УХВАЛА

28 січня 2019 року

м. Київ

справа № 287/143/17-ц

провадження № 61-48509ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Коротуна В. М. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Житомирського апеляційного суду від 13 листопада 2018 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Олевської міської ради Житомирської області про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом звільнення земельної ділянки та перенесення паркану,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, Олевської міської ради Житомирської області про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом звільнення земельної ділянки та перенесення паркану.

Рішенням Олевського районного суду Житомирської області від 14 червня

2018 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Зобов'язано усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою шляхом зобов'язання ОСОБА_2 звільнити земельну ділянку та перенести паркан відповідно до меж встановленого державним актом про право власності на земельну ділянку від 15 липня 2013 року № 1652622 технічної документації, кадастрового плану на земельні ділянки: НОМЕР_1 та НОМЕР_2.

Зобов'язано ОСОБА_2 усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 шляхом знесення, перенесення самочинно збудованої споруди - сараю, що знаходиться на земельній ділянці ОСОБА_1 у відповідності до будівельних норм та технічної документації на земельну ділянку ОСОБА_1

Зобов'язано ОСОБА_2 усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 шляхом знесення, перенесення самочинно збудованої споруди - дворової вбиральні, що знаходиться на земельній ділянці ОСОБА_1 та привести земельну ділянку у придатний для використання стан у відповідності до санітарних норм.

Зобов'язано Олевську міську раду Житомирської області сприяти

ОСОБА_1 у відновленні законних прав на земельну ділянку у відповідності до меж земельної ділянки встановленої державним актом

про право власності на земельну ділянку від 15 липня 2013 року

№ 1652622 технічної документації, кадастрового плану на земельні ділянки: НОМЕР_1 та НОМЕР_2.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Житомирського апеляційного суду від 13 листопада 2018 року рішення Олевського районного суду Житомирської області від 14 червня

2018 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У грудні 2018 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга

ОСОБА_1 на постанову Житомирського апеляційного суду

від 13 листопада 2018 року,в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, заявник просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити без змір рішення суду першої інстанції.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на

01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев'ята статті 19 ЦПК України).

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України розташована серед Загальних положень цього Кодексу, яка поширюється й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.

При цьому Верховним Судом досліджено та взято до уваги: предмет позову, складність справи та наявність чіткої й незмінної судової практики, а також значення справи для сторін і суспільства, які дали можливість дійти висновку про малозначність справи.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню. Верховний Суд таких випадків також не встановив.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. При цьому право на суд не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг, і такі обмеження не можуть зашкодити самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 36 рішення у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. the United Kingdom) від 21 лютого 1975 року та пункт 27 рішення у справі «Пелевін проти України» від 20 травня 2010 року.

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

З урахуванням наведеного, оскільки ОСОБА_1 подавкасаційну скаргу на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, увідкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини шостої, частиною дев'ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Житомирського апеляційного суду від 13 листопада 2018 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Олевської міської ради Житомирської області про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом звільнення земельної ділянки та перенесення паркану.

Копію ухвали разом з доданими до скарги матеріалами повернути особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. М. Коротун