Житомирський апеляційний суд
Справа №296/9119/19 Головуючий у 1-й інст. Маслак В. П.
Категорія 61 Доповідач Галацевич О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2019 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Галацевич О.М.,

суддів: Борисюка Р.М., Микитюк О.Ю.,

з участю секретаря судового засідання Гарбузюк Ю.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі справу №296/9119/19 за заявою ОСОБА_1 про забезпечення доказів,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 ,

на ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира, постановлену 27 вересня 2019 року суддею Маслак В.П. у м. Житомирі,

в с т а н о в и в :

У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про забезпечення доказів до подання позовної заяви шляхом зобов`язання комунального підприємства «Житомирське обласне бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради (далі КП «ЖОБТІ») надати йому матеріали інвентаризаційної справи на жилий будинок АДРЕСА_1 та видати копії документів на його замовлення. Вимоги заяви обґрунтовував тим, що він є власником 41/100 ідеальних часток вказаного нерухомого майна, проте між ним та іншими співвласниками будинку існує спір щодо його поділу (виділу частки). З метою обґрунтування позовних вимог про виділ частки жилого будинку та земельної ділянки він звернувся до КП «ЖОБТІ» з адвокатським запитом про ознайомлення з інвентаризаційною справою та з можливістю отримати копії документів. Проте, йому було відмовлено у цьому. Тому, вважає, що у разі постановлення ухвали суду про забезпечення доказів, він зможе ознайомитись із матеріалами інвентаризаційної справи, отримати копії документів, замовити проведення дослідження судовим експертом і підготувати та подати до суду обґрунтований позов.

Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 27 вересня 2019 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення доказів відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати зазначену ухвалу суду першої інстанції та направити справу до суду першої інстанції для вирішення питання щодо забезпечення доказів до подання позовної заяви.

Крім доводів, викладених у заяві про забезпечення доказів, вказав, що долучений до матеріалів справи витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно не дозволяє йому належним чином обґрунтувати свої позовні вимоги з огляду на «невідповідність двох жилих будинків, які розташовані за однією адресою, зазначеним у правовстановлюючому документі за 2015 рік, а саме свідоцтві про право на спадщину». Також, вважає, що суд штучно чинить йому перешкоди у доступі до правосуддя та порушив вимоги ст. 12 ЦПК України.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 просили апеляційну скаргу задовольнити.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з огляду на наступне.

Частинами 1, 2, 3 ст. 116 ЦПК України врегульовано, що суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим. Способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом. Заява про забезпечення доказів може бути подана до суду, як до, так і після подання позовної заяви.

Відповідно до п. п. 4, 5, 6 ч. 1 ст. 117 ЦПК України в заяві про забезпечення доказів зазначається: докази, забезпечення яких є необхідним, а також обставини, для доказування яких вони необхідні; обґрунтування необхідності забезпечення доказів; спосіб, у який заявник просить суд забезпечити докази, у разі необхідності - особу, у якої знаходяться докази.

Заяву про забезпечення доказів шляхом зобов`язання КП «ЖОБТІ» надати матеріали інвентаризаційної справи та видати її копії ОСОБА_1 мотивував тим, що у нього відсутня повна інформація про спірне нерухоме майно, оскільки така інформація міститься у КП «ЖОБТІ», проте останнє чинить перешкоди у наданні доступу до інвентаризаційної справи. Відсутність такої інформації, в свою чергу, унеможливлює його звернення до суду за захистом порушеного права.

Постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив із того, що заявником не наведено достатніх підстав щодо необхідності забезпечення доказів, а також те, що дані докази можуть бути втрачені або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Такий висновок суду є правильним, відповідає вимогам процесуального закону.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо неможливості подання до суду позову без ознайомлення з матеріалами інвентаризаційної справи на правильність висновків суду не впливають, оскільки законодавцем передбачено право суду забезпечити докази у разі, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим. Водночас, таких підстав заявником не доведено.

Посилання ОСОБА_1 на ту обставину, що суд не сприяв йому у «більш точному визначенні способу доступу до доказів та зміни прохання з ознайомлення з документами за місцезнаходженням юридичної особи на витребування копії інвентаризаційної справи» на спірний будинок для подальшого ознайомлення з ними, є безпідставними, виходять за межі повноважень суду та не позбавляють ОСОБА_1 доступу до правосуддя.

Доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції норм ст. 12 ЦПК України є також безпідставними з огляду на те, що дана норма регулює засади змагальності сторін у справі. У даному випадку заявник звернувся із заявою про забезпечення доказів до подання позовної заяви, тобто є особою, яка може набути статусу позивача, і не є стороною у справі, а тому дана норма процесуального закону на нього не поширюється.

Крім того, як вбачається з відповіді Корольовського районного суду м.Житомира від 12.11.2019 № 120/04-30/19, позовна заява ОСОБА_1 до суду не подавалася.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 27 вересня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Судді

Повний текст постанови складений 12 грудня 2019 року.