ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2019 року м. Чернівці

справа № 713/1278/18

провадження №22-ц/822/166/19

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Яремка В. В.

суддів: Одинака О.О., Перепелюк І.Б.

секретар Тодоряк Г.Д.

з участю позивачки ОСОБА_1, її представника ОСОБА_2, представника відповідача Писанчин О.В., третьої особи ОСОБА_4, її представника ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Чернівцігаз» (далі - ПАТ «Чернівцігаз»), третя особа - ОСОБА_4, про захист прав споживача, зобов'язання вчинити певні дії, відшкодування моральної шкоди за апеляційною скаргою ПАТ «Чернівцігаз» на рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 20 листопада 2018 року у складі судді Кибича І.А.,

встановив:

У липні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Чернівцігаз» (далі - ПАТ «Чернівцігаз») про захист прав споживача, зобов'язання вчинити певні дії, відшкодування моральної шкоди.

Зазначала, що вона та третя особа ОСОБА_4 є співвласниками спадкового майна, що залишилося після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року їх матері ОСОБА_6, а саме житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами (у кожної по 1/2 частки) та земельної ділянки площею 0,25 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку (садиби), які розташовані у АДРЕСА_1.

Вказаний будинок є місцем її реєстрації та фактичного проживання.

За договором про надання послуг з газопостачання № від 21 липня 2016 року, укладеного між ПАТ «Чернівцігаз» та нею, вона є споживачем послуг з газопостачання.

Відповідно до умов договору про надання послуг з газопостачання постачальник та газорозподільне підприємство зобов'язується постачати природний газ до житлового будинку.

Посилалася на те, що всупереч умовам договору про розподіл природного газу та всупереч чинному законодавству 08 травня 2018 року її житловий будинок без її згоди та за відсутності письмової заяви представниками ПАТ «Чернівцігаз» було відключено від газопостачання без складання та надання їй будь-якого акта.

На її звернення 25 травня 2018 року вона отримала відповідь від відповідача про те, що житловий будинок відключено від газопостачання на підставі заяви третьої особи ОСОБА_4 як власника 1/2 частки житлового будинку і що для відновлення газопостачання необхідно переоформити проектно-технічну документацію на одного зі спадкоємців, для чого необхідно визначити на чиїй частці майна знаходиться прилад обліку газу та проведено під'єднання житлового будинку від розподільчого газопроводу.

Посилаючись на те, що як споживач природного газу вона не подавала письмову заяву про припинення газопостачання, таке припинення постачання є неправомірним, завдало їй моральної шкоди, позивачка просила визнати дії ПАТ «Чернівцігаз» щодо припинення газопостачання до житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, який розташований в с. Чорногузи Вижницького району Чернівецької області по вул. Українська, 72 протиправними, зобов'язати відповідача відновити газопостачання до житлового будинку, в рахунок відшкодування моральної шкоди стягнути з відповідача 10000 грн.

Рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 20 листопада 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано дії ПАТ «Чернівцігаз» щодо припинення газопостачання до житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, який розташований в с. Чорногузи по вул. Українська, 72, протиправними.

Зобов'язано ПАТ «Чернівцігаз» відновити газопостачання споживачу до указаного житлового будинку.

Стягнуто з ПАТ «Чернівцігаз» на користь позивачки 1000 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто з ПАТ «Чернівцігаз» в дохід держави судовий збір в сумі 775 грн 28 коп.

В апеляційній скарзі ПАТ «Чернівцігаз» просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимоги в повному обсязі.

Посилається на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Зокрема, зазначає, що з 01 січня 2016 року відповідач як оператор ГРМ та ТОВ «Чернівцігаз» укладали із споживачами договори на постачання та розподіл природного газу в порядку передбаченому законодавством та не могли 21 липня укласти договір № , копію якого позивачка долучила до позовної заяви.

Вказує, що ОСОБА_1 не зверталася у визначеному порядку для переукладення договору постачання природного газу.

Звертає увагу суду на те, що один із співвласників звернувся до оператора ГРМ із заявою про припинення газопостачання, при цьому жодних застережень щодо отримання згоди від іншого співвласника Кодекс газорозподільних систем не містить.

Вважає, що оскільки між сторонами не існувало жодних договірних відносин, відсутні підстави для відшкодування ОСОБА_1 моральної шкоди.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Зазначає, що твердження заявника про те, що вона не є споживачем природного газу, не відповідає положенням Закону України «Про ринок природного газу» та Кодексу ГРС в частині визначення споживачів природного газу.

Посилається на те, що житловий будинок та земельна ділянка під ним не поділені в натурі та не виділені співвласникам, а тому двох договорів на газопостачання укладатися не може.

ПАТ Чернівцігаз» свідомо не зазначає те, що він був учасником іншої справи за позовом ОСОБА_4 до ПАТ «Чернівцігаз», ПАТ «Чернівцігаззбут», ОСОБА_1 про визнання договору про надання послуг з газопостачання недійсним, де предметом спору був саме договір, про який йдеться в апеляційній скарзі. У цій справі рішенням суду від 27 листопада 2018 року, яке набрало законної сили та яким було відмовлено у задоволенні вказаного позову, встановлено, що договір з газопостачання є дійним і таким, що укладений правомірно.

Вважає, що вона жодним чином не порушувала прав заявника та інших осіб.

Апеляційний суд, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, рішення - залишити без змін, виходячи з наступного.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції посилався на те, що відключення від газопостачання житлового будинку, розташованого в с. Чорногузи Вижницького району Чернівецької області по вул. Українська, 72, відбулось без згоди співвласника ОСОБА_1, що є порушенням вимог чинного законодавства.

Також, зважаючи на порушення нормального укладу життя позивачки, пов'язаної із неправомірним відключенням відповідачем газопостачання, суд вважав за необхідне стягнути з ПАТ «Чернівцігаз» на користь позивачки спричинену їй моральну шкоду в розмірі 1000 грн.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком.

У справі встановлено, що ОСОБА_1 проживає у житловому будинку, який розташований по АДРЕСА_1, та є споживачем природного газу, особовий рахунок №, що підтверджується копією договору про надання послуг з газопостачання від 21 липня 2016 року, укладеного між нею та ПАТ «Чернівцігаз» (а.с.30).

З копії робочого проекту на газифікацію і опалення житлового будинку та літньої кухні в с.Чорногузи Вижницького району Чернівецької області вбачається, що Чернівецьким обласним ремонтно-будівним управлінням 28 травня 1986 року на замовлення спадкодавця ОСОБА_6 було розроблено робочий проект по газифікації указаного житлового будинку (а.с.25-28).

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_6 померла.

Рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 10 травня 2017 року, позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено, визнано за нею право власності на спадкове майно померлої ОСОБА_6, а саме на: 1/2 частку житлового будинку з відповідною часткою належних до нього господарських будівель та споруд, який розташований по АДРЕСА_1, і належав померлій ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_2 від 07 квітня 2005 року, виданого виконавчим комітетом Чорногузівської сільської ради Вижницького району Чернівецької області; 1/2 частку земельної ділянки загальною площею 0,60 га, яка складається з двох земельних ділянок: площею 0,2500 га, цільове призначення - для обслуговування житлового будинку та господарських споруд, вартістю 114928,86 грн та площею 0,3500 га, цільове призначення - для ведення особистого підсобного господарства, вартістю 9404,40 грн, які розташовані в с. Чорногузи Чорногузівської сільської ради Вижницького району Чернівецької області і належали померлій ОСОБА_6 на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_3, виданого 27 жовтня 1996 року Чорногузівською сільською радою, Вижницького району Чернівецької області, зареєстрованого за №37.

Зустрічний позов ОСОБА_1 задоволено, визнано за нею право власності на спадкове майно померлої ОСОБА_6, а саме: 1/2 частку земельної ділянки загальною площею 0,60 га, яка складається з двох земельних ділянок: площею 0,2500 га, цільове призначення - для обслуговування житлового будинку та господарських споруд, вартістю 114928,86 грн та площею 0,3500 га, цільове призначення - для ведення особистого підсобного господарства, вартістю 9404,40 грн, які розташовані в с. Чорногузи Чорногузівської сільської ради Вижницького району Чернівецької області (а.с.8-11).

З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта №111874090 від 26 січня 2018 року вбачається, що ОСОБА_1 є власником 1/2 частки житлового будинку, який розташований по АДРЕСА_1 (спільна часткова власність), а також за нею зареєстровано право власності на 1/2 частку земельної ділянки площею 0,25 га, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована в с. Чорногузи, Вижницького району Чернівецької області, кадастровий номер: НОМЕР_4; право власності на 1/2 частку земельної ділянки площею 0,0785 га., цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в с. Чорногузи, Вижницького району Чернівецької області, кадастровий номер: НОМЕР_5; право власності на 1/2 частку земельної ділянки площею 0,2715 га, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в с. Чорногузи, Вижницького району Чернівецької області, кадастровий номер: НОМЕР_6 (а.с.12-13).

Рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 08 лютого 2018 року, залишеним без змін постановою Апеляційного суду Чернівецької області від 03 травня 2018 року виділено в натурі ОСОБА_4 1/2 частку земельної ділянки, що розташована в с. Чорногузи Вижницького району Чернівецької області, площею 1357,50 кв. м, за цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства (кадастровий номер НОМЕР_6) за першим варіантом розподілу висновку експерта №150917 додаток №6, в межах точок: Р, Ч, У, Х, Ш, Я. Припинено право спільної часткової власності на земельну ділянку, що розташована в с. Чорногузи, Вижницького району Чернівецької області, загальною площею 0,2715 га, цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства (кадастровий номер НОМЕР_6).

Виділено в натурі ОСОБА_4, 1/2 частку земельної ділянки, що розташована в с. Чорногузи Вижницького району Чернівецької області, площею 392,5 кв. м, за цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства (кадастровий номер НОМЕР_5) за першим варіанту розподілу висновку експерта №150917 додаток №7 в межах точок: О, П, А, В, Н. Припинено право спільної часткової власності на земельну ділянку, що розташована в с. Чорногузи Вижницького району Чернівецької області, загальною площею 0,0785 га, цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства (кадастровий номер НОМЕР_5) (а.с.14-24).

У задоволенні позовних вимог про здійснення поділу житлового будинку та господарських будівель і споруд, що знаходиться по АДРЕСА_1 відмовлено.

Цим судовим рішенням встановлено, що спірний житловий будинок складається з однієї житлової кімнати, та інших складових елементів, які приналежні до вказаного житлового будинку. При проведенні будівельно-технічного експертного дослідження №150917 від 15 вересня 2017 року експертом встановлено, що здійснити поділ житлового будинку з надвірними будівлями в частках по 1/2 ідеальній частці відповідно до вимог нормативних документів неможливо. Оскільки житловий будинок не підлягає поділу, то й земельна ділянка площею 0,25 га, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована в с. Чорногузи Вижницького району Чернівецької області, кадастровий номер: НОМЕР_4, на якій розташований спірний житловий будинок також не підлягає поділу та частковому виділенню в натурі.

Встановлено, що 08 травня 2018 року вказаний житловий будинок без згоди позивачки та за відсутності її письмової заяви представниками ПАТ «Чернівцігаз» було відключено від газопостачання на підставі заяви ОСОБА_4, з якою вона звернулася до керуючого Вижницького відділення ПАТ «Чернівцігаз» 07 травня 2018 року.

Звертаючись до суду із позовом, ОСОБА_1 посилалася на те, що припинення постачання природного газу до її житлового будинку є неправомірним, оскільки вона як споживач природного газу не подавала письмової заяви про припинення газопостачання.

Закон України «Про ринок природного газу» № 329-VIII 9 квітня 2015 року (далі - Закон № 329-VIII) визначає правові засади функціонування ринку природного газу України, заснованого на принципах вільної конкуренції, належного захисту прав споживачів та безпеки постачання природного газу.

Статтею 12 даного Закону № 329-VIII, яка регламентує правила постачання природного газу, визначено, зокрема, що постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов'язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов'язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється на підставі типового договору, що затверджується регулятором та оприлюднюється в установленому порядку.

Згідно зі статтею 40 Закону № 329-VIII, яка регулює послуги розподілу природного газу, передбачено, що розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами. За договором розподілу природного газу оператор газорозподільної системи зобов'язується забезпечити замовнику послуги розподілу природного газу на період та умовах, визначених договором розподілу природного газу, а замовник зобов'язується сплатити оператору газорозподільної системи вартість послуг розподілу природного газу. Типовий договір розподілу природного газу затверджується регулятором.

27 липня 2015 року набрали чинності Правила постачання природного газу, затверджені постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 N 2496 та зареєстровані в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 року за № 1382/27827, а також Кодекс газорозподільних систем (далі - Кодексу ГРС), затверджений постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року за № 2494, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 за № 1379/27824.

Крім того, на виконання вимог статей 12 Закону № 329-VIII НКРЕКП було затверджено Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам (постанова Національної комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2500, зареєстрована у Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 року за № 1386/27831) і Типовий договір розподілу природного газу (постанова НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2498, зареєстрована у Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 року за № 1384/27829) (дата набрання чинності вищевказаних постанов НКРЕКП 01 грудня 2015 року).

Таким чином, відповідно до вимог наведеного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, споживач повинен укласти договір про розподіл природного газу з відповідним оператором газорозподільної системи та договір про постачання природного газу з постачальником, який зобов'язується поставити споживачеві природний газ.

Судом встановлено, що відповідач у справі ПАТ «Чернівцігаз» є оператором газорозподільної системи, отже з ним може укладатись договір лише про розподіл природного газу.

Відповідно до пункту 4 та 7 глави 3 розділу 6 Кодексу ГРС, договір розподілу природного газу між оператором ГРМ та споживачем укладається шляхом підписання заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу природного газу, розміщеному на офіційному веб-сайті регулятора та оператора ГРМ та/або в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності з розподілу газу, і не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору. Фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема повернення підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка оператора ГРМ та/або документально підтверджене споживання природного газу.

Відповідно до пункту 10 розділу ІІІ Правил постачання природного газу за однією поштовою адресою укладається один договір постачання природного газу.

У разі коли об'єкт побутового споживача перебуває у власності (користуванні) кількох осіб, укладається один договір з одним із співвласників (користувачів) за умови письмової згоди всіх інших співвласників (користувачів), про що робиться відмітка в заяві-приєднанні.

Згідно з пунктом 1 глави 7 розділу VI Кодексу ГРС оператор ГРМ в установленому законодавством порядку має право припинити/обмежити газопостачання (розподіл природного газу) на об'єкт споживача (у тому числі побутового споживача) з дотриманням ПБСГ та нормативних документів, що визначають порядок обмеження/припинення природного газу, у таких випадках: несвоєчасна та/або неповна оплата послуг згідно з умовами договору розподілу природного газу; відсутність споживача в Реєстрі споживачів будь-якого постачальника у відповідному розрахунковому періоді ; подання споживачем або його постачальником (який уклав з оператором ГРМ договір на виконання робіт, пов'язаних з припиненням/обмеженням газопостачання споживачам) письмової заяви про припинення газопостачання; відмова споживача від встановлення лічильника газу, що здійснюється за ініціативи та за кошти оператора ГРМ, з урахуванням Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу»; розірвання договору розподілу природного газу; несанкціонований відбір природного газу або втручання в роботу ЗВТ чи ГРМ; несанкціоноване відновлення газоспоживання; визнання в установленому порядку аварійним станом газорозподільної системи та/або ліквідація наслідків аварій, спричинених надзвичайними ситуаціями техногенного, природного або екологічного характеру, та проведення ремонтно-відновлювальних робіт; наявність заборгованості за несанкціонований відбір природного газу з ГРМ; необґрунтована відмова від підписання акта наданих послуг та/або акта приймання-передачі природного газу (норма застосовується по об'єкту споживача, що не є побутовим); відмова представникам оператора ГРМ в доступі на об'єкти або земельну ділянку споживача, де розташована газорозподільна система та/або газове обладнання, та/або комерційний вузол обліку газу, для здійснення контролю відповідності встановленого газоспоживаючого обладнання проектній документації, обстеження газових мереж до ВОГ та/або газоспоживаючого обладнання; в інших випадках, передбачених законодавством.

Оскільки судовими рішеннями було встановлено, що поділити житловий будинок на два окремі об'єкти, кожен з них має бути придатним до проживання, а відтак має бути забезпечено доступ до всіх необхідних комунікацій (водо-, енерго-, газопостачання), не є можливим, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позивачка, як власник 1/2 частки житлового будинку, розташованого по вул. Українська, 72 в с. Чорногузи Вижницького району та частка якої в житловому будинку виділена в натурі не була, є належним споживачем послуг природного газу, оскільки споживає природний газ, здійснює оплату, має відкритий особовий рахунок, що свідчить про факт приєднання (акцептування) споживача ОСОБА_1 до умов договору розподілу природного газу.

Посилання заявника на те, що ним не укладався договір про надання послуг з газопостачання № від 21 липня 2016 року не можуть братися до уваги колегією суддів.

Так, рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 27 листопада 2018 року в справі № 713/1515/18, що набрало законної сили (міститься в Єдиному державному реєстрі судових рішень за №78306795), яким у задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_1, ПАТ «Чернівцігаз», ТОВ «Чернівцігаз Збут» про визнання договору про надання послуг з газопостачання недійсним відмовлено, встановлено, що такий договір між відповідачами був укладений.

Згідно з частиною 4 статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до частини 1 статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно з частиною 3 статті 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Колегія суддів враховує той факт, що вказаний вище договір не оспорювався ні ПАТ «Чернівцігаз», ні ТОВ «Чернівцігаз Збут» та не визнавався недійсним у встановленому порядку.

Відповідно слід виходити з презумпції його правомірності на час вирішення спору.

Доводи заявника про недотримання певної процедури та форми укладення чи переукладення договору на постачання та розподіл природного газу також не свідчить про відсутність договірних відносин між сторонами.

Це може свідчити про окремі упущення в роботі самого відповідача.

Наявність самого договору також спростовує твердження заявника про те, що позивачка не повідомляла оператора ГРМ про набуття права власності на житловий будинок у порядку спадкування.

Не заслуговують на увагу і доводи заявника про те, що однією з підстав припинення газопостачання є подання письмової заяви про це споживачем.

У спірному випадку позивачка є споживачем і вона не подавала заяви про припинення газопостачання.

Отже, встановивши, що позивачка є належним споживачем послуг з газопостачання, виконує умови укладеного між сторонами договору і що дії відповідача з відключення житлового будинку за заявою третьої особи є неправомірними, суд першої інстанції підставно задовольнив позов про визнання дій ПАТ «Чернівцігаз» щодо припинення газопостачання до житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, який розташований в с. Чорногузи Вижницького району Чернівецької області по вул. Українська, 72 протиправними та про зобов'язання відповідача відновити газопостачання до житлового будинку.

У зв'язку з цим доводи заявника про неправильне застосування норм матеріального права не заслуговують на увагу.

Такими діями відповідач порушив права позивачки як споживача послуг з газопостачання.

Обраний відповідачем спосіб спонукання позивачки до урегулювання відносин з газопостачальною організацією (шляхом припинення газопостачання) є неспівмірним з переслідуваною метою упорядкування процедури укладання договору з новими власниками житлових будинків.

Щодо доводів заявника про неправильність рішення суду в частині відшкодування моральної шкоди, то колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до положень частин 1 та 2 статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Спори про відшкодування фізичній особі моральної шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України або випливає з її положень; у випадках, передбачених законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобов'язань, які підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів» чи інших законів, що регулюють такі зобов'язання і передбачають відшкодування моральної шкоди.

Відносини щодо надання послуг постачання природного газу, що склались між сторонами, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом № 329-VIII, постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) № 2498 від 30 вересня 2015 року «Про затвердження Типового договору розподіл природного газу», Правилами постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП № 2496 від 30 вересня 2015 року, Кодексом газорозподільних систем, затвердженого постановою НКРЕКП № 2494 від 30 вересня 2015 року.

Пунктом 8 розділу VІ Правил постачання природного газу передбачено, що відшкодування збитків постачальником побутовому споживачу здійснюється в разі, якщо постачання газу побутовому споживачу було припинено через дії оператора газорозподільних систем на виконання неправомірного доручення постачальника про припинення постачання газу побутовому споживачу. У такому випадку постачальник відшкодовує побутовому споживачу вартість робіт з припинення і повторного відновлення подачі газу після його безпідставного припинення. При цьому постачальник відшкодовує побутовому споживачу збитки (обсяг недовідпущеного газу), які обчислюються, виходячи з фактичного середньогодинного споживання газу за останній розрахунковий період, кількості годин перерви та цін на газ, що діяли в період відсутності газопостачання. Крім того, якщо внаслідок цього побутовому споживачу або його майну завдано матеріальної чи моральної шкоди, постачальник відшкодовує її на підставі рішення суду.

Ураховуючи зазначене, відшкодування моральної шкоди побутовому споживачу передбачене Правилами постачання природного газу у випадку припинення через дії оператора газорозподільних систем на виконання неправомірного доручення постачальника постачання газу побутовому споживачу.

Відповідно до положень статті 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі мають право на відшкодування моральної шкоди тільки в разі її заподіяння небезпечною для життя і здоров'я людей продукцією у випадках, передбачених законом.

Звертаючись до суду із даним позовом ОСОБА_1 зазначала, що неправомірні, на її думку, дії відповідача, якими їй завдано моральну шкоду, пов'язані з незаконним відключенням належного їй будинку від газопостачання.

Беручи до уваги те, що підставою для відшкодування моральної шкоди є припинення постачання природного газу, законним та обгрунтованим є висновок суду першої інстанції про наявність підстав для відшкодування позивачці моральної шкоди.

Згідно зі статтею 611 ЦК України в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Судом першої інстанції правильно також ураховано, що правовідносини у сфері житлово-комунальних послуг, зокрема щодо постачання природного газу, здійснюються на договірних засадах. Наявність укладеного договору між ОСОБА_1 та ПАТ «Чернівцігаз» про надання послуг з газопостачання від 21 липня 2016 року встановлено під час розгляду даної справи судами першої та апеляційної інстанцій.

Таким чином, врахувавши ступінь та тривалість душевних страждань позивачки з приводу неправомірної поведінки відповідача, колегія суддів вважає розумним і справедливим висновок суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення з ПАТ «Чернівцігаз» на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 1000 грн.

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з висновком суду першої інстанції стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.

Відповідно до частини 1 статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

На підставі наведеного та керуючись частиною 1 статті 375, статтею 382 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Чернівцігаз» залишити без задоволення.

Рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 20 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови - 22 березня 2019 року.

Головуючий В. В. Яремко

Судді: О.О. Одинак

І.Б. Перепелюк