ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2019 року м. Херсон

Номер справи: 663/485/17

Номер провадження: 22-ц/819/1624/19

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя-доповідач) Вейтас І.В.,

суддів: Бездрабко В.О.,

Радченка С.В.

секретар Кутузова А.В.

учасники справи:

позивач - Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Скадовського районного суду Херсонської області від 20 серпня 2019 року, у складі судді Клімченка М.І., повний текст виготовлено 28 серпня 2019 року, в справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

ВСТАНОВИВ:

В березні 2017 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», правонаступником якого є акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, який мотивовано тим, що згідно договору б/н від 03.04.2009 року відповідач отримала кредит у розмірі 5800 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, про що нею було підписано відповідну заяву разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку, що складають Договір між сторонами. На порушення умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала, у зв`язку з чим станом на 31.12.2016 року виникла заборгованість загальною сумою 44 433,51 грн, яка складається з наступного: 5 694,52 грн - заборгованість за кредитом; 33 296,92 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2 850,00 грн - заборгованість за пенею та комісії; а також штрафи відповідно до умов кредитного договору: 500,00 грн - штраф (фіксована частина) та 2 092,07 грн - штраф (процентна складова). Позивач просив стягнути з відповідача заборгованість у сумі 44 433,51 грн, а також судові витрати у розмірі 1600 грн.

Заочним рішенням Скадовського районного суду Херсонської області від 15.11.2017 року позов акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено.

Ухвалою Скадовського районного суду Херсонської області від 26.04.2018 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення задоволено, заочне рішення Скадовського районного суду Херсонської області від 15.11.2017 року скасовано, справу призначено до розгляду.

21.02.2019 року АТ КБ «Приватбанк» збільшив позовні та просив стягнути з відповідача заборгованість станом на 31.12.2018 року в сумі 233 955,76 гривень, яка складається з : 5 694,52 грн - заборгованість за кредитом; 211 394,30 грн - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 5 250,00 грн - заборгованість за пенею та комісії; а також штрафи відповідно до умов кредитного договору: 500,00 грн - штраф (фіксована частина) та 11 116,94 грн - штраф (процентна складова) та судовий збір.

ОСОБА_1 у відзиві на позов проти задоволення позовних вимог заперечувала, посилаючись на те, що Умови та правила надання банківських послуг ПАТ КБ «Приватбанк» можуть вважатися складовою частиною укладеного між нею та банком договору, тому не можуть братися до уваги судом при вирішенні вказаного позову та подала заяву про застосування позовної давності. (а.с. 136-138).

Рішенням Скадовського районного суду Херсонської області від 20 серпня 2019 року позов Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором станом на 31.12.2016 року в сумі 5694,52 гривень та судові витрати у сумі 41,10 гривень. В решті позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції обґрунтовано тим, що оскільки відсутні дані про те, що ОСОБА_2 підписала Умови та правила надання банківських послуг в ПриватБанку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, то вони не можуть вважатися складовою частиною спірного кредитного договору, а обов`язок позичальника ОСОБА_1 по сплаті пені та штрафу за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань в заяві відсутній, то і відсутні правові підстави для стягнення з позичальника на користь банку вказаних пені та штрафу.

Суд першої інстанції вказав, що в договорі зазначена базова процентна ставка яка становить 30% на рік та підвищення якої з 01.09.2014 року до 34,8%, а з 01.04.2015 року до 43.2% на рік не передбачено умовами договору. Однак з розрахунку заборгованості по кредиту наданого представником позивача вбачається, що відсотки нараховано банком виходячи з підвищення процентної ставки з 01.09.2014 року до 34,8%, а з 01.04.2015 року до 43,2% на рік. За очевидної неправильності розрахунку банку та відсутності альтернативного розрахунку, суд вважав, що відсутні правові підстави для стягнення з позичальника на користь банку вказаної в розрахунку суми відсотків.

Суд першої інстанції дійшов висновку про стягнення заборгованості по тілу кредиту в сумі 5694, 52 гривні, як таких, що фактично отримані та використані відповідачем.

Суд першої інстанції не застосував наслідки спливу строку позовної давності про застосування якого заявлено відповідачем, пославшись на те, що строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений, а відтак кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.

З апеляційною скаргою на вказане рішення суду в частині відмови у стягненні заборгованості за відсотками звернулось АТ КБ «Приватбанк», посилаючись на те, що відповідно до заяви, підписаної позичальником ОСОБА_1 сторони визначили базову відсоткову ставку у розмірі 2,5 на місяць, і тому, встановивши, що банк надав відповідачу кредит, а відповідач його не повернула, суд першої інстанції не мав жодних підстав відмовляти у стягненні процентів по кредиту у повному обсязі. Посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду в частині відмови у стягненні заборгованості за відсотками скасувати, ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги про стягнення відсотків в повному обсязі, в іншій частині рішення суду залишити без змін.

ОСОБА_1 у відзиві на апеляційну скаргу повністю погоджується з рішенням суду першої інстанції, вважає його обґрунтування правильним, та просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду залишити без змін.

Рішення суду в частині, що ніким не оскаржена, колегією суддів в силу принципу диспозитивності не перевіряється.

Відповідач, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи судом апеляційної інстанції інстанції, в судове засідання апеляційного суду не з`явилась. В заяві на адресу апеляційного суду, просила 30.10.2019 року справу розглянути за її відсутності, наполягає на доводах, що викладені у відзиві на апеляційну скаргу. Про розгляд справи 04.12.2019 року також повідомлена належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення рекомендованого поштового відправлення.

Заслухавши доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову в частині стягнення відсотків за кредитним договором, суд першої інстанції вказав, що в договорі заяві про надання кредитної карти, зазначена базова процентна ставка, яка становить 30% на рік та підвищення якої з 01.09.2014 року до 34,8%, а з 01.04.2015 року до 43,2% на рік не передбачено умовами договору. З розрахунку заборгованості по кредиту наданого представником позивача вбачається, що відсотки нараховано з підвищення процентної ставки з 01.09.2014 року до 34,8%, а з 01.04.2015 року до 43,2% на рік. За очевидної неправильності розрахунку банку та відсутності альтернативного розрахунку, суд вважав, що відсутні правові підстави для стягнення з позичальника на користь Банку вказаної в розрахунку суми відсотків.

Однак, з таким висновками суду першої інстанції не можна погодитись в повному обсязі, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст.80 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених законом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи , та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1 ст.76 ЦПК України).

З матеріалів справи слідує, що ОСОБА_1 03 квітня 2009 року в ПАТ КБ «Приватбанк» підписала заяву про отримання кредитної карти. У заяві вказано: тип карти: 545708292; Валюта: гривня; Тип кредитного ліміту: фінансовий; Сума кредитного ліміту: 0,00 гривень; Базова процентна ставка: 30 (тридцять) (процентів) з розрахунку 365 днів року. Строк дії кредитного ліміту: відповідає строку дії карти; Порядок погашення заборгованості: щомісячними платежами в розмірі 7% від суми заборгованості; Погашення заборгованості по Кредитному ліміту може здійснюватися як шляхом внесення коштів на карту Клієнтом, так і списанням Банком з дебетної карти №__ (не вказано).

З врахуванням ухвали суду першої інстанції від 19 червня 2019 року про витребування оригіналу заяви від 03 квітня 2009 року, яка не була виконана позивачем, судом апеляційної інстанції витребувано у АТ КБ «Приватбанк» оригінал заяви, що була підписана ОСОБА_1 03 квітня 2009 року. Позивачем виконано ухвалу суду апеляційної інстанції та надано для огляду суду оригінал заяви, що була підписана ОСОБА_1 03 квітня 2009 року, який відповідає копії, що була долучена до позовної заяви.

Під час розгляду справи судом першої інстанції, банком було надано виписку по картковим рахункам ОСОБА_1 (а.с.213-219). Згідно даних, що вказані у виписці ОСОБА_1 активно користувалась кредитною карткою (знімала готівку та здійснювала поповнення картки) у період з 08.04.2009 року до 21.01.2013 року. Станом на 21.01.2013 року баланс на карті склав мінус 4923,81 гривень (а.с.217). 21.01.2013 року банком перевипущено карту ОСОБА_1 та видано карту №5457…..5833 з балансом мінус 4923,81 гривень, якою вона активно користувалась з 24.01.2013 року по 03.07.2014 року (а.с.213,214). Строк дії карти - до листопада 2016 року підтверджується довідкою банку (а.с.91).

Враховуючи, що за умовами заяви, яку підписала ОСОБА_1 03 квітня 2009 року встановлено строк дії кредитного ліміту, який відповідає строку дії карти, висновок суду першої інстанції про те, що у цій справі між сторонами був укладений кредитний договір, який не містить строку повернення кредиту, а відтак кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, є помилковим.

Під час розгляду справи судом першої інстанції ОСОБА_1 зробила заяву про застосування строку позовної давності.

Останнє погашення заборгованості за кредитною картою ОСОБА_1 здійснила 25.06.2014 року.

ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з позовом 03 березня 2017 року, тобто в межах строку позовної давності.

Як слідує з розрахунку заборгованості, наданого позивачем при зверненні до суду, позивач нараховував відсотки за відсотковою ставкою, яка передбачена умовами заяви, яку підписала ОСОБА_1 03 квітня 2009 року, - 30% річних до 31.08.2014 року (а.с.10-12)

Під час розгляду справи судом апеляційної інстанції представником АТ КБ «Приватбанк» надано розрахунок відсотків за користування кредитними коштами за відсотковою ставкою 30% річних за період з 01.09.2014 року по 31.12.2016 року. Згідно вказаного розрахунку сума відсотків за даний період склала 3925,2 гривень.

Враховуючи заяву відповідача про застосування строку позовної давності, заборгованість по відсоткам слід рахувати в межах трирічного строку з дня звернення позивача до суду, а саме з 03.03.2014 року. Згідно наданого позивачем розрахунку сума відсотків за період з 05.03.2014 року по 01.09.2014 року становить 492,03 гривень.

Таким чином, враховуючи, те, що умовами заяви, яку підписала ОСОБА_1 03 квітня 2009 року у ПАТ КБ «Приватбанк» про отримання кредитного ліміту на кредитну карту, передбачена базова процентна ставка: 30 (тридцять) (процентів) з розрахунку 365 днів року, з врахуванням розрахунків позивача, з ОСОБА_1 підлягає стягненню 4417,23 гривень ( 3925,2 + 492,03). Отже рішення суду першої інстанції в оскарженій частині підлягає скасуванню, з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості за відсотками.

Рішення суду в частині, що ніким не оскаржена, колегією суддів в силу принципу диспозитивності не перевіряється.

Керуючись ст.367, п.2 ч.1 ст.374, п.1 ч.1 ст. 376, ст. 382 ЦПК України Херсонський апеляційний суд у складіколегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» задовольнити частково.

Рішення Скадовського районного суду Херсонської області від 20 серпня 2019 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 відсотків за кредитним договором скасувати, ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким позов Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» в частині стягнення з ОСОБА_1 відсотків за кредитним договором задовольнити частково та стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» відсотки за кредитним договором б/н від 03.04.2009 року в сумі 4417,23 гривні.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий І.В.Вейтас

Судді: В.О. Бездрабко

С.В. Радченко