Провадження №2/554/181/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2019 року Октябрський районний суд м.Полтави

в складі головуючого судді Чуванової А.М.

за участю секретаря Садошенко М.П.,

за участю учасників справи:

позивач ОСОБА_1 ,

представник позивачаОСОБА_1 ОСОБА_2 ,

відповідач ОСОБА_3 ,

представник відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна, що перебуває в спільній власності; третя особа: виконавчий комітет Шевченківської районної у м.Полтаві ради, та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про встановлення порядку користування земельною ділянкою; третя особа: виконавчий комітет Шевченківської районної у м.Полтаві ради,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 у грудні 2016 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про поділ майна, що перебуває в спільній власності, в якому просив визначити порядок користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1 площею 570 кв.м, виділивши в користування ОСОБА_1 земельну ділянку площею 228 кв.м (додаток №3 до висновку №147 від 26.12.2016 року зафарбовано в зелений колір), в користування ОСОБА_3 виділити земельну ділянку площею 342 кв.м (додаток №3 до висновку №147 від 26.12.2016 року зафарбовано в жовтий колір). Встановити право постійного безоплатного сервітуту площею 7 кв.м на земельній ділянці ОСОБА_1 для обслуговування та проведення поточного ремонту гр. ОСОБА_3 своєї частини будинку (додаток №3 до висновку №147 від 26.12.2016 року зафарбовано в зелений колір з поперечними червоними лініями). Виділити в окремий об`єкт нерухомого майна, окрему садибу, належні ОСОБА_1 частину житлового будинку А-1 у складі: передпокій (2-1) площею 5,6 кв.м, кімната (2-2) площею 10,2 кв.м, кімната (2-3) площею 11,9 кв.м, кухня (2-4) площею 4,0 кв.м, коридор (2-5) площею 4,9 кв.м, вбиральня поєднана (санвузол) (2-6) площею 3,1 кв.м (загальною площею по будинку 39,7 кв.м). Також господарські будівлі та споруди: погріб літ.а3, огорожа №1, трубопровід (водогін) №3, припинивши на вказане майно право спільної власності.

Позивач в послідуючому уточнив позовні вимоги та просив визначити порядок користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1 площею 570 кв.м, згідно висновку судової земельно-технічної експертизи №12 від 21.02.2018 року, виділивши в користування ОСОБА_1 земельну ділянку площею 313 кв.м (додаток №2 до висновку №12 від 21.02.2018 року зафарбовано в зелений колір), ОСОБА_3 виділити земельну ділянку площею 257 кв.м (додаток №2 до висновку №12 від 21.02.2018 року зафарбовано в жовтий колір). Встановити право постійного безоплатного сервітуту площею 7 кв.м на земельній ділянці ОСОБА_1 для обслуговування та проведення поточних ремонтів гр. ОСОБА_3 стіни належної їй частини будинку літ.А-1 (додаток №2 до висновку №12 від 21.02.2018 року зафарбовано поперечними червоними лініями на зеленому фоні); на частині площею 3 кв.м земельної ділянки виділеною ОСОБА_3 для обслуговування та проведення поточних ремонтів ОСОБА_1 вигрібної ями системи водовідведення його частини житлового будинку літ.А-1 (додаток №2 до висновку №12 від 21.02.2018 року зафарбовано поперечними червоними лініями на жовтому фоні).

В обґрунтування вимог позивач вказав, що він є власником 11/20 частини житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами по АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу №3013 від 27.04.2006 року. Іншим співвласником є відповідач по справі ОСОБА_3 Вказаний будинок з надвірними будівлями і спорудами розташований на неприватизованій земельній ділянці площею 570 кв.м, що виділена згідно рішення виконкому Октябрської районної у м.Полтаві ради №1 від 07.01.1958 року. Згідно договору купівлі-продажу, позивачу у власність перейшло в будинку А-1 квартира №2 у складі: передпокій (2-1) площею 5,6 кв.м, кімната (2-2) площею 10,2 кв.м, кімната (2-3) площею 11,9 кв.м, кухня (2-4) площею 4,0 кв.м, коридор (2-5) площею 4,9 кв.м, санвузол площею 3,1 кв.м, погріб а3, сарай літ. «В», 1/2 сараю літ. «Г». В загальному користуванні огорожа №1-2, водогін №3, вбиральня літ. «Б». На даний час частина господарських приміщень у зв`язку з тривалим використанням зруйновані, а саме: сарай літ. «В», вбиральня «Б» та 1/2 частина сараю літ. «Г».

По справі надано висновок експертного будівельно-технічного дослідження №147 від 26.12.2016 року, виконаного судовим експертом Федоровим Д.Ф. Проте, найбільш оптимальним варіантом, який забезпечує належне користування і обслуговування будівель співвласниками є варіант №1 висновку земельно-технічної експертизи щодо порядку користування земельною ділянкою площею 570 кв.м по АДРЕСА_1 №12 від 21.02.2018 року.

Позивач має намір виділити належну йому частку домоволодіння в окремий об`єкт нерухомого майна, припинивши на нього право спільної власності, проте інший співвласник не бажає цього.

В зустрічній позовній заяві ОСОБА_3 просить встановити порядок користування земельною ділянкою, що знаходиться по АДРЕСА_1 між нею та відповідачем ОСОБА_1 за варіантом №2 висновку експерта №53 від 28.06.2018 року, відповідно до якого: в спільне користування співвласників домоволодіння ОСОБА_1 та ОСОБА_3 виділити земельну ділянку площею 40 кв.м (на плані жовтого кольору) для обслуговування дворових мереж водопроводу, газопостачання, каналізації, електропостачання, будинку та для проходу і проїзду. В користування ОСОБА_1 виділити земельну (на плані синього кольору), яка описується наступними межами: з боку земель міської ради (вул.Профспілкова) довжина межової лінії складає: 7,53 м; з боку земельної ділянки №6 (вул. АДРЕСА_1 ) довжина межової лінії складає: 8,42 м, 21,81 м; з боку земельної ділянки по АДРЕСА_2 довжина межової лінії складає: 19,31 м; з боку земельної ділянки АДРЕСА_3 ( АДРЕСА_1 ) довжина межової лінії складає 4,42 м; з боку земельної ділянки, що пропонується в користування співвласника ОСОБА_3 довжина межової лінії складає:16,94 м, 11,12 м; з боку земельної ділянки спільного користування довжина межової лінії складає: 1,0 м, 7,4 м, 1,0 м; з боку земельної ділянки, що пропонується в користування власника ОСОБА_3 довжина межової лінії складає: 8,82 м, 0,15 м, 2,10 м, 0,4 м, 2,65 м; з боку земельної ділянки спільного користування довжина межової лінії складає: 5,18 м, 5,43 м,2,13 м, 1,0 м, 2,15 м, 1,28 м.

Безпосередньо відокремлена частина ділянки площею 208 кв.м; 1/2 площі спільного користування 20 кв.м. ОСОБА_1 виділити земельну ділянку площею 228 кв.м, що відповідає ідеальній частці 2/5 частини, яка була визначена і погоджена за домовленістю між співвласниками та перебуває в його фактичному користуванні.

В користування ОСОБА_3 виділити земельну ділянку (на плані червоного кольору), яка описується наступними межами: з боку земельної ділянки, що пропонується в користування співвласника ОСОБА_1 довжина межової лінії складає: 2,65 м, 0,4 м, 2,10 м, 0,15 м, 8,82 м; з боку земельної ділянки, що пропонується в спільне користування довжина межової лінії складає7,4 м; з боку земельної ділянки, що пропонується в користування співвласника ОСОБА_1 довжина межової лінії складає: 11,2 м, 16,94 м; з боку земельної ділянки №2 (вул АДРЕСА_1 ) довжина межової лінії складає: 19,6 м; з боку земельної ділянки спільного користування довжина межової лінії складає: 4,0 м. Безпосередньо відокремлена частина ділянки площею 322 кв.м; 1/2 площі спільного користування 20 кв.м. ОСОБА_3 виділити в користування земельну ділянку площею 342 кв.м, що відповідає ідеальній частці 3/5, яка була визначена і погоджена за домовленістю між співвласниками і на цей час перебуває в її фактичному користуванні.

В обґрунтування зустрічних вимог позивач вказала, що відповідно договору дарування від 05.09.2001 року вона є власницею 3/5 частин житлового будинку з частиною надвірних будівель, що знаходяться по АДРЕСА_1 , розташованих на земельній ділянці площею 570 кв.м, яка є комунальною власністю. Починаючи з 2006 року співвласником даного домоволодіння у розмірі 11/20 його частин є ОСОБА_1 .

На протязі багатьох років як попередніми власниками, так і нинішніми було погоджено і встановлено порядок користування як житловими та надвірними будівлями, так і спільною загальною земельною ділянкою, відповідно: 3/5 частинами (342 кв.м) позивач та 2/5 частинами (228 кв.м) відповідач.

Ухвалою суду від 16.02.2017 року відкрито провадження по справі та призначено справу до судового розгляду.

Згідно розпорядження керівника апарату Октябрського районного суду м.Полтави №2123 від 27.09.2018 року призначено повторний автоматизований розподіл судових справ, у зв`язку з рішенням Вищої ради правосуддя від 25.09.2018 року про звільнення судді Кулешової ОСОБА_5 .

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючим по справі визначено Чуванову А.М.

Згідно до ухвали суду від 01.10.2018 року справу прийнято до свого провадження та вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Відповідно письмових пояснень третьої особи, при прийнятті рішення третя особа покладається на розсуд суду (т.1 а.с.185).

Ухвалою суду від 25.10.2018 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про встановлення порядку користування земельною ділянкою; третя особа: виконавчий комітет Шевченківської районної у м.Полтаві ради, об`єднано в одне провадження з цивільною справою за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна, що перебуває в спільній власності; третя особа: виконавчий комітет Шевченківської районної у м.Полтаві ради та суд перейшов в даній цивільній справі від розгляду в спрощеному до загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 14.11.2018 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті.

Ухвалою суду від 17.05.2019 року призначено по справі за клопотанням сторін судову будівельно-технічну та земельно-технічну експертизу (т.2 а.с.48).

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав, в задоволенні зустрічних вимог просив відмовити. Вказав, що в 2006 році він купив будинок, про порядок користування землею мови не було; йому перейшла 11/20 частин будинку. У них з відповідачем спір за землю, він заперечує проти варіантів відповідача; його сараїв вже немає в наявності.

Представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримав, у зустрічному позові просив відмовити. Пояснив, що в процесі розгляду справи надано рішення органу самоврядування про зміну часток, 11/20 у позивача, 9/20 у відповідача. Частки 3/5 не існує вже. 86 кв.м значно обмежує права позивача.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення первісного позову, свої вимоги підтримала повністю. Вказала, що експерт Федоров не врахував наземні та підземні комунікації, тому вона може залишитися без газу, світла і води. Зазначила, що вона користується однією і тією ж земельною ділянкою 25 років, лише в суді дізналася про рішення виконкому про зміну ідеальних часток. У неї є договір дарування на 3/5 часток домоволодіння, землю не дарували. Вона користується земельною ділянкою площею 342 кв.м, а по схемі пропонується 322 кв.м, вважає, що виділення їй плюс 86 кв АДРЕСА_4 м не буде порушенням. Паркану між ними немає, але є палі залізобетонні.

Представник відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4 в судовому засіданні просив зустрічний позов задовольнити, в задоволенні первісного позову відмовити. Відповідач не згодна з часткою 9/20, рішення виконкому не оскаржували.

Представник третьої особи до суду не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином.

Суд, заслухавши учасників справи, допитавши свідків, експертів, дослідивши матеріали справи, вважає первісний та зустрічний позов такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником 11/20 частини житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами по АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу №3013 від 27.04.2006 року (т.1 а.с. 4 договір, а.с. 5 витяг).

Згідно договору купівлі-продажу, позивачу у власність перейшло в будинку А-1 квартира №2 у складі: передпокій (2-1) площею 5,6 кв.м, кімната (2-2) площею 10,2 кв.м, кімната (2-3) площею 11,9 кв.м, кухня (2-4) площею 4,0 кв.м, коридор (2-5) площею 4,9 кв.м, санвузол площею 3,1 кв.м, погріб а3, сарай літ. «В», 1/2 сараю літ. «Г». В загальному користуванні огорожа №1-2, водогін №3, вбиральня літ. «Б».

Згідно матеріалів позовів, вказаний будинок з надвірними будівлями і спорудами розташований на неприватизованій земельній ділянці площею 570 кв.м, що виділена згідно рішення виконкому Октябрської районної у м.Полтаві ради №1 від 07.01.1958 року. На даний час частина господарських приміщень у зв`язку з тривалим використанням зруйновані, а саме: сарай літ. «В», вбиральня «Б» та 1/2 частина сараю літ. «Г».

Іншим співвласником будинку є відповідач по справі ОСОБА_3 . Згідно договору дарування від 05.09.2001 року ОСОБА_3 прийняла в дар 3/5 частини жилого будинку з частиною надвірних будівель, що знаходиться у АДРЕСА_1 , АДРЕСА_5 на земельній ділянці, площею 570 кв.м (т.1 а.с. 62 договір дарування; т.1 а.с.63 витяг про реєстрацію права власності).

Відповідно рішення виконавчого комітету Октябрської районної у м.Полтаві ради від 11.04.2006 року №138, змінено ідеальні частки між співвласниками, а саме: вирішено оформити право приватної власності на співвласників в таких розмірах: на домоволодіння з надвірними будівлями, яке розташоване в АДРЕСА_1 : ОСОБА_6 11/20 частини, ОСОБА_3 9/20 частини. Ідеальна частка ОСОБА_3 не зареєстрована (т.1 а.с.61).

Позивач ОСОБА_1 просить визначити порядок користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1 площею 570 кв.м, згідно висновку судової земельно-технічної експертизи №12 від 21.02.2018 року, виділивши в користування ОСОБА_1 земельну ділянку площею 313 кв.м (додаток №2 до висновку №12 від 21.02.2018 року зафарбовано в зелений колір), ОСОБА_3 виділити земельну ділянку площею 257 кв.м (додаток №2 до висновку №12 від 21.02.2018 року зафарбовано в жовтий колір). Встановити право постійного безоплатного сервітуту площею 7 кв.м на земельній ділянці ОСОБА_1 для обслуговування та проведення поточних ремонтів гр. ОСОБА_3 стіни належної їй частини будинку літ.А-1 (додаток №2 до висновку №12 від 21.02.2018 року зафарбовано поперечними червоними лініями на зеленому фоні); на частині площею 3 кв.м земельної ділянки виділеною ОСОБА_3 для обслуговування та проведення поточних ремонтів ОСОБА_1 вигрібної ями системи водовідведення його частини житлового будинку літ.А-1 (додаток №2 до висновку №12 від 21.02.2018 року зафарбовано поперечними червоними лініями на жовтому фоні).

Позивач по зустрічній позовній заяві ОСОБА_3 просить ОСОБА_1 виділити земельну ділянку площею 228 кв.м, що відповідає ідеальній частці 2/5 частини, яка була визначена і погоджена за домовленістю між співвласниками та перебуває в його фактичному користуванні. ОСОБА_3 виділити в користування земельну ділянку площею 342 кв.м, що відповідає ідеальній частці 3/5, яка була визначена і погоджена за домовленістю між співвласниками і на цей час перебуває в її фактичному користуванні.

Суд вважає позовні вимоги сторін необґрунтованими та безпідставними.

Відповідно до ч.1 ст.356, ст.ст. 358, 364 ЦК України - власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Відповідно до ст. 377 ЦК України та ст. 120 ЗК України - до особи, яка набула право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника.

В п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 року № 7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок", роз`яснено, що при поділі жилого будинку суд зобов`язаний зазначити в рішенні, яка відокремлена (ізольована після переобладнання) частина будинку конкретно виділяється і яку частку в будинку вона складає, а також, які підсобні будівлі передаються власнику.

Оскільки після виділу частки зі спільного нерухомого майна в порядку статті 364 ЦК України право спільної часткової власності припиняється, то при виділі частки зі спільного нерухомого майна власнику, що виділяється, та власнику (власникам), що залишаються, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні статті 181 цього Кодексу та пункту 10 Порядку присвоєння об`єкту нерухомого майна реєстраційного номера, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 грудня 2010 року N 1117 "Про ідентифікацію об`єктів нерухомого майна для державної реєстрації прав на них".

Порядок проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток жилих будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна при підготовці проектних документів щодо можливості проведення цих робіт визначається Інструкцією щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18 червня 2007 року N 55 (далі - Інструкція).

Так, згідно з пунктами 1.2, 2.1, 2.4 цієї Інструкції поділ об`єкта нерухомого майна (виділ частки) на окремі самостійні об`єкти нерухомого майна здійснюються відповідно до законодавства на підставі висновку щодо технічної можливості такого поділу (виділу) з дотриманням чинних будівельних норм та з наданням кожному об`єкту поштової адреси.

Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 103 ЗК України, власники та землекористувач земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов`язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов`язані співпрацювати при вчиненні дій, спрямованих на забезпечення прав на землю кожного з них та використання цих ділянок із запровадженням і додержанням прогресивних технологій вирощування сільськогосподарських культур та охорони земель (обмін земельних ділянок, раціональна організація територій, дотримання сівозмін, встановлення, зберігання межових знаків тощо).

Згідно із статтею 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

Відповідно до частин першої, третьої, шостої статті 55 Закону України «Про землеустрій» встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних та картографічних матеріалів. Межі земельної ділянки в натурі закріплюються межовими знаками встановленого зразка. Межові знаки здаються за актом під нагляд на збереження власникам землі та землекористувачам. Власники землі та землекористувачі, у тому числі орендарі, зобов`язані дотримуватися меж земельної ділянки, закріпленої в натурі (на місцевості) межовими знаками встановленого зразка. Межові знаки здаються за актом під нагляд на збереження власникам землі та землекористувачам, у тому числі орендарям.

Таким чином, за змістом статті 55 Закону України «Про землеустрій», межі земельної ділянки в натурі (на місцевості) визначаються не відповідно до акта узгодження та визначення меж, а згідно з наявними планово-картографічними матеріалами та матеріалами кадастрової зйомки.

Згідно висновку експертів №721/722/1372 за результатами проведеної комплексної комісійної судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи від 27.09.2019 року, виділити в натурі належні ОСОБА_1 11/20 частини житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами по АДРЕСА_1 технічно неможливо по причинам викладеним в дослідницькій частині висновку. Визначити варіанти порядку користування земельною ділянкою площею 570 кв.м по АДРЕСА_1 згідно часток співвласників: ОСОБА_1 11/20 частин, ОСОБА_3 9/20 частин не представляється можливим по причинам викладеним в дослідницькій частині висновку. Визначити можливі варіанти визначення порядку користування земельною ділянкою, що знаходиться по АДРЕСА_1 можливо визначити між співвласниками відповідно до первинних (що існували на час виникнення спільної часткової власності) ідеальних часток співвласників. А саме: ОСОБА_3 3/5 часткової власності та 2/5 ОСОБА_1 , з врахуванням наявності погодженого фактичного порядку користування, можливості встановлення ділянок спільного користування із порядку користування із забезпеченням однакових належних умов для здійснення належної експлуатації (користування, здійснення технічного обслуговування та ремонту) систем водопостачання і водовідведення, газопостачання, електропостачання та доступу до приладів обліку, відповідно до вимог нормативно-правових актів не представляється можливим по причинам викладеним в дослідницькій частині висновку (т.2 а.с.101-126).

Сторони в обґрунтування своїх вимог про встановлення порядку користування земельною ділянкою посилаються на висновки експертних досліджень, зроблених на їх замовлення.

Разом з тим відповідно до статті 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Так, фактично сторонами правовстановлюючі документи про право власності на відповідні частки у домоволодінні на ім`я ОСОБА_1 та ОСОБА_3 не надані.

Згідно договору купівлі-продажу позивачу ОСОБА_1 у власність перейшло в будинку А-1 квартира №2 у складі: передпокій (2-1) площею 5,6 кв.м, кімната (2-2) площею 10,2 кв.м, кімната (2-3) площею 11,9 кв.м, кухня (2-4) площею 4,0 кв.м, коридор (2-5) площею 4,9 кв.м, санвузол площею 3,1 кв.м, погріб а3, сарай літ. «В», 1/2 сараю літ. «Г». В загальному користуванні огорожа №1-2, водогін №3, вбиральня літ. «Б». Тоді як, ОСОБА_1 не вказав підстав для виділення йому в окремий об`єкт нерухомого майна частини житлового будинку А-1 у визначеному ним складі, і зокрема огорожі №1, трубопроводу (водогону) №3, які згідно матеріалів справи знаходяться в загальному користування сторін.

Також, крім висновків експертних досліджень, зроблених на замовлення сторін, які суперечать одне одному, як позивач так відповідач фактично жодних доказів на обґрунтування позовних вимог про визначення порядку користування земельною ділянкою не надали.

Так, у висновку, проведеного на замовлення позивача, експертного будівельно-технічного та земельно-технічного дослідження №147 від 26.12.2016 року експертом ОСОБА_7 використані вихідні дані, зокрема копія технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 виготовлений станом на 20.01.2006 року до придбання позивачем спірного будинку, оскільки договір купівлі-продажу був укладений ним 27.04.2006 року. Також, норма площі земельної ділянки не визначена, а розмір її зафіксований в кадастровому плані земельної ділянки у 2016 році 578 кв.м, а площа земельної ділянки відповідно до технічного паспорту складає 570 кв.м (т.1 а.с.11-20). Вже у висновку судової земельно-технічної експертизи №12 від 21.02.2018 року експертом ОСОБА_7 запропоновано три можливі варіанти порядку користування земельною ділянкою за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 570 кв.м, та за усіма варіантами необхідність встановлення сервітутів, з посиланням на рішення виконавчого комітету Октябрської районної у місті Полтаві ради №138 від 11.04.2006 року про зміну ідеальних часток між співвласниками (т.1 а.с.112-127). Даних про проведення досліджень у присутності іншої сторони матеріали справи не містять.

Згідно висновку №53, проведеного на замовлення відповідача, експертного земельно-технічного дослідження земельної ділянки по АДРЕСА_1 від 28.06.2018 року, предметом земельно-технічного дослідження є визначення порядку користування земельною ділянкою площею 0,0570 кв.м, що розташована за адресою : АДРЕСА_1 між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . Складовою частиною садиби є земельна ділянка площею 570 кв.м, що підтверджується рішенням №1 Виконавчого комітету Октябрської районної у м.Полтаві ради трудящих від 07.01.1958 року. Ідеальні частки співвласників домоволодіння: ОСОБА_1 11/20 (договір купівлі-продажу №3013 від 27.04.2006 року); ОСОБА_8 не зареєстрована (т.1 а.с.157-163).

На підставі викладеного, суд вважає, що зазначені висновки експертів фактично ґрунтуються на припущеннях, не можуть відображати дійсні обставини, у зв`язку з чим, судом зазначені висновки не приймаються, як належні, достовірні і беззаперечні докази заявлених сторонами позовних вимог.

Більше того, згідно висновку експертів №721/722/1372 за результатами проведеної комплексної комісійної судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи від 27.09.2019 року, жодної позитивної відповіді на перше та друге питання сторін не надано. А відсутність підстав для визначення часток відповідно до первинних та мирне вирішення спору неможливе (стосовно висновку експертів по третьому питанню). Вказаний висновок експертів у суду не викликає сумнівів.

Крім того в матеріалах справи відсутні відомості про те, що відповідним органом приймалось рішення про встановлення розміру земельної ділянки, на якій розташовані спірні споруди, експертами врахована площа земельної ділянки за відсутності документів, що підтверджують правомірність права користування кожним із користувачів.

Також, матеріали справи взагалі не містять жодного доказу, який би підтверджував коли і ким було визначено розмір меж та конфігурацію земельної ділянки, на якій розташоване домоволодіння.

За таких обставин немає підстав робити висновки про розмір часток сторін у спірному домоволодінні, що в свою чергу не дає можливості вирішити спір щодо встановлення порядку користування земельною ділянкою, оскільки при вирішенні цього спору слід виконати вимоги ст. 377 ЦК України та ст. 120 ЗК України відповідно до яких до особи, яка набула право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника.

З урахуванням викладеного, суду не надано доказів, що відповідно до вимог земельного законодавства сторонами виготовлено технічну документацію на земельні ділянки, відсутні дані, які б вказували, що встановлено межові знаки земельних ділянок та погоджені з сусідніми землекористувачами, в тому числі між сторонами. Окрім наведеного, відсутні дані в матеріалах справи, що земельні ділянки сторін реєструвались у Державному земельному кадастрі із присвоєнням їм кадастрового номеру.

Щодо вимог про встановлення права постійного безоплатного сервітуту суд приходить до наступного.

Згідно ст. 401 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом.

За змістом ст. 98 ЗК України право земельного сервітуту - це право власника або землекористувача земельної ділянки чи іншої заінтересованої особи на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою (ділянками). Встановлення земельного сервітуту не веде до позбавлення власника земельної ділянки, щодо якої встановлений земельний сервітут, прав володіння, користування та розпорядження нею. Земельний сервітут здійснюється способом, найменш обтяжливим для власника земельної ділянки, щодо якої він встановлений.

Згідно ст. 402 ЦК України сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Земельний сервітут може бути встановлений договором між особою, яка вимагає його встановлення, та власником (володільцем) земельної ділянки. У разі недосягнення домовленості про встановлення сервітуту та про його умови спір вирішується судом за позовом особи, яка вимагає встановлення сервітуту.

Відповідно до ч.1 ст. 403 ЦК України сервітут визначає обсяг прав щодо користування особою чужим майном.

Згідно ч.1 ст. 403 ЦК України право користування чужою земельною ділянкою або іншим нерухомим майном полягає у можливості проходу, проїзду через чужу земельну ділянку, прокладання та експлуатації ліній електропередачі, зв`язку і трубопроводів, забезпечення водопостачання, меліорації тощо.

Отже, обов`язковою умовою встановлення земельного сервітуту є неможливість задоволення потреби особи, яка вимагає встановлення сервітуту, в інший спосіб.

Під час розгляду справи у спорі про встановлення земельного сервітуту суду належить з`ясовувати, з яких причин позивач не може використовувати належне йому майно. Не підлягають задоволенню позовні вимоги про встановлення земельного сервітуту, якщо судом встановлено, що неможливість використання майна зумовлена діями самого позивача.

Таким чином, закон вимагає від позивача надання суду доказів того, що обслуговування та користування будинковолодінням є неможливим без обтяження сервітутом чужої земельної ділянки.

Фактично доводи позивача щодо необхідності встановлення сервітуту жодним чином не обґрунтовані та реальної необхідності, підкріпленої доказами, неможливості користування майном для встановлення сервітуту позивачем не наведено. Більше того, позивач в уточненому позові взагалі не виклав обставин в обґрунтування вимог про встановлення права постійного безоплатного сервітуту.

Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ст. 4 ЦПК України).

Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Суд вважає, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 не надали достатніх належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, на які вони посилались в обґрунтування своїх позовних вимог, тому суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення первісних та зустрічних позовних вимог.

Покази допитаних в судовому засіданні свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , зокрема, про хороший стан земельної ділянки відповідача, та допитаних в суді експертів ОСОБА_12 і ОСОБА_7 по складених ними висновках, жодним чином не спростовують висновки суду про безпідставність та необґрунтованість позовних вимог сторін.

Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.12,13,81,141,259,263-265,268 ЦПК України, ст.ст.317,318,381,391 ЦК України, ст.ст.100,103,120,158 ЗК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна, що перебуває в спільній власності; третя особа: виконавчий комітет Шевченківської районної у м.Полтаві ради.

Відмовити у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про встановлення порядку користування земельною ділянкою; третя особа: виконавчий комітет Шевченківської районної у м.Полтаві ради.

Рішення може бути оскаржене на підставі ч. 1 ст. 354 ЦПК України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду на підставі ч. 1 ст. 355 ЦПК України подається безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.

У відповідності до п.п.15.5 п.15 розділу 13 Перехідних положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Учасники справи:

позивач:ОСОБА_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ;

відповідач:ОСОБА_3 , проживаюча за адресою: АДРЕСА_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 ;

третя особа: виконавчий комітет Шевченківської районної у м.Полтаві ради, місцезнаходження: 36028 м.Полтава, вул.Івана Мазепи,30.

Повний текст судового рішення складено 06.12.2019 року.

Суддя: А.М.Чуванова