Постанова

Іменем України

27 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 201/7930/14-ц

провадження № 61-34508св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Бурлакова С. Ю., Зайцева А. Ю., Коротуна В. М. (суддя-доповідач),

Курило В. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , правонаступником якого є ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

третя особа - ОСОБА_7 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду

м. Дніпропетровська від 16 березня 2017 року в складі судді Демидової С. О. та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 серпня 2017 року в складі колегії суддів: Бараннік О. П., Пономарь З. М., Посунся Н. Є.,

В С Т А Н О В И В:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до

ОСОБА_2 , правонаступником якого є ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , третя особа - ОСОБА_7 , про стягнення суми.

Позовна заява мотивована тим, що 25 вересня 2008 року між нею та

ОСОБА_8 було укладено договір позики, відповідно до умов якого вона передала ОСОБА_8 грошову суму в розмірі 20 000,00 доларів США, що еквівалентно 110 000,00 грн, строком повернення до 25 вересня 2009 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 помер. Вважала, що борг повинні повернути відповідачі у відповідності до вимог статті 1282 ЦК України, оскільки вони є спадкоємцями померлого боржника. У добровільному порядку повернути кошти відповідачі відмовлялися.

З урахуванням викладеного та уточнень позовних вимог, ОСОБА_1 просила стягнути солідарно з відповідачів на її користь грошові кошти у розмірі

440 000,00 грн.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 09 жовтня

2015 року замінено відповідача ОСОБА_2 його правонаступником

ОСОБА_3 .

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16 березня

2017 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 серпня 2017 року, у задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив із того, що позивачем не доведено факту укладення з ОСОБА_8 договору позики та передачі йому грошових коштів у розмірі 20 000,00 доларів США.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У вересні 2017 року ОСОБА_1 подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати рішення судів попередніх інстанцій та задовольнити позов.

Аргументи учасників справ

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що судами попередніх інстанцій неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неналежним чином досліджено надані докази у їх сукупності, внаслідок чого неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору.

Доводи особи, яка подала заперечення на касаційну скаргу

У грудні 2017 року представник ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 - ОСОБА_9 , подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ заперечення на касаційну скаргу, в якому зазначив, що судові рішення є законними і обґрунтованими.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 жовтня 2017 року відкрито касаційне провадження у даній справі та витребувано цивільну справу із суду першої інстанції.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Справа передана до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 25 вересня 2019 року справу призначено до судового розгляду.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Касаційна скарга підлягає задоволенню частково.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилалась на те, що 25 березня 2009 року між нею та ОСОБА_8 було укладено договір позики, відповідно до умов якого вона передала ОСОБА_8 грошову суму в розмірі

20 000,00 доларів США, що еквівалентно 110 000,00 грн, строком повернення до 25 вересня 2009 року на підтвердження чого надала відповідну розписку.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статті 60 ЦПК України, 2004 року, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Аналогічні положення містить стаття 81 чинного ЦПК України.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів (стаття 57 ЦПК України 2004 року).

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12 липня 2016 року призначено у справі судово-технічну експертизу, на вирішення якої поставлено питання, зокрема, яка послідовність виконання реквізитів у розписці

від 25 вересня 2008 року, а саме друкованого тексту та підпису від імені

ОСОБА_8 .?, а також призначено судово-почеркознавчу експертизу, на вирішення якої поставлено наступне питання: чи виконано підпис від імені ОСОБА_8 у розписці від 25 вересня 2008 року самим ОСОБА_8 або іншою особою?

Для проведення експертизи у розпорядження експертів надано матеріали цивільної справи № 201/7930/14-ц (№ 2/201/1954/2016).

Матеріали справи не містять доказів того, що експертною установою додатково витребовувались документи для проведення судової експертизи.

У висновку експертів Київського науково-дослідного інституту судових експертиз від 25 січня 2017 року вказано про те, що розписка від 25 вересня 2008 року, вірогідно, могла бути виготовлена шляхом монтажу, а саме шляхом використання аркушу паперу з вже існуючим на ньому підпису від імені ОСОБА_8 , однак дати категоричну відповідь на це питання не виявляється можливим через недостатню кількість ознак, а саме відсутність місць перетину підпису від імені ОСОБА_8 з друкованим текстом, які б однозначно вказували б на цей факт.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, вважав вказаний висновок експертів чітким та таким, що має визначений, конкретний характер та не викликає сумнівів у його правильності, а тому поклав його в основу свого рішення та відмовив у задоволенні позову з підстав того, що позивачем не доведено факту укладення з ОСОБА_8 договору позики та передачі йому грошових коштів у розмірі 20 000,00 доларів США.

Висновок експертизи має бути категоричним та не може ґрунтуватися на припущеннях (частина четверта статті 60 ЦПК України 2004 року, частина шоста статті 81 ЦПК України).

Положеннями статті 150 ЦПК України 2004 року передбачено, що якщо висновок експерта буде визнано неповним або неясним, судом може бути призначена додаткова експертиза, яка долучається тому самому або іншому експерту (експертам). Якщо висновок експерта буде визнано необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи викликає сумніви в його правильності, судом може бути призначена повторна експертиза, яка доручається іншому експертові (експертам).

Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку про те, що висновок експерта повинен бути чітким та категоричним.

Викладене узгоджується з правовими висновками, наведеними у постановах Верховного Суду України від 29 лютого 2012 року в справі № 6-9цс12,

від 17 вересня 2014 року в справі № 6-131цс14 та у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11 листопада 2019 року в справі № 496/4851/14-ц (провадження 61-7835сво19).

Проведеною у справі експертизою не зроблено чіткого висновку про те, що надана ОСОБА_8 розписка щодо займу ним у ОСОБА_1 коштів виготовлена шляхом монтажу. Вказаний висновок містить лише вірогідність такого монтажу.

Частиною першою статті 10 ЦПК України 2004 року передбачено, що суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Отже суд належним чином не дослідив висновків судової експертизи, не сприяв сторонам у реалізації права на заявлення клопотання про проведення повторної чи додаткової експертизи, не дослідив такі висновки у сукупності з іншими доказами та дійшов передчасного висновку про те, що такі висновки є чіткими та такими, що свідчать про те, що між позивачем та ОСОБА_8 не було укладено договору займу грошових коштів.

Ураховуючи, що фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, судом повністю не встановлено, а тому судове рішення не відповідає вимогам статті 263 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, що в силу статті 411 ЦПК України є підставою для його скасування з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палатиКасаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 серпня 2017 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття.

З моменту прийняття постанови судом касаційної інстанції скасоване рішення суду апеляційної інстанції втрачає законну силу та у подальшому виконанню не підлягає.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді: С. Ю. Бурлаков

А. Ю. Зайцев

В. М. Коротун

В. П. Курило