Справа № 636/2168/19
Провадження № 2/636/1387/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2019 року м. Чугуїв

Чугуївський міський суд Харківської області у складі:

головуючого судді - Карімова І.В.,

за участю секретаря - Селеверстової Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Чугуєві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

03 червня 2019 року Акціонерне товариство Комерційний банк ( далі -АТ КБ) «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов мотивовано тим, що 26 листопада 2010 року між ЗАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 відповідно до вимог ч.1 ст. 634 ЦК України був укладений кредитний договір № б/н, за умовами якого остання отримала кредит у розмірі 2100 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Позивач посилається на те, що банк свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором та в межах встановленого кредитного ліміту( з урахуванням умов його збільшення).

Однак відповідач зобов`язання за договором належним чином не виконувала, унаслідок чого, станом на 30 квітня 2019 року виникла заборгованість в сумі 47302 грн. 45 коп., яка складається: із заборгованості за кредитом - 1103 грн. 14 коп.; заборгованості по процентам за користування кредитом 39270грн. 62 коп.; заборгованості за пенею та комісією - 4200 грн.; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) - 500,00 грн., штраф (процентна складова) в сумі 2228,69 грн. ( розрахунок заборгованості відображено з моменту надання та отримання кредитної послуги).

Враховуючи вищевикладене, позивач просить стягнути з відповідача зазначену заборгованість за кредитним договором та понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1921 грн.

Позивач також просив розглянути справу за відсутністю свого представника та у разі неявки відповідача не заперечував проти ухвалення у справі заочного рішення.

У відзиві на позов ОСОБА_2 ( нині відповідно до Свідоцтва про зміну імені НОМЕР_1 , виданого Відділом реєстрації цивільного стану по Чугуївському району Чугуївського міськрайонного управління юстиції у Харківській області 05 квітня 2016 року змінила прізвище на ОСОБА_3 ) позовні вимоги не визнала, посилаючись на те, що банк не надав достовірних доказів на підтвердження конкретних запропонованих їй Умов та Правил надання банківських послуг, а в анкеті-заяві відсутня домовленість про сплату процентів за користування кредитними коштами у визначеному в позовній заяві розмірі та пені за несвоєчасне погашення процентів. Крім того, надані банком Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із нею кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Також, посилаючись на пропуск банком строку позовної давності, оскільки банк рахує заборгованість з 07.05.2013 року, а до суду звернувся лише у червні 2019 року. До того ж згідно наданого позивачем розрахунку остання оплата за вказаним кредитним договором була здійснена відповідачем 16.09.2015 року.

У відповіді на відзив на позовну заяву представник АТ КБ «Приватбанк», підтримуючи доводи позову, зазначав, що зміст укладеного з відповідачем ОСОБА_2 в порядку ч.1 ст. 634 ЦК України кредитного договору зафіксовано в заяві позичальника , а також в Умовах надання банківських послуг, Правилах користування кредитною карткою та Тарифах, які, з однієї сторони, є частиною цього договору, а з другої - загальнодоступною інформацією. При цьому зазначав, що факт надання відповідачу Правил надання банківських послуг, що були чинними у момент підписання заяви-анкети, підтверджуються наказом про затвердження редакції Умов і правил надання банківських послуг, а факт укладення договору з відповідачкою також додатково підтверджується: довідкою щодо виданих кредитних карток відповідачу,що підтверджує строки дії кредитних карток та їх цільове призначення, довідка про зміну кредитного ліміту, що підтверджує встановлення розміру кредитного ліміту та його подальшу зміну; виписка по рахунку, що підтверджує погашення відповідачем кредитного ліміту та сплату відсотків.

Оскільки строк виданої (перевипущеної) відповідачу картки закінчується останнім днем серпня 2016 року, позивачем не пропущений строк позовної давності звернення з цим позовом до суду.

Учасники справи до суду не з`явилися, повідомлялися про час та місце розгляду справи відповідно до вимог ЦПК України, у зв`язку із чим суд розглядає справу за їх відсутністю.

Перевіривши матеріали справи, дослідивши надані учасниками справи докази в їх сукупності, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 26 листопада 2010 року між АТ КБ «Приватбанк» та Потаповою (нині за паспортом серії НОМЕР_2 , виданого Чугуївським РВ ГУДМС України в Харківській області 04 червня 2016 року- прізвище ОСОБА_3 ) був

укладений договір про надання банківських послуг, який складається із заяви позичальника, Умов, Правил надання банківських послуг, та Тарифів банку, на виконання якого позивач відкрив відповідачу рахунок із встановленим кредитним лімітом в сумі 2100 грн. на платіжну картку «Універсальна », зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

У заяві зазначено, що відповідач ОСОБА_2 ознайомлена та згодна з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами АТ КБ «ПриватБанк», а також надала згоду про те, що ця заява разом з пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг.

До кредитного договору банк додав витяг з Умов та Правил надання банківських послуг.

Відповідно до пункту 2.1.1.2.1 «Умов та правил надання банківських послуг» для надання послуг банк відкриває клієнту картку, її вид визначений у пам`ятці клієнта/довідці про умови кредитування і заяві, підписанням якої клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг. Датою укладення договору є дата отримання картки, зазначена в заяві.

Пунктом 1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк.

На підставі п.1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг банк має право на зміну тарифів, які викладені на банківському сайті, а також інших умов обслуговування рахунків.

Матеріали справи свідчать про те, що банк свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу ОСОБА_2 кредит у розмірі, встановленому договором.

Згідно наданого позивачем розрахунку, у зв`язку із неналежним виконанням ОСОБА_2 своїх зобов`язань станом на 30 квітня 2019 року виникла заборгованість в сумі 47302 грн. 45 коп., яка складається: із заборгованості за кредитом - 1103 грн. 14 коп.; заборгованості по процентам за користування кредитом 39270грн. 62 коп.; заборгованості за пенею та комісією - 4200 грн.; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) - 500,00 грн., штраф (процентна складова) в сумі 2228,69 грн. ( розрахунок заборгованості відображено з моменту надання та отримання кредитної послуги).

Між тим суд не може погодитися з таким розрахунком заборгованості, виходячи з наступного.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що споживач послуг банку лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідно до вимог статті 1056-1 ЦК України, частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 цього Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою та другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

У заяві позичальника ОСОБА_2 від 26 листопада 2011 року процентна ставка не зазначена. Крім того, у цій заяві відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді пені за несвоєчасне погашення процентів у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

На підтвердження укладеного між сторонами кредитного договору

від 26 листопада 2011 року та на підтвердження невиконання відповідачем зобов`язань за кредитним договором АТ КБ «ПриватБанк» надано до суду витяг з тарифів обслуговування кредитних карток «Універсальна»: «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна, contrakt», «Універсальна gold», витяг з «Умов та правил надання банківських послуг», розрахунок заборгованості та виписку за рахунком, проте зазначені докази не можуть беззаперечно свідчити про укладення між сторонами кредитного договору від 26 листопада 2011 року, за відсутності інших допустимих доказів на підтвердження волевиявлення ОСОБА_2 на його укладення та досягнення сторонами всіх істотних його умов. Зокрема, банк не надав доказів на підтвердження видачі відповідачеві кредитної картки саме «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», строку її дії, розміру процентів за користування кредитом та інших тарифів банку, а тому застосування Умов та правил надання банківських послуг в будь-якій редакції не є можливим.

Зазначена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду

від 13 червня 2018 року у справі № 700/3902/15-ц, від 07 червня 2018 року у справі № 755/17553/16, від 06 червня 2018 року у справі № 364/594/17, від 24 травня 2018 року у справі № 630/366/16-ц, від 10 травня 2018 року справа № 357/16301/15-ц.

Надана позивачем роздруківка із сайту належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

Не можуть вважатися належними і допустимим доказами ( відповідно до вимог ст.ст.77-80 ЦПК України ) на підтвердження видачі відповідачу вищевказаної кредитної картки й додана банком до відповіді на відзив на позовну заяву комп`ютерна роздруківка фотознімка відповідача з пластиковою карткою, оскільки на ній не відображено інформації щодо номера картки, строку її дії, та на підставі якого саме договору вона видавалася. Також не є допустимими та належними доказами й додані представником АТ КБ «Приватбанк» до відповіді на відзив на позовну заяву копії наказу про затвердження редакції Умов і правил надання банківських послуг, оскільки текст цього наказу не містить самого тексту Умов та Правил, а містить тільки посилання на їх наявність у додатку №1. Крім того, довідка від 30.08.2019 р № 30.1.0.0/2-20190530/285 щодо виданої кредитної картки № НОМЕР_3 стосується кредитного договору б/н від 17.08.2011 року, укладеного з клієнтом ОСОБА_4 , а не з відповідачем ОСОБА_2 .

У зв`язку із цим суд не може прийняти як достовірний доказ й витяг по картці 4149* НОМЕР_4 на ім`я ОСОБА_2 з випискою за період з 01.11.2010 року ( та з урахуванням укладення договору від 26.11.2010 року).

Тому доводи позивача про те, що строк виданої (перевипущеної) відповідачу картки закінчується останнім днем серпня 2016 року, і тому позивачем не пропущений строк позовної давності звернення з цим позовом до суду, є недоведеними.

Суд вважає також, що до спірних правовідносин неможливо застосувати правила частини першої статті 634 ЦК України, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що були розміщені на офіційному сайті позивача (http://privatbank.ua/terms/pages/70/) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом. Конструкція договору приєднання полягає у тому, що його умови визначені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних умовах та можуть бути прийняті іншою стороною не інакше ніж шляхом приєднання до запропонованого договору в цілому. Тобто дійсно вільною в цьому випадку є воля виключно однієї сторони - тієї, яка пропонує для укладення договору саме формуляр (тобто банк). Інша сторона виявляє волю до укладення цього договору лише на стадії висловлення власної волі на стадії прийняття умов такого договору в цілому. Проте не повинно виникати сумнівів у тому, чи дійсно та які саме умови, викладені у формулярі або іншій стандартній формі, приймає позичальник.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).Статтею 258 ЦК України передбачена спеціальна позовна давність для окремих видів вимог.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Згідно з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду України від 19 березня 2014 року у справі № 6-14цс14 картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності (статті 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - зі спливом останнього дня місяця дії картки (стаття 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

Як встановлено судом останній платіж по погашенню кредиту зроблений відповідачем 16.09.2015 року. Доказів про те, кредитна картка мала строк дії після 16.09.2015 року, позивачем не надано.

У зв`язку із зазначеним, суд вважає, що на порушення ч.2 ст. 530 ЦК України відповідач не погасила тіло наданого їй кредиту, порушивши права позивача щодо його поверненню. Однак в задоволенні позову АТ КБ «Приватбанк» в частині стягнення з відповідача тіла кредиту слід відмовити за пропуском строку позовної давності за заявою відповідача (ч.4 ст. 267 ЦК України).

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір в сумі 1921,00 грн., сплачений позивачем, покладається на останнього.

Керуючись ст.ст. 10,12, 235, 258, 263 -265, 268, 280-282, 354 ЦПК України, ст.ст. 267, 509, 525, 526, 530, 611, 612,1048-1050, 1054 ЦК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні позову Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до/або через Чугуївський міський суд Харківської області.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 08 листопада 2019 року.

Суддя: