Дата документу 20.03.2019
Провадження № 2/320/1028/19
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 березня 2019 року м. Мелітополь
Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді Бахаєва І.М.,
за участі секретаря судового засідання Фурсової Л.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
ОСОБА_1 звернулась до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з позовом до ОСОБА_2, в якому просить визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком за адресою: Запорізька область, Мелітопольський район, с. Костянтинівка, вул. Маяковського, буд. № 213.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона є власником даного будинку. За вказаною вище адресою зареєстрований відповідач, проте з 2015 року за місцем реєстрації не проживає. Реєстрація місця проживання відповідача у вказаному будинку призводить до порушення її прав, як власника, адже весь час вона оплачую комунальні послуги та несе витрати на його утримання відповідно до кількості осіб, зареєстрованих у будинку. Вищевикладені обставини стали підставою звернення з даним позовом до суду.
Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.
Відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.
Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України, … з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 28 січня 2019 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.
Позивач у судове засідання не зявилася, від неї на адресу суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримує, на їх задоволенні наполягає. Проти ухвалення у справі заочного рішення не заперечує.
Відповідач в судове засідання не зявилася про час, місце і дату судового засідання була повідомлена належним чином. Від відповідача повернувся конверт з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Судова повістка надсилалась їй за її зареєстрованим місцем проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2. Про поважні причини своєї неявки суд не повідомила, заяв про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за її відсутності від неї не надходило. З урахуванням викладеного, суд визнає неявку відповідача неповажною та вважає можливим розглянути справу за її відсутності, ухваливши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.
У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у звязку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, дав оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, обєктивному та всебічному зясування обставин справи, вислухавши пояснення позивача, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому у цим Кодексом, звернутися до суду за захистом свої порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Згідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст. 76 цього Кодексу доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі письмових, речових та електронних доказів, висновків експертів та показаннями свідків.
Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
ОСОБА_1 на підставі договору дарування житлового будинку від 23 червня 2007 року, належить будинок № 213 по вулиці Маяковського в с. Костянтинівка Мелітопольського району Запорізької області./а.с.7/
Дана обставина також підтверджується копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 18 липня 2007 року, інформаційною довідкою № 148770906 від 10 грудня 2018 року/а.с.8,9/
Згідно довідки Костянтинівської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області № 101 від 24 січня 2019 року, місце проживання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстровано за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3./а.с.13/
Відповідно до довідки виконавчого комітету Костянтинівської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області № 9573, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, за адресою: Запорізька область, Мелітопольський район, с. Костянтинівка, вул. Маяковського, буд. № 213, не проживає з 2015 року./а.с.6/.
В силу того, що відповідач ОСОБА_2 зареєстрована за вказаною адресою, але не проживає, позивач не може в повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном.
Згідно ч. 5 ст. 263 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України право власності є право особи на річ (майно), що вона здійснює відповідно до закону по своїй волі, незалежно від волі інших осіб.
Згідно ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Частиною 1 ст. 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб.
Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Згідно ч. 1 ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.
Згідно ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Згідно ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням.
Враховуючи вищевикладене, той факт, що відповідач у будинку не мешкає з 2015 року, вирішити питання в позасудовому порядку не представляється можливим, у добровільному порядку відповідач не виявила бажання знятися з реєстрації, що у свою чергу приводить до порушення прав позивача і перешкоджає їй належним чином користуватися та розпоряджатися власністю, позивач несе додаткові витрати по утриманню будинку, тому суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги та визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 80, 81, 95, 258, 259, 263-265, 280, 284, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 321, 383, 391 ЦК України, ст.ст. 71, 72 ЖК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком за адресою: Запорізька область, Мелітопольський район, с. Костянтинівка, вул. Маяковського, буд. № 213.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.
Заочне рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Запорізького апеляційного суду через Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області протягом 30 днів з дня вручення повного заочного рішення суду.
СУДДЯ: І.М. БАХАЄВ