ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 601/1083/16Головуючий у 1-й інстанції Мочальська В.М.
Провадження № 22-ц/817/928/19 Доповідач - Бершадська Г.В.
Категорія - 304090000
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2019 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Бершадська Г.В.

суддів - Гірський Б. О., Ткач О. І.,

з участю секретаря - Панькевич Т.І.

представника ОСОБА_1 ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 27 червня 2019 року (ухвалене суддею Мочальською В.М., повний текст якого складено 05 липня 2019 року) у цивільній справі № 601/1083/16 ,-

В С Т А Н О В И В:

У червні 2016 року ОСОБА_3 звернувся з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 23.11.2012 року за усним договором позики він передав ОСОБА_1 у власність 100000 грн., які останній зобов`язався повернути до 01.07.2013 року. При фактичному одержанні коштів позичальником була надана розписка. Він неодноразово намагався повернути свої кошти, однак відповідач ухилявся від виконання зобов`язання, тому просив стягнути вказану суму.

27.03.2017 року позивач подав заяву про збільшення позовних вимог та просив на підставі статті 625 ЦК України стягнути в його користь суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та 3% річних від простроченої суми в розмірі 228472грн.03 коп. (100000 грн.- борг, 105531 грн. 39 коп. сума втрат від інфляції, 22940 грн. 64 коп. -3% річних) а також 2284 грн. 34 коп. сплаченого судового збору.

У березні 2017 року ОСОБА_1 звернувся із зустрічним позовом, в якому просив на підставі статті 231 ЦК України визнати недійсним договір позики у формі розписки, укладений між ним та ОСОБА_3 посилаючись на те, що він вчинений ним проти його справжньої волі внаслідок застосування до нього психічного тиску з боку ОСОБА_4 , жителя міста Березань Київської області. Зазначив, що ОСОБА_3 про це було достеменно відомо, ОСОБА_3 , як наближена особа до ОСОБА_4 , був очевидцем написання ним цієї розписки під впливом психічного тиску зі сторони ОСОБА_4 . Окрім цього, будь-яких коштів від ОСОБА_3 як позику, в тому числі і за оспорюваною розпискою він ніколи не отримував, а тому будь-які зобов`язання перед відповідачем у нього відсутні.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що у 2011 року разом з іншими особами виконував будівельні роботи на об`єктах в місті Березань, що належали ОСОБА_4 .. ОСОБА_3 фактично виконував функції виконроба на цих будівельних об`єктах та був довіреною особою ОСОБА_4 .. Враховуючи те, що ОСОБА_4 в подальшому встановив розцінки суттєво нижчі ринкових, а також постійну затримку з виплатою зароблених коштів бригада відмовилась продовжувати роботи на зазначених об`єктах. ОСОБА_4 періодично дзвонив та наполягав щоб доробляли роботу, однак бригада відмовлялась працювати на таких умовах. Після цього у ОСОБА_4 працював знайомий його двоюрідного брата ОСОБА_5 , з невідомими йому людьми, за роботу якого він не відповідає. Через місяць до нього зателефонував ОСОБА_4 та безпідставно звинувачував його в тому, що ОСОБА_5 неякісно виконує роботу, перевитрачає матеріали та вимагав усунути недоліки, начебто він повинен нести відповідальність за його роботу. Наприкінці літа чи на початку вересня 2012 року до нього додому в місто Почаїв, де він проживає з дружиною, трьома дітьми та батьками приїжджав невідомий чоловік та повідомив що ОСОБА_4 тримає на нього образу та вимагає усунути недоліки та доробити роботу, а якщо не приїде, то силою привезуть. ОСОБА_4 також телефонував, погрожував та встановив йому дату приїзду.

Сприймаючи такі погрози реально, переживаючи за своє життя і здоров`я, а також за життя і здоров`я своїх близьких родичів, враховуючи те, що ОСОБА_4 знав його місце проживання, він вирішив поїхати на зустріч.

На зустріч він поїхав зі своїм знайомим ОСОБА_6 .. ОСОБА_4 звинувачував у неякісно виконаних роботах його бригаду та бригаду ОСОБА_7 , перевитратах дорогої фасадної фарби та шпаклівки, а коли він намагався заперечити безпідставні звинувачення, шаленів та погрожував спричинити тілесні ушкодження. На завершення розмови сказав, що він, як бригадир, повинен компенсувати 100000 грн. спричинених збитків. Коли він сказав, що в нього таких коштів не має і ніколи не було, сказав добре подумати.

У вересні-жовтні 2012 року він повторно поїхав на зустріч разом з ОСОБА_6 , оскільки ОСОБА_4 перед тим запевнив, що підрахує суму "реальних" збитків щоб розійтись "по людськи". На території домоволодіння ОСОБА_4 був ОСОБА_3 , невідома особа, а ОСОБА_6 на територію не пустили і він залишився чекати в машині. На вимогу ОСОБА_4 він зайшов до підвального напівтемного приміщення, в якому була розміщена сауна, ОСОБА_4 знову почав звинувачувати його у неякісному виконанні робіт та надмірно витрачених будматеріалах, словесно погрожував та зажадав написати розписку і у супроводі особи з його оточення змусив піти за паспортом до автомобіля, в якому його чекав ОСОБА_6 Текст розписки диктував ОСОБА_4 та перед цим сказав, що розписку потрібно писати на ОСОБА_3 , як позикодавця, щоб він сам не фігурував у розписці.

Оцінюючи такий стан речей та обстановку, в якій він знаходився, приймаючи до уваги події, що передували цьому (в тому числі попередні погрози ОСОБА_4 ), він змушений був погодитись та проти справжньої волі написати розписку, яку вимагав ОСОБА_4 . Окрім цього він розумів, що ОСОБА_4 відоме місце проживання його сім`ї у місті Почаїв, і що у випадку якщо він відмовиться написати таку розписку можуть бути вкрай негативні та непередбачувані для нього наслідки.

Жодних коштів в якості позики ні від ОСОБА_4 , ні від ОСОБА_3 він не отримував, розписка була написана під впливом психічного тиску зі сторони ОСОБА_4 . Розписку в якості свідків підписали невідомі йому особи, одна з яких супроводжувала його до машини по паспорт. Після написання розписки ОСОБА_4 сказав, що в нього є ще один об`єкт, де потрібно утеплити фасад і , якщо він зробить це безкоштовно, то він ( ОСОБА_4 ) поверне йому розписку. Реально роботи по утепленню можна було завершити до 1 червня 2013 року, однак ОСОБА_4 вказав додати місяць запасу, тому дата повернення коштів була зазначена у розписці - 01 липня 2013 року.

Будучи юридично необізнаною людиною він вважав що вказана розписка не має юридичної сили, оскільки нотаріально не посвідчена.

Враховуючи обставини написання розписки та те, що він коштів за розпискою не отримував, вважає що зобов`язання за спірною розпискою відсутні.

Рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області від 27 червня 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики - відмовлено.

Позов ОСОБА_1 задоволено і визнано недійсним правочин договір позики у формі розписки, укладений між ОСОБА_9 та ОСОБА_3 на суму позики 100 000 (сто тисяч ) гривень.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_3 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги посилаючись на те, що рішення суду не відповідає нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи.

Зазначив, що суд не дав належної оцінки змісту розписки, яка доводить факт укладення договору позики на суму 100000 грн. ОСОБА_1 власноручно написав розписку, вказав у ній свої паспортні дані, а тому повинен був усвідомлювати значення викладеного в ній змісту. Доводи, що депутат Березанської міської ради ОСОБА_4., який не є стороною у справі, погрожував йому та членам його родини позбавленням життя є надуманими та нічим не доведеними. Допитані судом свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_11 не мають відношення до розписки, оскільки свідками передачі коштів були ОСОБА_12 та ОСОБА_13 . Позивач не звернув уваги на те, що у розписці відсутня дата її складання, однак в ній зазначено про обов`язок повернення боргу до 1 липня 2013 року, тому зобов`язання підлягає виконанню.

Суд безпідставно надав перевагу висновкам експертиз. Експертиза встановила підвищений психологічний стан позичальника, що є звичайним станом при отриманні великої суми коштів та зобов`язанні повернути її у визначений термін. Проте це не підтверджує факту вчинення насильства.

ОСОБА_1 не довів застосування до нього психічного насильства при написанні розписки та повернення коштів, тому його позовні вимоги підлягають до задоволення.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 вважає рішення суду законним, а апеляційну скаргу такою, що не підлягає до задоволення.

Зазначив, що суд першої інстанції повно та всебічно з`ясував всі обставини справи, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог та заперечень, та їх підтверджено тими доказами, які були безпосередньо досліджені в судовому засіданні.

Судом взято до уваги та вірно констатовано, що допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_11 підтвердили показання допитаного в якості свідка ОСОБА_1 про обставини написання оспорюваної ним розписки. Показання ОСОБА_1 та свідків повністю узгоджуються з висновками експертиз у справі та доводять, що оспорюваний договір позики був вчинений ОСОБА_1 проти його справжньої волі внаслідок застосування до нього психічного тиску зі сторони ОСОБА_4 .

Верховний Суд вказує, що розписка, як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дату отримання коштів. Відсутність такого обов`язкового елементу розписки як дата отримання коштів, на його думку ще раз підтверджує недійсність договору позики.

Рішення суду ґрунтується на засадах верховенства права, є законним, обґрунтованим та справедливим.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 апеляційну скаргу не визнав, підтримав доводи зустрічної позовної заяви і відзиву на апеляційну скаргу та додатково пояснив, що ОСОБА_1 одразу ж після написання розписки звертався до адвоката в Києві, який сказав що слід звертатись в ОБОЗ і співпрацювати з правоохоронними органами, приймати участь в слідчих діях із звукозаписувальними засобами та скритими камерами і йти до кінця, тому ОСОБА_1 вирішив якщо будуть вимагати повернення грошей то звернеться до адвоката. З осені 2011 року його ніхто не турбував, лише по спливу більше 3 років та 6 місяців було пред`явлено позов до суду. Розписка не містить істотної умови договору - дати передання коштів. Свідками у розписці зазначені особи з кола оточення ОСОБА_4

ОСОБА_4 був депутатом, головою місцевого осередку Партії регіонів, та зі слів місцевих мешканців "місцевий авторитет", особа яка не платить за роботу, насильно утримує людей (в підвалі)", його характеризували, як особу "яка не жартує", тому погрози позбавити життя ОСОБА_1 сприймав реально, переживав за життя і здоров`я своє і своїх родичів, оскільки ОСОБА_4 було відоме місце проживання його сім`ї в місті Почаїв Тернопільської області.

ОСОБА_1 познайомився у ОСОБА_4 з ОСОБА_3 , він був особою без достатку, жив у маленькій кімнаті на території домоволодіння, наглядав за робітниками, їздив з ОСОБА_1 для закупівлі будівельних матеріалів, привозив дітей ОСОБА_4 зі школи. Між ними не було дружніх, довірливих стосунків щоб позичати таку суму коштів. ОСОБА_3 не довів що в нього були такі кошти, оскільки зі слів ОСОБА_1 він був працівником у ОСОБА_4 .

Свідок ОСОБА_6 , який двічі їздив з ОСОБА_1 до ОСОБА_4 підтвердив, що перший раз ОСОБА_4 показав йому посвідчення депутата, сказав, що це приватна територія та не пустив на територію, однак згодом запросив його і став розповідати про неякісне виконання робіт бригадою ОСОБА_1 , а на заперечення зі сторони ОСОБА_1 дуже нервував. Такі ж пояснення давав суду і ОСОБА_1 , який пояснював, що до приходу ОСОБА_6 ОСОБА_4 його звинувачував у неякісно виконаних роботах, а коли він заперечував, доводив, що роботи виконані якісно, шаленів, кричав, казав що він приїхав зі всім погоджуватись. Невідома особа ОСОБА_4 все знімала на камеру, і на завершення ОСОБА_4 сказав йому добре подумати.

Вдруге ОСОБА_1 поїхав з ОСОБА_6 , тому, що ОСОБА_4 обіцяв, що підрахує збитки, які на його думку не повинні були перевищувати двох тисяч гривень "щоб розійтись по - людськи", оскільки знав, що роботи виконував добре. ОСОБА_4 з невідомою особою спортивної статури провели його в напівтемне підвальне приміщення (сауни), ОСОБА_4 знову звинувачував його у неякісно виконаних роботах, погрожував позбавити життя та наказав писати розписку про отримання в борг 100000 грн., пояснював що 50000 грн. становлять матеріальні збитки, а решту 50000 грн. - моральна шкода. За наказом ОСОБА_4 ОСОБА_1 супроводжувала до машини невідома особа, щоб взяти паспорт, що виключало можливість втечі. При цьому він сказав ОСОБА_6 про примушування його до написання розписки, а коли їхали в Київ, він розповів ОСОБА_14 все як було.

Враховуючи те, що ОСОБА_4 було відоме місце проживання його сім`ї в місті Почаїв, обізнаність про те що він є "місцевим авторитетом" та не жартує, а також місце та обстановку зустрічі - в підвальному напівтемному приміщенні в присутності невідомої особи спортивної статури, та постійні погрози позбавити життя ОСОБА_1 під впливом психічного насильства змушений був написати розписку про позику коштів.

Він, адвокат, намагався встановити місце проживання свідків зазначених у розписці та отримав відповідь, що паспорти з такими серіями та номерами є недійсними.

ОСОБА_3 надіслав заяву про розгляд апеляційної скарги в його відсутності.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_3 та задовольняючи зустрічний позов ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що оспорюваний правочин ОСОБА_1 був вчинений проти його справжньої волі внаслідок застосування до нього психічного насильства.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 , перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

Завданням цивільного судочинства є, зокрема, справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (стаття 2 ЦПК України).

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (стаття 5 ЦПК України).

Відповідно до статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статті 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За змістом частини першої статті 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до частин першої, третьої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, відповідно до яких, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Згідно статті 231 ЦК України правочин, вчинений особою проти її справжньої волі внаслідок застосування до неї фізичного чи психічного тиску з боку другої сторони або з боку іншої особи, визнається судом недійсним.

Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Отже сам по собі факт написання стороною договору тексту договору без передачі грошей або речей не породжує у майбутнього позичальника обов`язку повернути обумовлену суму грошей або кількість визначених родовими ознаками речей. З метою захисту позичальника закріплене право позичальника оспорити договір позики на підставі того, що гроші або речі не були отриманні ним.

Відповідно до положень статті 1051 ЦК України позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Це положення не застосовується до випадків, коли договір був укладений під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини.

З розписки написаної ОСОБА_1 вбачається, що він взяв у борг 100000 грн. у ОСОБА_3 , які зобов`язався повернути до 1 липня 2013 року. В розписці зазначено два свідки: ОСОБА_12 паспорт НОМЕР_1 та ОСОБА_13 паспорт НОМЕР_2 .

Позивач стверджує, що між сторонами виникли відносини з договору позики, за яким він у присутності двох свідків передав ОСОБА_1 100000 грн.

Відповідач ОСОБА_1 (позивач за зустрічним позовом) заперечує існування таких правовідносин посилаючись на те, що розписку про позику коштів він написав під впливом психічного насильства зі сторони ОСОБА_4 та що будь - яких коштів від ОСОБА_3 та ОСОБА_4 він не отримував.

З пояснень допитаного в якості свідка ОСОБА_1 та свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_11 вбачається, що ОСОБА_1 в складі будівельної бригади виконував будівельні роботи в місті Березань Київської області на об`єктах у ОСОБА_4 (утеплення фасадів, малярні роботи, шпаклювання тощо). Бригада відмовилась продовжувати роботи тому, що ОСОБА_4 затримував часто виплату зароблених коштів та надалі встановив розцінки на роботи, які є суттєво нижчими за ринкові.

ОСОБА_4 був незадоволений роботою бригади ОСОБА_1 та тим, що бригада відмовилась доробляти розпочату ними роботу та іншої бригади, яка на його думку приїжджала доробляти розпочату роботу, вимагав усунути недоліки або ж компенсувати збитки. Він неодноразово телефонував ОСОБА_1 , погрожував, казав що "якщо не приїде, то його привезуть". ОСОБА_4 було відоме місце проживання сім`ї ОСОБА_1 в місті Почаїв.

ОСОБА_1 в позовній заяві наводив обставини знайомства з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 та обставини написання оскаржуваної розписки, нетривалість їх знайомства та відсутність товариських відносин.

Також ОСОБА_1 оспорював розписку, стверджував що коштів по розписці не отримував (за безгрошовістю), намагався з`ясувати інформацію, щодо свідків, які зазначені у розписці, що виявилось безрезультатним у зв`язку з втратою та знищенням таких номерів паспортів (згідно довідки виданої Управлінням Державної міграційної служби України в Тернопільській області паспорт серії НОМЕР_1 значиться недіючим та знищеним, а паспорт серії НОМЕР_2 значиться недіючим - втраченим).

ОСОБА_3 за відсутності дати написання розписки, яка підтверджує факт передачі коштів, та оспорення факту передачі коштів за договором позики на доведення своїх вимог не повідомив інформації про свідків (їх місце проживання) та не просив допитати їх в судовому засіданні щоб довести факт передачі коштів, відповідно спростувати доводи ОСОБА_1 ..

ОСОБА_1 пояснював суду, що коли він разом з бригадою працював на об`єкті у ОСОБА_4 , ОСОБА_3 наглядав за робітниками, які виконували будівельні роботи, закупляв необхідні будівельні матеріали, привозив дітей ОСОБА_4 зі школи. ОСОБА_3 був "особою без достатку", як і він працював у ОСОБА_4 , проживав у маленькій кімнаті. Наведене свідчить про те, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 познайомились літом 2011 року у ОСОБА_4 , між ними були відносини пов`язані з виконанням будівельних робіт у ОСОБА_4 , що доводить нетривале знайомство та відсутність дружніх, товариських стосунків, які б могли бути підставою для безпроцентної позики такої суми коштів малознайомій особі.

З пояснень допитаного судом першої інстанції свідка ОСОБА_6 вбачається, що вони неодноразово з ОСОБА_1 працювали на об`єктах і на прохання останнього він двічі їздив автомобілем в місто Березань Київської області на об`єкт на якому працював ОСОБА_1 з бригадою. При першій зустрічі ОСОБА_4 зразу показав посвідчення депутата та не пустив його на територію, а пізніше покликав і висловлював своє незадоволення якістю роботи бригади ОСОБА_1 , а коли ОСОБА_1 заперечував, то сильно нервувався, та казав що підрахує збитки. Вдруге його не пустили на територію домоволодіння, ОСОБА_1 лише через деякий час в супроводі невідомої особи приходив до машини за паспортом та повідомив, що його примушують написати розписку про позику коштів. Коли ОСОБА_1 повернувся то був дуже емоційно збудженим, нервовим та повідомив, що погрожуючи позбавити життя його заставили написати розписку про те, що він отримав у позику в ОСОБА_3 100000 грн. Повертаючись до машини він не ніс будь-якого пакунка. ОСОБА_1 протягом семи років не курив і попросив закурити. Розповідав, що ОСОБА_4 погрожував йому позбавленням життя.

Пояснення вказаного свідка повністю підтверджують пояснення допитаного в якості свідка ОСОБА_1 про існування відносин з виконання неналежно оформленого договору підряду на виконання будівельних робіт, які на погляд замовника ОСОБА_4 були виконані неякісно, обставин та причин написання оскаржуваної розписки.

ОСОБА_3 , отримавши зустрічну позовну заяву з обґрунтуванням вимог вказаними обставинами, не спростував та не навів обставин їх знайомства, існування між ними довірливих відносин для позики безпроцентно такої значної суми та обставин вчинення правочину і не заявляв клопотання про допит зазначених в розписці свідків на підтвердження факту передачі грошей у зв`язку з оспоренням ОСОБА_1 договору позики, в тому числі і з тих підстав, що кошти за договором не були передані.

Наведене свідчить про фактичні обставини, які мали місце - незадоволення ОСОБА_4 роботою бригади ОСОБА_1 при виконанні будівельних робіт за усним договором підряду, а також про правову природу правочину, а саме відсутність позикових відносин.

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності.

Відповідно до статті 81 цього Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що розписка була написана під впливом психічного насильства зі сторони ОСОБА_4 в напівтемному підвальному приміщенні в присутності невідомої особи спортивної статури та ОСОБА_3 після неодноразових погроз про позбавлення життя. Обізнаність про особу ОСОБА_4 , вищевказані обставини, та погрози життю вплинули на волю ОСОБА_1 та заставили написати розписку про позику значної суми - 100000 грн., яка на той час за офіційним курсом НБУ становила 12500 дол. США. Написання розписки перебуває в причинно-наслідковому зв`язку з психічним насильством та відповідно вчиненням правочину.

Зважаючи на встановлені судом першої інстанції обставини щодо відносин між сторонами і ОСОБА_4 та обставини написання розписки, недоведеною є справжня правова природа правочину-існування позикових відносин між сторонами та факту передачі коштів

Верховний Суд у постановах від 18.03.2013 року у спрві №6-63цс13 та від 11.11.2015 року у справі №6-1967цс15 зробив правовий висновок, що досліджуючи боргові розписки чи договори позики суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору незалежно від найменування документа і залежно від встановлених результатів робити відповідні правові висновки.

Доводи апелянта про те, що допитані судом першої інстанції ОСОБА_6 та ОСОБА_11 не були свідками позики коштів, оскільки свідками передачі коштів були ОСОБА_12 та ОСОБА_13 не спростовують висновків суду, оскільки їх пояснення доводять обставини та причини написання ОСОБА_1 розписки, безгрошовість вчиненого правочину.

Позивач ОСОБА_3 за умови оспорення правочину із зазначених підстав (на підставі статті 231 ЦК України та з тих підстав, що будь-яких коштів він не отримував) та обізнаності про свідків, які були з його сторони, не клопотав про їх допит в судовому засіданні. Спроби встановити місце проживання зазначених в розписці свідків за серією та номером паспортних даних з об`єктивних причин були безрезультатними.

З матеріалів справи вбачається, що за клопотанням представника ОСОБА_1 суд призначав проведення почеркознавчої та семантико-лінгвістичної експертиз на вирішення яких ставилось питання про те ким виконувався рукописний текст розписки та підпис на ній, а також про те чи перебував виконавець тексту у незвичному стані (стані стресу спричиненому тиском, хвилюванням, погрозами тощо).

Згідно висновку судово-почеркознавчої експертизи КНДІСЕ № 14849/17-32/14850/17-32/7646/18-32 від 27.04.2018 року при виконанні ОСОБА_1 рукописного тексту на процес письма чинили вплив тимчасові збиваючі фактори природного характеру (до них, зокрема, можуть відноситись операційна напруга /установка на швидке письмо при диктуванні тексту/, незвичний психофізіологічний стан/ стан алкогольного сп`яніння, стан емоційної напруги, стресу, у тому числі й спричинений тиском, погрозами тощо). Рукописний текст виконаний у прискореному темпі письма, наявні ознаки порушення координації рухів другої групи, є ознаки просторової орієнтації рухів, спостерігаються ознаки порушення організації письма, про що свідчать виправлення у записі "2013" та граматичні помилки і зайві пунктуаційні знаки "крапка". Наявність вказаних діагностичних ознак , ступінь їх прояву, характер та локалізація свідчать про вплив на виконавця рукописного тексту якихось збиваючих факторів природного характеру. У виконаному підписі під текстом встановити вплив збиваючих факторів не виявилось можливим оскільки вплив цих ознак дуже незначний.

У висновку судово-лінгвістичної експертизи КНДІСЕ № 5142/18-39 від 12.03.2019 року зазначено, що вирішити питання, чи складено текст розписки ОСОБА_1 самостійно чи за участі іншої особи, не виявилось можливим, однак у тексті спостерігаються ознаки, які свідчать про незвичний психофізіологічний стан деякої емоційної напруги його виконавця, яка може бути наслідком хвилювання, стресу, психологічного тиску тощо.

Посилання апелянта на те, що підвищений психологічний стан позичальника був викликаний отриманням у позику великої суми коштів не заслуговують уваги суду та спростовуються показами допитаного в якості свідка ОСОБА_1 та інших свідків про обставини написання розписки та існуючими відносинами з приводу незадоволення ОСОБА_4 якістю виконаних будівельних робіт.

ОСОБА_3 за наявності детального обґрунтування зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 на заперечення зазначених обставин не повідомив суд першої та апеляційної інстанції про відносини, які мали місце у 2011 - 2012 роках, їх знайомство (тривалість знайомства), існування товариських відносин, на які потреби просив ОСОБА_1 позичити 1000000 грн. яка була на той час еквівалентна 12500 дол. США без поруки та/чи застави рухомого або нерухомого майна, наявність у нього таких коштів, оскільки як стверджує ОСОБА_1 , що ОСОБА_3 був особою без достатку, працював і проживав у ОСОБА_4 , де вони і познайомились.

В судові засідання суду першої інстанції ОСОБА_3 та його представник також не з`являлися.

Отже суд надав правову оцінку висновкам експертиз у сукупності з іншими доказами про обставини, які мали місце та обставинам написання розписки.

Та обставина, що ОСОБА_1 власноручно писав розписку та вказав в ній паспортні дані не спростовує висновків суду. ОСОБА_1 пояснив, що перебуваючи за межами домівки він завжди бере з собою паспорт оскільки працівники поліції можуть вимагати документ, який посвідчує особу.

Відповідно до частини першої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд першої інстанції безпосередньо дослідивши докази у справі, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов вірного висновку, що оспорюваний правочин позики був вчинений ОСОБА_1 проти його справжньої волі внаслідок застосування до нього психічного тиску зі сторони ОСОБА_4 , а тому відсутні підстави для задоволення позову ОСОБА_3 .

За таких обставин рішення суду є законним та обґрунтованим.

Колегія суддів не вбачає підстав для його скасування з мотивів наведених в апеляційній скарзі.

Згідно норм ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно вимог ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на сторони в межах ними понесених.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 390, 141 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 27 червня 2019 року залишити без змін.

Судові витрати покласти на сторони в межах ними понесених.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 03 грудня 2019 року .

Головуючий Бершадська Г.В.

Судді: Гірський Б.О.

Ткач О.І.