Справа № 155/912/13-ц Головуючий у 1 інстанції: Івасюта Л. В.
Провадження № 22-ц/802/1189/19 Категорія: 61 Доповідач: Карпук А. К.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Карпук А.К.,

суддів - Бовчалюк З.А., Киці С.І.,

секретар Концевич Я.О.,

з участю: прокурора Бородчук О.В.,

представника державної виконавчої служби Копетюка В.О.,

стягувача ОСОБА_1 ,

представника боржника ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за поданням Луцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа, стягувач ОСОБА_1 за апеляційною скаргою боржника ОСОБА_3 подану його представником ОСОБА_2 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04 вересня 2019 року,-

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2019 Луцький районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області (надалі - Луцький РВДВС ГТУЮ у Волинській області) звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_3 .

Подання обґрунтовує тим, що на виконанні Луцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області знаходиться виконавче провадження 52226137 з виконання виконавчого листа № 2/155/65/15, виданого 16.06.2015 з метою солідарного стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 16663,00 доларів США, що станом на 24.04.2013, еквівалентно 133178,00 грн. За вказаним виконавчим документом боржником є ОСОБА_3 . Під час виконання рішення суду виконавцем встановлено, що згідно з інформацією, наданою на запити, майно, належне боржнику на праві власності, відсутнє. Оскільки боржник не з`являвся на виклики державного виконавця, було подано подання про розшук боржника. Висновком начальника Луцького РВ Луцького відділу ГУНП у Волинській області від 15.11.2017 встановлено, що 12.11.2017 місце знаходження ОСОБА_3 було виявлено та затримано. Згідно з актом державного виконавця від 15.11.2017 боржник з`явився до Горохівського відділу ДВС ГТУЮ у Волинській області та вказав в заяві, що фактично проживає у Донецькій області, м. Маріуполь та просив надсилати матеріали виконавчого провадження за територіальністю для подальшого виконання, не підтвердивши належними доказами зміну місця проживання. Виконавцем неодноразово надсилались на адресу боржника виклики щодо явки його до державного виконавця, однак ОСОБА_3 на виклики не з`являвся. Державним виконавцем було зроблено виїзд за адресою: АДРЕСА_1 , проте потрапити до будинку не вдалось, оскільки двері ніхто не відчинив. На запит виконавця державною прикордонною службою України листом від 13.02.2019 та від 26.06.2019 повідомлено про те, що ОСОБА_3 неодноразово перетинав державний кордон України. Враховуючи викладене та те,що рішення не виконано, боржник ухиляється від виконання його, заявник просив тимчасово обмежити ОСОБА_3 у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, до виконання зобов`язань покладених на нього згідно з виконавчим листом № 2/155/65/15, виданим 16.06.2015.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04.09.2019 подання задоволено. Постановлено тимчасово обмежити боржника ОСОБА_3 у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, до виконання зобов`язань, покладених на нього згідно з виконавчим листом у справі № 155/912/13-ц, пр. № 2/155/65/15, виданим 16.06.2015 про солідарне стягнення з ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_3 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 в користь ОСОБА_1 16663 доларів США, що станом на 24 квітня 2013 року еквівалентно 133178 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 , посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, неправильне застосування норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить скасувати цю ухвалу та постановити нову про відмову в задоволенні подання.

Луцький РВДВС ГТУЮ у Волинській області подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін, вказуючи на її законність та обґрунтованість.

03.12.2019 прокуратура Волинської області подала заяву про вступ у справу.

Ухвалою Волинського апеляційного суду від 10.12.2019, внесеною до протоколу судового засідання, допущено прокурора Волинської області до участі у справі.

У відзиві на апеляційну скаргу прокуратура Волинської області вказує, що боржник не виконує рішення суду упродовж тривалого часу, від сплати зобов`язань ухиляється, а тому ухвала суду першої інстанції прийнята з дотримання норм матеріального і процесуального права

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників справи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін з наступних підстав.

Право громадян України на пересування, у тому числі і залишення території України закріплено у ст.33 Конституції України. У той же час Конституція України передбачає можливість обмеження наданих громадянинові прав у випадках, що не заборонені законом.

Відповідно до ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Згідно з п. 19 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи чи керівника боржника юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Відповідно до частин 1, 3 ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення.

Приписами п.5 ч.1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» встановлено, що право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадку, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Поняття «ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов`язків, зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасна явка за викликом державного виконавця; письмове повідомлення державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Судом встановлено, що рішенням Горохівського районного суду Волинської області від 31.03.2015, яке набрало законної сили 03.06.2015, стягнуто з ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_3 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 солідарно в користь ОСОБА_1 16663 доларів США грошового вкладу, що станом на 24 квітня 2013 року еквівалентно 133178 грн.

На виконання вказаного рішення 16.06.2015 Горохівським районним судом Волинської області видано виконавчий лист, який пред`явлено для примусового виконання (а.с. 4).

Відповідно до статей 3, 4, 24, 25, 26 Закону України "Про виконавче провадження", виконавцем 14.09.2016 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, якою боржника зобов`язано подати декларацію про доходи та майно та попереджено боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. Копію постанови направлено сторонам виконавчого провадження.

Оскільки боржник не з`являвся на виклики державного виконавця, ухвалою Горохівського районного суду Волинської області від 01.12.2016 було оголошено в розшук ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.5).

З висновку начальника Луцького РВ Луцького відділу ГУНП у Волинській області від 15.11.2017 вбачається, що 12.11.2017 ОСОБА_3 було затримано (а.с. 7).

Як зазначено в акті державного виконавця боржник з`явився до Горохівського відділу ДВС ГТУЮ у Волинській області 15.11.2017 (а.с. 9).

В своїй заяві від 15.11.2017 боржник вказав, що фактично проживає в Донецькій області АДРЕСА_2 та просив надіслати матеріали виконавчого провадження за територіальністю для подальшого виконання, не надавши доказів про зміну місця проживання (а.с. 10).

Листом від 17.12.2018 № 907/908/01.10 виконавчий комітет Липинської сільської ради Луцького району Волинської області повідомив державного виконавця, що ОСОБА_3 зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 11).

З матеріалів справи вбачається, що державним виконавцем неодноразово надсилались на адресу боржника виклики про явку до виконавця для надання пояснень щодо причин невиконання рішення суду, однак, ОСОБА_3 на виклики не з`являвся, про причини неявки державного виконавця не повідомляв. Також державним виконавцем було зроблено виїзд за адресою: АДРЕСА_1 , проте потрапити до будинку не вдалось, оскільки двері ніхто не відчинив (а.с. 12-14, 28, 30, 31).

На виконання вимог ст. ст. 18, 56 Закону України «Про виконавче провадження», 21.02.2019 старшим державним виконавцем Луцького РВДВС ГТУЮ у Волинській області винесено постанову про арешт коштів боржника, якими було накладено арешт на грошові кошти, які містяться на всіх відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику, у межах 88981,64 грн (а.с. 32).

Відповідно до відповідей банківських установ, що надійшли на адресу державного виконавця, на рахунках боржника відсутні кошти (а.с. 33-38).

Згідно з інформацією, наданою Головним управлінням держгеокадастру у Волинській області за боржником земельних ділянок зареєстровано земельні ділянки, площею 0,1012 га, кадастровий номер :01:001:1147; площею 0,2082 га, кадастровий номер :01:001:1186; площею 0,1 га, кадастровий номер :01:002:0010; площею 0,8672 га, кадастровий номер :03:002:0061; площею 0,07 га, кадастровий номер :05:002:0070 (а.с. 19-27).

У боржника відсутні великотоннажні та інші технологічні транспортні засоби, що не підлягають експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування, що підтверджується відповіддю Управління Держпраці у Волинській області (а.с. 17).

Згідно з листом управління Держпродспоживслужби у Волинській області за боржником тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних, причіпних та начіпних машин не зареєстровано (а.с. 18).

Державна міграційна служба України у листі від 24.07.2018 повідомила, що ОСОБА_3 , має паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 , виданий 13.03.2012 органом видачі 0701.

Державною прикордонною службою України на запит державного виконавця листом від 13.02.2019 та від 26.06.2019 повідомлено про те, що ОСОБА_3 неодноразово перетинав державний кордон України.

Як вбачається з Єдиного державного реєстру державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Міністерства юстиції України Довгополов О.Г. є єдиним засновником та директором ТОВ «Юзард», яке зареєстроване у відповідному реєстрі 01.10.2018.

Відповідно до даних вказаного реєстру статутний капітал підприємства становить 1005000 гривень.

Відповідно до положень Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою діяльністю" розмір статутного капіталу товариства складається з номінальної вартості часток його учасників, виражених у національній валюті України. Кожен учасник товариства повинен повністю внести свій вклад протягом шести місяців з дати державної реєстрації товариства, якщо інше не передбачено статутом. Відповідні положення можуть бути внесені до статуту, змінені або виключені з нього одностайним рішенням загальних зборів учасників, у яких взяли участь всі учасники товариства. Вартість вкладу кожного учасника товариства повинна бути не менше номінальної вартості його частки. (статті 12, 14 вказаного Закону).

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що ОСОБА_3 , як єдиний засновник ТОВ «Юзард» вніс до статутного капіталу товариства 1005000 гривень, що свідчить про те, що з моменту відкриття виконавчого провадження, у боржника була наявна достатня сума коштів для виконання зобов`язання, покладеного на нього судовим рішенням, про те він ухилився від його виконання.

У судовому засіданні представник боржника заперечив факт внесення ОСОБА_3 коштів до статутного капітулу ТОВ «Юзард» зазначивши, що формування статутного капіталу не завершене, проте в порушення положень ст. 81 ЦПК України, не подав жодних належних доказів на підтвердження своїх заперечень.

З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що наявні в матеріалах справи докази достовірно та об`єктивно вказують на те, що боржник ОСОБА_3 ухиляється від виконання зобов`язання, покладеного на нього судовим рішенням, оскільки з часу відкриття виконавчого провадження він не вчинив жодних дій спрямованих на погашення заборгованості, хоча фактично мав таку можливість.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_3 не ухиляється від виконання судового рішення, оскільки з його заробітної плати відраховуються кошти у сумі 681,87 гривень свідчать про те, що вказане судове рішення виконується державним виконавцем у примусовому порядку, та не спростовують факту умисного невиконання зобов`язання, оскільки боржник жодних дій спрямованих на виконання обов`язку у виконавчому провадженні не вчинив, хоча виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості.

Посилання представника боржника на те, що ОСОБА_3 є солідарним боржником, не спростовують висновки суду про ухилення останнього від виконання рішення суду. Державний виконавець та стягувач ОСОБА_1 повідомили суд, що рішення суду не виконане жодним із солідарних боржників. Доказів на спростування таких пояснень, ОСОБА_3 не подав.

Інші аргументи, викладені в апеляційній скарзі, зводяться до заперечень боржника в ухиленні від виконання виконавчих документів, і не підтверджені належними доказами, а тому не можуть бути прийняті до уваги апеляційним судом та не спростовують висновків, викладених в ухвалі суду першої інстанції, яка відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території держави.

Таким чином, на державі лежить прямий обов`язок дотримуватися громадянських прав осіб і забезпечувати належне та своєчасне виконання рішення суду, що набрало законної сили. Виконання будь-якого судового рішення є невід`ємною стадією процесу правосуддя, а отже, має відповідати вимогам ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є джерелом права.

Безпідставне, тривале та необґрунтоване невиконання рішення суду, яким стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 суми вкладу, порушує законні права та інтереси стягувача та нівелює сутність рішення суду та мету його ухвалення.

Крім того, обмеження у праві виїзду за межі України має тимчасовий характер та спонукатиме боржника ОСОБА_3 до виконання боргових зобов`язань за рішенням суду, що в свою чергу захистить права стягувача на отримання належних коштів.

Згідно з приписами ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскаржувана ухвала суду постановлена з додержанням вимог закону, а тому підстав для її скасування апеляційний суд не вбачає. Доводи ж апеляційної скарги, поданої представником боржника, не спростовують вірних висновків суду та не впливають на законність даної ухвали.

Керуючись статтями 374-375, 382, 384, 389 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу боржника ОСОБА_3 подану його представником ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04 вересня 2019 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий :

Судді: