Ухвала

Іменем України

24 січня 2019 року

м. Київ

справа № 2-91/2005

провадження № 61-798ск19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: ЧервинськоїМ. Є. (суддя-доповідач), Коротуна В. М., Курило В. П.,

розглянув касаційну скаргумалого приватного підприємства «АЛСУ» (далі - МПП «АЛСУ») на постанову Миколаївського апеляційного суду від 06 грудня 2018 року у справі за скаргою ОСОБА_4 на дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області (далі - ДВС ГТУЮ у Миколаївській області),

В С Т А Н О В И В :

У січні 2019 року до касаційного суду надійшла касаційна скарга МПП «АЛСУ» на постанову Миколаївського апеляційного суду від 06 грудня 2018 року, здана до поштового відділення 14 січня 2019 року, тобто з пропуском строку на касаційне оскарження, встановленого частиною першою статті 390 ЦПК України.

У клопотанні, доданому до касаційної скарги, МПП «АЛСУ» просить поновити строк на касаційне оскарження постанови Миколаївського апеляційного суду від 06 грудня 2018 року, посилаючись на те, її повний текст було складено 11 грудня 2018 року, а отримано підприємством лише 14 грудня 2018 року.

Частиною другою статті 390 ЦПК України передбачено, що учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Зважаючи на те, що строк на касаційне оскарження пропущено з поважних причин, оскільки без своєчасного отримання копії оскаржуваного судового рішення заявник позбавлений можливості як визначення необхідності подання касаційної скарги, так і її мотивування, що є обов'язковим елементом касаційної скарги згідно з вимогами статті 392 ЦПК України, він підлягає поновленню.

У березні 2018 року ОСОБА_4 звернулась до суду зі скаргою на дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Миколаївській області, у якій просила:

- визнати незаконними дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Миколаївській областіСазонова Д. К.,

- скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження від 27 лютого 2018 року,

- зобов'язати державного виконавця вчинити дії щодо виконання рішення Ленінського районного суду від 12 жовтня 2005 року.

Скарга мотивована тим, що на виконанні увідділі примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Миколаївській області перебувало виконавче провадження з виконання виконавчого листа, виданого Ленінським районним судом м. Миколаєва від 03 березня 2006 року, у справі № 2-91 про заборону МПП «Алсу» здійснювати самовільне будівництво прибудови до магазину у будинку АДРЕСА_1 та зобов'язання знести зазначену прибудову.

ОСОБА_4 вказувала, що 27 лютого 2018 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Миколаївській області Сазоновим Д. К. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв'язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Посилаючись на те, що постанова про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-91 від 03 березня 2006 року винесена з порушенням норм чинного законодавства, оскільки рішення суду про знесення самовільної прибудови не виконано, ОСОБА_4 просила задовольнити скаргу.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 23 жовтня 2018 року в задоволенні скарги відмовлено.

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 06 грудня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 задоволено, ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 23 жовтня 2018 року скасовано та постановлено нову про задоволення скарги.

Визнано дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Миколаївській області про закінчення виконавчого провадження неправомірними.

Скасовано постанову від 27 лютого 2018 року про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-91 від 03 березня 2006 року.

У касаційній скарзі МПП «АЛСУ» просить скасувати постанову апеляційного суду, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, і залишити в силі ухвалу суду першої інстанції.

Судами встановлено, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Миколаївській області знаходився виконавчий лист № 2-91 від 03 березня 2006 року щодо заборони МПП «АЛСУ» здійснювати (проводити) самочинне будівництво прибудови до магазину у будинку АДРЕСА_1 та зобов'язання знести зазначену прибудову.

28 лютого 2018 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження відповідно до пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» у зв'язку з фактичним виконанням у повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи ухвалу суду першої інстанції, виходив з того, що державний виконавець не здійснив у повному обсязі дій, передбачених статтями 18 та 63 Закону України «Про виконавче провадження», для фактичного виконання судового рішення, оскільки самовільно побудована прибудова до магазину по АДРЕСА_1 боржником знесена не була.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Частиною четвертою статті 394 ЦПК України передбачено, що суд відмовляє у відкритті касаційного провадження з перегляду ухвали про розгляд скарг на дії (бездіяльність) органів державної виконавчої служби, якщо рішення касаційного суду за наслідками розгляду такої скарги не має значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Ураховуючи, що рішення касаційного суду за наслідками розгляду касаційної скарги МПП «АЛСУ» на постанову Миколаївського апеляційного суду від 06 грудня 2018 року не має значення для формування єдиної правозастосовчої практики, тому на підставі частини четвертої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження з перегляду ухвали про розгляд скарг на дії (бездіяльність) органів державної виконавчої служби.

Керуючись статтями 390, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

У Х В А Л И В :

Клопотання малого приватного підприємства «АЛСУ» про поновлення строку на касаційне оскарження задовольнити.

Поновити малому приватному підприємству «АЛСУ» строк на касаційне оскарження постанови Миколаївського апеляційного суду від 06 грудня 2018 року.

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргоюмалого приватного підприємства «АЛСУ» на постанову Миколаївського апеляційного суду від 06 грудня 2018 року у справі за скаргою ОСОБА_4 на дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:М. Є. Червинська
В. М. Коротун
В. П. Курило