Постанова

Іменем України

27 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 638/3766/15-ц

провадження № 61-26153св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Бурлакова С. Ю., Зайцева А. Ю., Коротуна В. М. (суддя-доповідач),

Курило В. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк», ОСОБА_2 , приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Зубарєв Ігор Юрійович, ОСОБА_3 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 12 червня 2017 року в складі судді Шишкіна О. В. та рішення Апеляційного суду Харківської області від 27 вересня

2017 року в складі колегії суддів: Кіся П. В., Бровченка І. О., Кружиліної О. А.,

В С Т А Н О В И В:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» (далі -

ПАТ АБ «Укргазбанк»), ОСОБА_2 , приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Зубарєва І. Ю., ОСОБА_3 про визнання договору іпотеки недійсним, скасування рішень реєстратора.

Позовна заява мотивована тим, що у березні 2012 року йому стало відомо про те, що 04 серпня 2008 року між відкритим акціонерним товариством акціонерним банком «Укргазбанк» (далі - ВАТ АБ «Укргазбанк») в особі відділення № 5 Харківської філії ВАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_2 укладено договір іпотеки без оформлення заставної, відповідно до умов якого ОСОБА_2 передала банку в іпотеку квартиру

АДРЕСА_1 , у якій проживав позивач та яка була спільною сумісною власністю позивача та ОСОБА_3 . Також посилався на те, що указана квартира 04 серпня 2008 року ОСОБА_3 була продана ОСОБА_2 . Такий правочин вчинено без його участі та без його дозволу як співвласника майна, що було ним оскаржено в суді та рішенням Апеляційного суду Харківської області від 29 січня 2015 року визнано недійсним такий договір та скасовано державну реєстрацію права власності на вказану квартиру за ОСОБА_2 . На підставі договору іпотеки до Державного реєстру іпотек, Державного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна були внесені записи про обтяження об`єкту нерухомого майна та про заборону відчуження цього майна. На теперішній час такі записи з реєстру не вилучені, у зв`язку із чим позивач не може використовувати належне йому майно.

З урахуванням викладеного та уточнень позовних вимог, ОСОБА_1 просив суд: визнати недійсним договір іпотеки від 04 серпня 2008 року № 18/08-5, укладений між ПАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Зубарєвим І. Ю., за реєстровим номером 5593;

скасувати рішення реєстратора приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Зубарєва І. Ю. про реєстрацію іпотечного договору

від 04 серпня 2008 року № 5593 у державному реєстрі іпотек за реєстраційним номером 7683946;

скасувати рішення реєстратора приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Зубарєва І. Ю. про реєстрацію заборони відчуження квартири АДРЕСА_2 , у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 04 серпня 2008 року

№ 7683925.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 12 червня 2017 року позов задоволено.

Визнано недійсним договір іпотеки від 04 серпня 2008 року № 18/08-5, укладений між ПАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Зубарєвим І. Ю., за реєстровим номером 5593.

Скасовано рішення реєстратора приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Зубарєва І. Ю. про реєстрацію іпотечного договору від 04 серпня 2008 року № 5593 у державному реєстрі іпотек за реєстровим номером 7683946 від 04 серпня 2008 року.

Скасовано рішення реєстратора приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Зубарєва І. Ю. про реєстрацію заборони відчуження квартири АДРЕСА_2 , у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 04 серпня 2008 року

№ 7683925.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що предмет іпотеки, зокрема квартира АДРЕСА_2 , яка була передана ОСОБА_2 в іпотеку банку, та яка належала їй на підставі договору купівлі-продажу від 04 серпня 2008 року, укладеного з ОСОБА_3 , не є власністю ОСОБА_2 , оскільки рішенням Апеляційного суду Харківської області від 29 січня 2015 року, яке набуло чинності, вказаний договір купівлі-продажу квартири скасований і така квартира визнана спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , державна реєстрація права власності на таку квартиру за ОСОБА_2 скасована.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 27 вересня 2017 року рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 12 червня 2017 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про скасування рішень реєстратора приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Зубарєва І. Ю. про реєстрацію іпотечного договору від 04 серпня 2008 року № 5593 у державному реєстрі іпотек (реєстраційний номер 7683946 від 04 серпня 2008 року) та про реєстрацію заборони відчуження квартири АДРЕСА_2 у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (реєстраційний номер 7683925 від 04 серпня 2008 року) скасовано та у цій частині вимог відмовлено.

У іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Вирішуючи спір, апеляційний суд виходив із того, що вимоги щодо скасування рішень реєстратора приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Зубарєва І. Ю. про реєстрацію іпотечного договору від 04 серпня 2008 року № 5593 у державному реєстрі іпотек (реєстраційний номер 7683946 від 04 серпня 2008 року) та про реєстрацію заборони відчуження квартири АДРЕСА_2 у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (реєстраційний номер 7683925 від 04 серпня 2008 року) не підлягають задоволенню та є передчасними, оскільки відсутні належні та допустимі докази звернення позивача з такими вимогами до приватного нотаріуса та відмови нотаріуса у вчиненні таких дій.

Залишаючи рішення суду першої інстанції в частині задоволення вимог щодо визнання договору іпотеки недійсним, апеляційний суд виходив із того, що позивачем доведені обставини на які він посилався обґрунтовуючи таку вимогу.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У жовтні 2017 року ПАТ АБ «Укргазбанк» подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права,просило скасувати рішення судів попередніх інстанцій в частині вимог щодо визнання договору іпотеки недійсним та ухвалити у цій частині нове рішення про відмову в задоволенні вимог.

Рішення апеляційного суду в частині позовних вимог щодо скасування рішень реєстратора приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Зубарєва І. Ю. про реєстрацію іпотечного договору від 04 серпня 2008 року № 5593 у державному реєстрі іпотек (реєстраційний номер 7683946 від 04 серпня 2008 року) та про реєстрацію заборони відчуження квартири

АДРЕСА_2 у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (реєстраційний номер 7683925 від 04 серпня 2008 року) не оскаржується, а тому касаційним судом не переглядається (частина перша статті 400 ЦПК України).

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що на час укладення договору іпотеки банк не знав і не міг знати про те, що квартира, яка банком була прийнята в іпотеку, належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , оскільки іпотекодавець банк про це не повідомляла, а навпаки, засвідчила нотаріально про належність їй квартири на праві власності. Заявник вважав, що апеляційним судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неналежним чином досліджено надані докази у їх сукупності.

Доводи особи, яка подала заперечення на касаційну скаргу

У грудні 2017 року ОСОБА_1 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ заперечення на касаційну скаргу, посилаючись на те, що оскаржувані рішення судів попередніх інстанцій є законними та обґрунтованими.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 жовтня 2017 року відкрито касаційне провадження в указаній справі та витребувано цивільну справу із суду першої інстанції.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Справу передано до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 11 листопада 2019 року справу призначено до судового розгляду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судом установлено, що між ВАТ АБ «Укргазбанк» в особі відділення № 5 Харківської філії ВАТ АБ «Укргазбанк», правонаступником якого є ПАТ АБ «Укргазбанк», та ОСОБА_2 04 серпня 2008 року укладено договір іпотеки без оформлення заставної у забезпечення вимог іпотекодержателя за кредитним договором

від 04 серпня 2008 року № 21/08-5К.

Пунктами 1.1, 2.1 указаного договору передбачено, що предметом іпотеки є нерухоме майно, зокрема трикімнатна квартира АДРЕСА_2 , яка належить іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу 04 серпня 2008 року, реєстраційний номер 5590.

На підтвердження права власності на час укладення іпотечного договору стороною нотаріусу були надані документи, що підтверджували реєстрацію права на нерухоме майно у Державному реєстрі іпотек від 04 серпня 2008 року № 20065807, реєстраційний номер 7683946.

Згідно з пунктом 2.4 оскаржуваного договору ОСОБА_2 на підставах, передбачених чинним законодавством України має право відчужувати предмет іпотеки. Також на підставах, передбачених чинним законодавством України, на предмет іпотеки може бути звернено стягнення; предмет іпотеки вільний від зобов`язань, крім тих, що передбачені дійсним договором; до нього не пред`явлені і не будуть пред`явлені майнові позови, пов`язані із вилученням предмету іпотеки; предмет іпотеки не є часткою, паєм.

04 серпня 2008 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Зубарєвим І. Ю. накладена заборона відчуження спірної квартири, що підтверджується витягом про реєстрацію у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 04 серпня 2008 року № 20065776, реєстраційний номер 7683925.

Разом з тим, рішенням Апеляційного суду Харківської області від 29 січня 2015 року змінено рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 20 вересня

2013 року, частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 , а саме: визнано спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_3 70/100 частини квартири АДРЕСА_2 ; визнано недійсним договір купівлі-продажу указаної квартири, укладений 04 серпня 2008 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 та посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Зубарєвим І. Ю. за реєстровим № 5590; скасовано державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_2 за

ОСОБА_2 ; відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог у частині визнання недійсним договору іпотеки від 04 серпня 2008 року № 18/08-5, щодо квартири АДРЕСА_2 , укладеного між ОСОБА_2 та ВАТ АБ «Укргазбанк» та скасування реєстрації указаного договору іпотеки у Державному реєстрі іпотек, вчинену 04 серпня

2008 року за номером 7683946, з інших підстав.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09 вересня 2015 року рішення Апеляційного суду Харківської області

від 29 січня 2015 року залишено без змін.

Ухвалою Верховного Суду України від 11 грудня 2015 року відмовлено у допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_1 до

ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , треті особи: комунальне підприємство «Харківське міське бюро технічної інвентаризації», приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Зубарєв І. Ю., ПАТ «АБ «Укргазбанк», ОСОБА_4 , реєстраційна служба Харківського міського управління юстиції про визнання недійсним договору купівлі-продажу та визнання майна спільною сумісною власністю за заявою ПАТ АБ «Укргазбанк» про перегляд рішення Апеляційного суду Харківської області від 29 січня 2015 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09 вересня 2015 року.

Відповідно до частини третьої статті 61 ЦПК України 2004 року обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Статтею 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно статті 16 ЦК України визнання правочину недійсним є одним із передбачених законом способів захисту цивільних прав та інтересів і загальні вимоги щодо недійсності правочину передбачені статтею 215 ЦК України.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Статтею 5 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що предметом іпотеки можуть бути один або декілька об`єктів нерухомого майна за таких умов: нерухоме майно належить іпотекодавцю на праві власності або на праві господарського відання, якщо іпотекодавцем є державне або комунальне підприємство, установа чи організація.

Відповідно до статті 6 Закону України «Про іпотеку», іпотекодавець зобов`язаний до укладення іпотечного договору попередити іпотекодержателя про всі відомі йому права та вимоги інших осіб на предмет іпотеки, у тому числі ті, що не зареєстровані у встановленому законом порядку. У разі порушення цього обов`язку іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання та відшкодування іпотекодавцем завданих збитків.

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про іпотеку», іпотека припиняється у разі: визнання іпотечного договору недійсним. Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.

Згідно зі статтями 215, 216 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

Таким чином, ухвалюючи рішення у справі в частині визнання договору іпотеки недійсним, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (стаття 212 ЦПК України 2004 року), з урахуванням встановлених обставин і вимог статей 10, 60 ЦПК України (2004 року), встановивши те, що рішенням суду, яке набрало законної сили та є чинним, скасовано договір купівлі-продажу квартири на підставі якого ОСОБА_2 була власником спірної квартири та яку вона передала в іпотеку та ураховуючи те, що на час вчинення оскаржуваного правочину були порушені права позивача як власника такої квартири, обґрунтовано вважав, що оскаржуваний договір іпотеки є недійсним, оскільки укладений з порушенням вимог статті 203 ЦК України, а тому позовні вимоги в цій частині є доведеними та таким, що підлягають задоволенню.

Доводи касаційної скарги не спростовують правильність висновків судів першої та апеляційної інстанцій, якими у повному обсязі з`ясовані права та обов`язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені та їм дана належна оцінка, а зводяться до неправильного тлумачення норм матеріального права та переоцінки доказів, що відповідно до приписів статті 400 ЦПК України виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки у задоволенні касаційної скарги відмовлено, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 400, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 12 червня 2017 року та рішення Апеляційного суду Харківської області від 27 вересня 2017 року в частині вимог щодо визнання недійсним договору іпотеки залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді: С. Ю. Бурлаков

А. Ю. Зайцев

В. М. Коротун

В. П. Курило