Справа № 574/1015/19
Провадження №2/574/443/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2019 року Буринський районний суд Сумської області

в складі: головуючого судді Куцан В.М. з участю секретаря судового засідання Божок В.М.

в присутності

позивачки ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Буринського районного суду справу за позовом ОСОБА_1 до Буринської міської ради Буринського району Сумської області про встановлення факту, що має юридичне значення та визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

в с т а н о в и в:

Позивачка звернулася до суду з даним позовом мотивуючи тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_2 , у зв`язку з чим відкрилася спадщина, яка складається, в тому числі, із ј частки квартири, що розташована за адресою АДРЕСА_1 , яку він успадкував після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 своєї дружини ОСОБА_3 , шляхом спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, але юридично за життя не оформив та ј частки вище згаданої квартири, яка належала йому відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 18.03.1998 року, виданого згідно розпорядження керівника органу приватизації №208 від 12.03.1998 року. Вона є спадкоємцем першої черги за законом. Однак нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину так, як вона пропустила шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини. Крім того, нотаріус звернув увагу на необхідність підтвердження факту належності свідоцтва про право власності на житло від 18.03.1998 року, виданого згідно розпорядження керівника органу приватизації №208 від 12.03.1998 року, факту перебування ОСОБА_2 з ОСОБА_3 в зареєстрованому шлюбі, а також факту про те, що ОСОБА_2 являється її рідним батьком. Необхідність встановлення даних фактів виникла через розбіжності в написанні прізвищ спадкодавців « ОСОБА_4 » та « ОСОБА_5 », які зазначені в свідоцтвах про смерть та інших правовстановлюючих документах. При вказаних обставинах вона не може отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі, у зв`язку з чим просила встановити факт належності правовстановлюючого документу, факт родинних відносин, факт перебування її батьків у зареєстрованому шлюбі, а також визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини.

Позивачка ОСОБА_1 заявлені вимоги підтримала, просила їх задовольнити та підтвердила обставини викладені у позовній заяві.

Представник відповідача Буринської міської ради про час, дату та місце судового засідання повідомлений належним чином, в судове засідання не явився по невідомій причині, клопотання про відкладення розгляду справи не подав, відзив на позовну заяву не надав. З врахуванням положень ст.223 ЦПК України, суд визнав можливим справу розглянути у його відсутності за наявними доказами.

Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши обставини справи, надані докази та давши їм оцінку, суд прийшов до наступних висновків.

В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 в м.Буринь Сумської області помер батько позивачки ОСОБА_2 , що вбачається з копії свідоцтва про смерть (а.с.11).

Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається, в тому числі, із ј частки квартири, що розташована за адресою АДРЕСА_1 , яку він успадкував після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 своєї дружини (матері позивачки) ОСОБА_3 , відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України, оскільки на день смерті постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини і протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, не заявив про відмову від неї, входячи до кола спадкоємців за законом першої черги, але юридично за життя не оформив, а також ј частки вище згаданої квартири, яка належала йому відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 18.03.1998 року, виданого згідно розпорядження керівника органу приватизації №208 від 12.03.1998 року, що підтверджується поясненнями позивачки, копією свідоцтва про смерть ОСОБА_3 , копією свідоцтва про право власності на житло, довідкою Буринської міської ради, копією свідоцтва про одруження, будівельного паспорту (а.с.7-10,17-20).

Згідно з інформаційних довідок зі Спадкового реєстру, спадкові справи після смерті ОСОБА_3 не заводилися, свідоцтва про право на спадщину не видавалися (а.с.41-43).

Позивачка, будучи спадкоємцем першої черги за законом заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори в установлений законом шестимісячний строк не подала, що вбачається з роз`яснення нотаріуса (а.с.16).

При цьому позивачка ОСОБА_1 часто хворіла і не мала можливості отримати належну консультацію зі спадкового законодавства, що підтверджується довідкою Буринської ЦРЛ (а.с.15).

Згідно з інформаційних довідок зі Спадкового реєстру, спадкові справи після смерті ОСОБА_2 не заводилися, свідоцтва про право на спадщину не видавалися (а.с.38-40).

Частиною 1 статті 1261 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. При цьому спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч.1, ч.2 ст.1220 ЦК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за заявою спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Як вбачається з роз`яснень, які містяться в п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року №7, та сформульованої відповідно до рішень цього Суду правової позиції, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Суд приходить до переконання, що строк подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори був пропущений позивачкою з поважних причин, оскільки остання була в жалобі після смерті батька та часто хворіла.

Такі обставини, з огляду на те, що в матеріалах справи відсутні фактичні данні про заперечення будь-кого щодо переходу до позивачки спадкового майна належного спадкодавцю, спадщина до теперішнього часу залишається відкритою, суд визнає поважними, оскільки вони, приймаючи до уваги фактичні обставини справи, були для позивачки об`єктивними, непереборними та істотними труднощами, що завадили їй своєчасно звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.

Стаття 2 Цивільного процесуального кодексу України закріплює, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

В силу ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

З рішення Європейського суду з прав людини по справі «Ілхан проти Туреччини» від 27.06. 2000 року вбачається, що при вирішення питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру.

Виходячи із сформованої практики цього ж Суду, стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, по своїй суті, є гарантом права власності, оскільки визнає право будь-якої особи на безперешкодне користування своїм майном.

Виходячи із положень книги 6 Цивільного кодексу України, спадкове право захищає власність фізичних осіб, позивачка, пов`язана зі спадкодавцем кровним походженням, усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини в розумінні ст.1 Першого протоколу до Конвенції, становитиме майно позивачки виходячи із законодавчого визначення спадкових правовідносин, суб`єктом яких вона є.

Крім того, позивачка також не спроможна належними чином оформити свої спадкові права, через неможливість підтвердження родинних відносин зі спадкодавцем, оскільки у свідоцтві про її народження в графі батько зазначено « ОСОБА_6 » (в російському варіанті), тоді як у свідоцтві про смерть його прізвище, ім`я, по батькові зазначене як « ОСОБА_2 », що вбачається з копії свідоцтва про смерть спадкодавця та копії свідоцтва про народження позивачки (а.с.11,13).

Між тим, родинні відносини між позивачкою та ОСОБА_2 , щодо їх кровної спорідненості, повністю підтверджені матеріалами справи.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 - ІНФОРМАЦІЯ_3 в м.Буринь Сумської області помер ОСОБА_2 (а.с.11).

Як вбачається з свідоцтва про народження позивачки серії НОМЕР_2 - ІНФОРМАЦІЯ_4 народилася « ОСОБА_7 » (в російському варіанті) і її батьком записаний « ОСОБА_6 » (в російському варіанті) (а.с.13).

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 - 05.08.2006 року ОСОБА_8 уклав шлюб з позивачкою ОСОБА_9 і після реєстрації шлюбу позивачка змінила своє прізвище з « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_10 » (а.с.14).

Згідно паспорта серії НОМЕР_4 виданого 09.08.2006 року Буринським РВ УМВС України в Сумській області - ІНФОРМАЦІЯ_4 в м.Буринь Сумської області народилася ОСОБА_1 (а.с.6).

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Таким чином, даючи оцінку наведеним вище доказам, суд вважає, що спадкодавець ОСОБА_2 є рідним батьком позивачки ОСОБА_1 , а прізвище останнього, яке записане у свідоцтві про смерть та свідоцтві про народження позивачки, в даному випадку є ідентичними, такими, що відповідають одній і тій самій особі спадкодавця, при цьому вказані розбіжності виникли через відхилення від орфографічних норм при міжмовному перетворенні.

Крім того, позивачка не може оформити спадщину, оскільки не підтверджується факт перебування її батьків у зареєстрованому шлюбі так, як у свідоцтві про одруження прізвище батька зазначене « ОСОБА_5 » (в російському варіанті), прізвище матері зазначене « ОСОБА_5 » (в російському варіанті), тоді, як у свідоцтві про смерть прізвище спадкодавця зазначене як « ОСОБА_4 », що підтверджується поясненнями позивачки.

Разом з тим, судом встановлено, що 15.03.1975 року « ОСОБА_6 » (в російському варіанті) уклав шлюб з « ОСОБА_11 » (в російському варіанті), який було зареєстровано Буринським відділом РАГС райвиконкому Сумської області, про що було зроблено відповідний запис за №31, при цьому обом з подружжя було присвоєно прізвища « ОСОБА_5 » - « ОСОБА_5 » (в російському варіанті), що вбачається з копії свідоцтва про одруження (а.с.10).

Відповідно до п.4 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту реєстрації шлюбу.

Таким чином, даючи оцінку вищенаведеним доказам та здійснивши системний аналіз норм, що застосовуються до вказаних вище правовідносин, суд вважає доведеним той факт, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 дійсно перебували у зареєстровану шлюбі.

Крім того, позивачка також не спроможна належними чином оформити свої спадкові права, через неможливість підтвердження факту належності спадкодавцю свідоцтва про право власності на житло від 18.03.1998 року, виданого згідно розпорядження керівника органу приватизації №208 від 12.03.1998 року на право спільної часткової власності на квартиру, яка розташована по АДРЕСА_1 ), оскільки в даному свідоцтві невірно зазначене прізвище, ім`я та по батькові спадкодавця « ОСОБА_6 », замість вірного « ОСОБА_2 », як зазначено у свідоцтві про смерть, що підтверджується поясненнями позивачки.

Разом з тим, судом встановлено, що 18.03.1998 року « ОСОБА_6 » видане свідоцтво про право власності на ј частину квартири, яка розташована по АДРЕСА_1 ), згідно розпорядження керівника органу приватизації №208 від 12.03.1998 року (а.с.8).

Згідно п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи по встановленню факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Таким чином, даючи оцінку наведеним вище доказам, суд вважає, що вище згадане свідоцтво про право власності на житло належить, в тому числі і померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , при цьому розбіжності у правовстановлюючих документах виникли через відхилення від орфографічних норм при міжмовному перетворенні.

Враховуючи, фактичні обставини справи, а також те, що позивачка не може скористатись в повному обсязі своїм правом власності на спадкове майно шляхом нотаріального оформлення спадщини, суд вважає, що позов доведений і підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 7, 10, 12, 13, 23, 258, 259, 265, 268, 293, 315, 354 ЦПК, ст.ст.1222, 1261, 1268, 1270, 1272 ч.3 ЦК України, суд -

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до Буринської міської ради Буринського району Сумської області про встановлення факту, що має юридичне значення та визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини задовольнити повністю.

Встановити факт про те, що ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 64 роки в м. Буринь Сумської області з 15.03.1975 року перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 55 років в м. Буринь Сумської області.

Встановити факт про те, що ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 64 роки в м. Буринь Сумської області являється рідним батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 .

Встановити факт про те, що свідоцтво про право власності на житло від 18.03.1998 року, видане згідно розпорядження керівника органу приватизації №208 від 12.03.1998 року на право спільної часткової власності на квартиру, яка розташована по АДРЕСА_1 , належить, в тому числі і померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 64 роки в м. Буринь Сумської області ОСОБА_2 .

Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 (проживає за адресою АДРЕСА_2 ), додатковий строк для подання в нотаріальну контору заяви про прийняття спадщини, що відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_3 після смерті ОСОБА_2 - один місяць з моменту набрання цим рішенням законної сили.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сумського апеляційного суду через Буринський районний суд (а з початком функціонування Єдиної інформаційно-телекомунікаційної системи безпосередньо до Сумського апеляційного суду) шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий:

Повний текст рішення виготовлений 03.12.2019 року.