Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

21.11.2019 Справа №607/22621/19

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі: головуючого судді Грицай К.М.

за участю секретаря судового засідання Стус К.І.,

учасників справи: представника позивача ОСОБА_1 О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Тернопільського міськрайонного центру зайнятості до ОСОБА_2 про стягнення допомоги по безробіттю, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач Тернопільський міськрайонний центр зайнятості звернувся до суду позов до відповідача ОСОБА_2 про стягнення допомоги по безробіттю в розмірі 2905,80 гривень.

В обґрунтування вимог позивач вказав, що 04.11.2008 року ОСОБА_2 звернувся до Тернопільського міського центру зайнятості за сприянням у працевлаштуванні, у зв`язку із чим йому надано статус безробітного. Перебуваючи на обліку в Тернопільському міському центрі зайнятості як безробітний з 11.11.2008р. по 06.03.2009 р. відповідач отримував допомогу по безробіттю в сумі 2905,80 та одночасно був зареєстрований як фізична особа підприємець. Повідомлення про повернення вказаних коштів разом з копією наказу від 11.06.2019 року №79 «Д» направлено відповідачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення від 12 червня 2019 року за №07046/1493. Однак, у добровільному порядку відповідач не повернув кошти. Посилаючись на наведене, просив задовольнити позов.

Представник позивача в судове засідання не з`явився. Попередньо подав заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримав повністю, не заперечив проти заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_2 належним чином повідомлявся про час та місце судового розгляду, однак в судове засідання не з`явився, відзиву на позов не надав, тому, згідно з ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень позивача, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи.

Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини:

04 листопада 2008 року ОСОБА_2 подав заяву про надання йому статусу безробітнього та призначення виплати допомоги по безробіттю, відповідно до Законів України "Про зайнятість населення" та «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».

При цьому, відповідач у заяві повідомив, що не є суб`єктом підприємницької діяльності.

Наказом за №НТ081111 від 11.11.2008 року ОСОБА_2 надано статус безробітного з 11 листопада 2006 року.

З 11 листопада 2008 року ОСОБА_2 призначено допомогу по безробіттю, що підтверджується витягом із наказів про прийняті рішення по особі від 11.06.2019 року ПК №10400002.

Наказом за №НТ090306 від 06.03.2009 року, ОСОБА_2 припинено виплату допомоги по безробіттю, у зв`язку із його працевлаштуванням.

З акту Тернопільського міськрайонного центру зайнятості за №142 про розслідування страхових випадків та обгрунтованості виплат матеріального забезпечення від 08 травня 2019 року вбачається, що ОСОБА_2 був зареєстрований як суб`єкт підприємницької діяльності у період з 24.12.2002 року по 13.02.2019 рік.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 07.05.2019 року за № встановлено, що 24 грудня 2002 року проведено державну реєстрацію фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 та 13 лютого 2019 року проведено припинення його підприємницької діяльності.

Також згідно витягу із ЄІАС.NET (єдиної інформаційної аналітичної системи), ОСОБА_2 з 24.12.2002 року по 13.02.2019 рік був зареєстрований як суб`єкт підприємницької діяльності.

Тернопільським міськрайонним центром зайнятості Гиді А.М. направлено для ознайомлення копію акту розслідування страхових випадків та обгрунтованості виплат матеріального забезпечення від 18.09.2019 року, запропоновано надати пояснення з цього приводу в строк до 03.06.2019 р.

Встановлено, що у період з листопада 2008 року по березень 2009 року відповідачу була виплачена допомога по безробіттю у сумі 2905,80 гривень, що підтверджується довідкою від 10 червня 2019 року, виданою Тернопільським міськрайонним центром зайнятості.

Наказом директора Тернопільського міськрайонного центру зайнятості за №79 «Д» від 11 червня 2019 року, ОСОБА_2 зобов`язано протягом 15-ти календарних днів повернути кошти в сумі 2905,80 гривень, які виплачені йому як допомога по безробіттю за період перебування на обліку з 11.11.2008 року по 06.03.2009р.

12 червня 2019 року Тернопільським міськрайонним центром зайнятості скеровано копію зазначеного наказу на адресу відповідача, що підтверджується копією рекомендованого відправлення.

Станом на день розгляду справи відповідач у добровільному порядку кошти в сумі 2905,80 гривень на розрахунковий рахунок позивача не повернув.

Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного звязку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з таких підстав.

Одним із видів матеріального забезпечення на випадок безробіття згідно з вимогами ч. 1ст. 7 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» є допомога по безробіттю.

Безробіттям відповідно доположення ст. 1 Закону України «Про зайнятість населення» є соціально-економічне явище, за якого частина осіб не має змоги реалізувати своє право на працю та отримання заробітної плати (винагороди) як джерела існування.

В силу вимог ч. 3ст. 3 цього Закону, зайнятість населення забезпечується шляхом встановлення відносин, що регламентуються трудовими договорами (контрактами), провадження підприємницької та інших видів діяльності, не заборонених законом.

Нормами ч. 1 ст. 4 Закону України «Про зайнятість населення» передбачено, що до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, що навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах та поєднують навчання з роботою.

Згідно з вимогами п. 1 ч. 1 ст. 45 Закону України «Про зайнятість населення» реєстрація безробітного припиняється у разі зайнятості особи.

Судом встановлено, що на період реєстрації як безробітний та виплати допомоги по безробіттю відповідач був зареєстрований як фізична особа-підприємець. Про вказані обставини, останній не повідомив позивача.

Відповідно до вимог п. 6 Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Державної податкової адміністрації України від 13.02.2009 № 60/62,постановою правління Пенсійного фонду України 13.02.2009 № 7-1зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12 березня 2009 року за №232/16248, у разі встановлення центром зайнятості відповідно до цього Порядку належності безробітної особи до категорії зайнятих така особа знімається з обліку як безробітна в установленому законодавством порядку та повертає суму незаконно отриманого матеріального забезпечення і вартості наданих соціальних послуг з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати матеріального забезпечення та надання соціальних послуг. Якщо відомості про доходи є недостовірними з вини особи, центри зайнятості припиняють відповідні виплати, а суми здійснених виплат з дня їх призначення повертаються особою відповідно до пункту 7 цього Порядку, згідно з яким рішення про повернення коштів особою чи роботодавцем оформлюється наказом. Протягом двох робочих днів після прийняття рішення центр зайнятості надсилає особі чи роботодавцю листом повідомлення про необхідність протягом 15 календарних днів з дня отримання повідомлення повернути незаконно виплачені кошти.

В силу вимог абз. 5 ч. 1 ст.34Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» фонд має право стягувати відповідно до закону кошти Фонду, виплачені особам, зареєстрованим як безробітні, у вигляді матеріального забезпечення на випадок безробіття та витрачені на надання соціальних послуг безробітним у разі встановлення факту їх отримання на підставі недостовірних відомостей, поданих особою.

Як слідує з вимог ч. 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Згідно з вимогами ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Відповідно до вимог ст. 1215 ЦК України не підлягають поверненню безпідставно набуті, зокрема, допомоги та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Тобто, безпідставно набуті особою кошти, що належать до виплат, встановлених абзацом 2 частини першої статті 1215 ЦК України, за відсутності рахункової помилки з боку особи, яка добровільно провела їх виплату, та факту недобросовісності набувача, не підлягають поверненню.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 22 січня 2014 року у справі № 6-151цс13.

Встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_2 будучи суб`єктом підприємницької діяльності (фізичною особою-підприємцем) та відносячись до категорії зайнятого населення, 04 листопада 2008 року під час звернення до Тернопільської міського центру зайнятості із заявою про надання статусу безробітного приховав той факт, що з 24.12.2002 року зареєстрований як фізична особа-підприємець, внаслідок чого незаконно отримував допомогу по безробіттю.

Таким чином, відповідно до вимог ст. ст. 34, 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» відповідач зобов`язаний повернути незаконно отримані кошти з 11.11.2008р. по 06.03.2009 , виплачені йому як безробітньому, у вигляді матеріального забезпечення на випадок безробіття в користь Тернопільського міськрайонного центру зайнятості.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд приходить до переконання, що позовні вимоги слід задовольнити, стягнувши із ОСОБА_2 на користь Тернопільського міськрайонного центру зайнятості 2905,80 гривень незаконно отриманої допомоги по безробіттю.

Крім того, з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1921 гривень на користь позивача відповідно до вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 89, 141, 264, 265, 268, 280, 282, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов Тернопільського міськрайонного центру зайнятості до ОСОБА_2 про стягнення допомоги по безробіттю - задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Тернопільського міськрайонного центру зайнятості (46013, вул. Текстильна, 1Б, м. Тернопіль, , р/р № НОМЕР_2 Держказначейська служба України м. Київ, УДКСУ в м. Тернополі, МФО 820172, код14029303) отриману допомогу по безробіттю в сумі 2905 (дві тисячі дев`ятсот п`ять) грн. 80 коп., а також 1921 (одну тисячу дев`ятсот двадцять одну) грн. 00 коп. судового збору, сплаченого позивачем при зверненні із позовом в суд.

Заочне рішення може бути переглянуте Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Головуючий суддяК. М. Грицай