за цим договором, а саме платежі здійснюються щомісячно, рівними частинами у сумах та в терміни, в порядку та на умовах, визначених цим Договором та відповідно до Графіку платежів, який є Додатком № 1 до цього Договору та його невідємною частиною.
Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобовязанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобовязанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обовязку первісному кредиторові є належним виконанням.
Згідно приписів ст. 1082 ЦК України боржник зобов'язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов'язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов'язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов'язку перед клієнтом.
Тобто, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обовязку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання буде належним.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові ВСУ у справі № 6-2765цс15 від 20.01.2016 року.
На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що посилання відповідача на неповідомлення її про зміну кредитора у зобовязанні не заслуговують на увагу, оскільки даний факт не звільняє її від обовязку погашення кредиту взагалі, а доказів здійснення платежів для погашення кредитної заборгованості після заміни кредиторів ані на рахунки позивача, ані на рахунки попередніх кредиторів відповідачем не надано, останній платіж ОСОБА_1 здійснила 25.12.2013 року.
Згідно п. 2.8. Кредитного договору № 500351715 від 13.03.2013 р. встановлена комісійна винагорода банку: за управління кредитом - 2,75% від суми кредиту (без ПДВ). Комісійна винагорода, що вказана в цьому підпункті розраховується від суми кредиту, зазначеної в п.2.1 Розділу № 1 цього договору та сплачується позичальником щомісячно за кожний місяць користування кредитом відповідно до графіку платежів, який є додатком № 1 до договору та його невід'ємною частиною. Зазначена в цьому підпункті комісійна винагорода сплачується починаючи з місяця наступного за місяцем отримання кредиту, по дату остаточного повернення позичальником кредиту, що вказана в п.2.3 розділу № 1 договору, при цьому за останній місяць користування кредитом комісійна винагорода сплачується в повному обсязі, не зважаючи на фактичну кількість днів користування позичальником кредитом в останньому місяці користування кредитом. В будь-якому випадку сплата позичальником комісійної винагороди за управління кредитними грошовими коштами за останній місяць користування позичальником кредитом здійснюється не пізніше дати остаточного повернення кредиту за договором.
Додатком 1 до кредитного договору визначено сукупну вартість кредиту, де вказано, що крім погашення основної суми кредиту та процентів, позичальник сплачує платежі за надані супутні послуги на користь банку, при цьому у графі «Комісія за управління кредитом» будь-які відомості відсутні, комісія не зазначена, а у графі «Інші послуги банку: валютно-обмінні операції, юридичне оформлення» вказано комісію у розмірі 548,46 грн. щомісячно.
Надаючи оцінку умовам укладеного між сторонами кредитного договору суд дійшов висновку, що вказаний пункт договору про сплату комісії є нікчемним, оскільки суперечить чинному Постанові Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року №168 та Закону України «Про захист прав споживачів», тому нарахування такої комісії у розмірі 548,46 грн. є незаконним і позовні вимоги про стягнення боргу за такою комісією не підлягають задоволенню.
Щодо заяви про застосування позовної давності суд зазначає наступне.
Загальна позовна давність (зокрема, до вимог про стягнення заборгованості за кредитом і процентів) встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України), а спеціальна позовна давність до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені)- тривалістю в один рік (пункт 1 частини другої статті 258 ЦК України). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Початок перебігу позовної давності визначається статтею 261 ЦК України. Так, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила(частина перша статті 261 ЦК України). А за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п'ята цієї статті).
Оскільки договір, укладений між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1, встановлює окремі зобов'язання, які деталізують обов'язок відповідача повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право кредитора вважається порушеним з моменту порушення відповідачем терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) відповідачем обов'язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу.
У разі порушення позичальником терміну внесення чергового платежу, передбаченого договором (прострочення боржника), відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитодавець до спливу визначеного договором строку кредитування вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини кредиту, що залишилася, і нарахованих згідно зі статтею 1048 ЦК України, але не сплачених до моменту звернення кредитодавця до суду, процентів, а також попередніх невнесених до такого моменту щомісячних платежів у межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. Невнесені до моменту звернення кредитора до суду щомісячні платежі підлягають стягненню у межах позовної давності, перебіг якої визначається за кожним з платежів окремо залежно від настання терміну сплати кожного з цих платежів.
Такий підхід відповідає правовій позиції, сформульованій Верховним Судом України у постанові від 6 листопада 2013 року у справі № 6-116цс13. Аналогічні висновки були сформульовані Верховним Судом України, зокрема, у постановах від 19 березня 2014 року у справі № 6-20цс14, від 12 листопада 2014 року у справі № 6-167цс14, від 3 червня 2015 року у справі № 6-31цс15, від 30 вересня 2015 року у справі № 6-154цс15, від 29 червня 2016 року у справі № 6-272цс16, від 23 листопада 2016 року у справі № 6-2104цс16 і від 14 грудня 2016 року у справі № 6-2462цс16.
Отже, оскільки за умовами договору відповідач мав виконувати зобов'язання, зокрема, з повернення кредиту, зі сплати процентів до 14-16 числа кожного місяця впродовж строку кредитування (36 місяців), перебіг позовної давності для стягнення заборгованості за кожним з цих щомісячних платежів починається з наступного дня після настання терміну внесення чергового платежу. А тому встановлення строку кредитування у договорі, який передбачає внесення позичальником щомісячних платежів, має значення не для визначення початку перебігу позовної давності за вимогами кредитодавця щодо погашення заборгованості за цим договором, а, насамперед, для визначення позичальнику розміру щомісячних платежів.
Відтак, за наведених умов початок перебігу позовної давності для погашення щомісячних платежів за договором визначається за кожним таким черговим платежем з моменту його прострочення. Вказане унеможливлює визначення початку перебігу позовної давності для погашення всієї заборгованості за договором з моменту спливу строку кредитування.
Заміна сторони у зобовязанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності (ст. 262 ЦК України).
Позивач звернувся до суду з позовом 19 березня 2018 року, а тому за його вимогами про стягнення заборгованості з 13.03.2013 р. по 16.02.2015 сплинула позовна давність, що є підставою для відмови у позові в цій частині.
Крім того, відповідно до п.1 ч. 2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік.
Як зазначає позивач в позові, з моменту отримання права вимоги, а саме, з 10.10.2016 р. ним не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій, що, з урахуванням дати звернення до суду, свідчить про те, що позовної вимоги про стягнення неустойки (штрафу, пені) сплинула позовна давність.
На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню в частині стягнення із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості за основною сумою боргу та за процентами в межах позовної давності з 16.03.2015 року по 14.03.2016 року в розмірі 9305 грн. 84 коп.
Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог у відповідності з ст. 141 ЦПК України.
Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76-81, 263-265, 354 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю заборгованість за кредитним договором 500351715 від 13.03.2013 року в розмірі 9305 грн. 84 коп. (дев'ять тисяч триста п'ять) грн. 84 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" судові витрати в розмірі 426 грн. 40 коп.
В іншій частині позовних вимог - відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, безпосередньо до Полтавського апеляційного суду або через Лубенський міськрайонний суд Полтавської області.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст.265 ЦПК України:

Позивач "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" (01034, м. Київ, вул. Симона Петлюри,30, код ЄДРПОУ-35625014).

Відповідач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП -НОМЕР_1, зареєстрованої: ІНФОРМАЦІЯ_2.

Текст повного судового рішення складено та підписано 29 березня 2019 року.

Суддя О.С. Алтухова