Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

28 березня 2019 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Бондаренко О. В. ,

при секретарі Бондаренко Н. В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ Є ГРОШІ» до ОСОБА_1, про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся суду з даним позовом 05.12.2018 року обґрунтовуючи тим, що 07.05.2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ Є ГРОШІ» та ОСОБА_1 було укладено договір №-003256 про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту. Цей договір було укладено в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на Інтернет сайті https://e-groshi.com і виконання ним певних дій, які свідчать про укладення Договору. Позивач свої зобовязання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу позику у розмірі 800 грн., встановленому у Договорі. Платіжним повідомленням підтверджується, що позивачем було перераховано на картковий рахунок відповідача позику у розмірі 800,00 гривень. Дана сума перерахована на підставі договору співробітництва № 2829 від 28.12.2017 року. Строк, на який надається позика за цим Договором становить 23 днів (5.2. договору). Дата повернення позики - не пізніше 23:00 29.05.2018 року включно (п.5.4 Договору). Відповідно до умов Договору сума процентів за користування позикою становить 162,96 грн. за 23 дні. Проценти за користування позикою становлять 2% за кожен день користування позикою, що становить 730 процентів річних. Тип процентної ставки - фіксована. Фіксована процентна ставка за цим договором становить 2% (16.00 грн. процентів) за кожен день, починаючи з дати видачі позики, і закінчуючи датою фактичного повернення позики включно, протягом строку користування Позикою. Станом на 20.11.2018 року відповідачем прострочені строки повернення позики, встановлені п. 5.4. цього Договору, що призвело до виникнення заборгованості, яка складається з: заборгованості за кредитом 800,00 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом 2 962,96 грн., заборгованості за пенею 4190,00 грн. загальна сума заборгованості за договором складає 7 952,96 грн. В добровільному порядку відповідач відмовляється повернути кошти, тому позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитом в сумі 7 952 грн. 96 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 762 грн. 00 коп., та витрати за юридичні послуги в сумі 1500 грн.

Ухвалою суду від 15.01.2019 року у вказаній справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

В судове засідання представник позивача не зявився, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, до суду подано клопотання, про розгляд справи у відсутності представника позивача, позовні вимоги позивач підтримує та не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності та відзив на позов до суду не подав.

На підставі ст. 280 ЦПК України та враховуючи думку позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України).

Ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості ( ст. 627 ЦК України).

За своєю правовою природою договір є правочином. Водночас, договір є й основною підставою виникнення цивільних прав та обовязків ( ст. 11 ЦК України).

Судом встановлено, що 07.05.2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ Є ГРОШІ» та ОСОБА_1 було укладено договір №-003256, про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту (а. с.11-14 ).

Вказаний договір було укладено в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на Інтернет сайті https://e-groshi.com і виконання ним певних дій, які свідчать про укладення Договору.

Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію».

Зокрема, в ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» зазначено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір

укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку,визначеному частиною шостою цієї статті.

Статтею 12 цього Закону регламентуються вимоги до підпису сторін договору. Так, згідно ч. 1 цієї статті, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Відповідно до п.12, ч. 1 ст. З вказаного Закону, одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі субєкта електронної комерції, що таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися субєктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом звязку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

Таким ідентифікатором є СМС повідомлення з кодом, який зазначений у тексті договору у розділі Підписи сторін».

Отже, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку (ст. 207 ЦК України) та виходячи з вищезазначеного, договір №-003256 від 07.05.2018 року є письмовим правочином, який відповідає формі передбаченої ЦК України, оскільки він укладений в письмовій формі, підписаний уповноваженими особами, що підтверджується досягнення істотних умов договору.

Згідно п. 2.1. Договору позикодавець на умовах цього Договору надає Позичальнику коштів у позику на умовах фінансового кредиту, що виражена у грошових коштах у національній валюті країни, відповідно до заявки на отримання позики, та відповідно до умов цього Договору, а позичальник зобовязується отримати (прийняти) та повернути позику та сплатити суму процентів за користування позикою в порядку і в строк визначений цим Договором.

Встановлено, що позивач свої зобовязання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу позику у розмірі, встановленому Договором, що підтверджується платіжним повідомленням, з якого вбачається, що було перераховано на картковий рахунок відповідача позику у розмірі 800.00 гривень (а. с. 22).

Відповідно до умов п. 10.1.3. Договору позичальник зобовязується вчасно повернути позику та вимагати суму процентів за користування позикою.

Строк надання послуг за цим договором (строк на який надається позика) розпочинається з моменту отримання позичальником коштів відповідно до умов Договору, (п. 5.1 Договору). Строк, на який надається Позика за цим Договором становить 23 дні (5.2. договору). Дата надання Позики 07.05.2018 року (п. 5.3 Договору).

Дата повернення позики - не пізніше 23:00 29.05.2018 року включно (п. 5.4 Договору).

Встановлено, що Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок процентів встановлений даним Договором.

Відповідно до умов Договору сума процентів за користування позикою становить 162,96 грн. за 23 дні. Проценти за користування Позикою становлять 2% за кожен день користування Позикою, що становить 730 процентів річних. Тип процентної ставки - фіксована. Фіксована процентна ставка за цим договором становить 2% (16.00 грн. процентів) за кожен день, починаючи з дати видачі Позики, і закінчуючи датою фактичного повернення Позики включно, протягом строку користування Позикою.

Отже, платіжним дорученням №887 від 07.05.2018 та повідомленням від 07.05.2018 року підтверджується, що позикодавцем було перераховано на картковий рахунок відповідача позику у розмірі 800.00 гривень. Дана сума перерахована на підставі договору співробітництва № 2829 від 28.12.2017 року (а. с.23-24).

Тому, відповідач свої зобовязання за Договором №-003256 від 07.05.2018 року виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу позику у розмірі, встановленому Договором.

Судом встановлено, що відповідач не повернув суму позики, тим самим порушив умови Договору та на даний час заборгованість за договором №-003256 від 07.05.2018 року не погашена.

Відповідно п. 7.1. Договору у випадку порушення (прострочення) позичальником строку повернення позики та/або оплати суми процентів за користування позикою, позикодавець має право додатково, крім процентів за користування позикою за кожен день прострочення, стягнути з позичальника пеню у розмірі 3,00% від залишку суми позики за кожен день прострочення, починаючи з першого дня прострочення.

Згідно зі ст.ст. 526, 530 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином і в строк, встановлений договором, відповідно до умов договору. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається.

В силу ст. 599 ЦК України зазначено, що зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Згідно зі ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не припустив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

При цьому, згідно ст. 627 ЦК України та відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладені договору, виборі контрагента та визнані умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства.

На підставі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Договір в силу приписів ст. 638 ЦК України, є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

З наданого позивачем розрахунку (а.с.15-21) вбачається, що заборгованість за договором станом на 20.11.2018 року становить 7 952,96 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом 800,00 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом 2 962,96 грн., заборгованості за пенею 4190,00 грн.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобовязується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки.

За ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно зі ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України, одним із способів захисту судом цивільних прав та інтересів є примусове виконання зобов'язання в натурі. Примусове виконання зобов'язання в натурі, - це спосіб захисту, який випливає з загального принципу повного і належного виконання зобов'язання та полягає в зобов'язанні здійснити дію, або утриматися від її здійснення, незалежно від застосування до боржника інших заходів впливу.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин вчиняється у формі, встановленій законом, має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Отже, відповідач підтвердив свою згоду на всі умови договору, підписуючи договір №-003256 від 07.05.2018 року.

Згідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дні, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 2 статті 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення.

Відповідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частино 5 статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

В порушення вищезазначених вимог закону та умов договору, відповідач зобов'язання за договором не виконує, у звязку з чим утворилася заборгованість.

Згідно ч.ч.1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Отже, даючи оцінку наданим доказам, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ Є ГРОШІ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості є цілком обґрунтованими та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором у сумі 7952,96 грн.

З боку відповідача не надано до суду жодних пояснень, заперечень та відзиву щодо позовних вимог позивача, а також у відповідності до вимог ст. 81 ЦПК України жодного належного та допустимого доказу в спростування доводів позивача щодо нарахованих сум.

Частиною 1 статті 131 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи.

Частиною 3 ст. 131 ЦПК України передбачено, до витрат, повязаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

На підтвердження даних витрат, позивачем надано: договір про надання юридичних послуг №01/08-1 від 01.08.2018 року, укладений між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 та товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ Є ГРОШІ» з яким (п. 4.1. Договору) сторони погодили, що загальна вартість послуг узгоджується шляхом складання та направлення виконавцем замовнику акту приймання наданих послуг та їх підписання замовником (а. с. 38).

З Акту приймання-передачі наданих послуг до Договору про надання юридичних послуг №01/08-1 від 01.08.2018 року (а.с.39) вбачається, що вартість послуг склала 1 500 гривень.

Згідно наявного в матеріалах справи платіжного доручення №892 від 11.09.2018 року ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ Є ГРОШІ» сплатило ФОП ОСОБА_2 1500 гривень, оплата юридичних послуг за договором №01/08-1 від 01.08.2018 року щодо боржника ОСОБА_1 (а. с. 40).

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені витрати на правову допомогу в розмірі 1500 грн.

Відповідно до п. 1 ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача.

Отже, у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 1762 гривень, що підтверджується платіжним дорученням №858 від 11.09.2018р. (а. с.47).

Керуючись ст.ст. 16, 203, 526, 530, 599, 610, 625, 626, 627, 628, 629, 638, 1048, 1049, 1054 Цивільного кодексу України та ст.ст. 4, 12, 76 81,131, 223,258, 259, 264 265, 268, 274-279, 280-284, 354, 355 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ Є ГРОШІ» до ОСОБА_1, про стягнення заборгованості, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (23.08.1979 рік народження, РНОКПП: НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ Є ГРОШІ» ( , місцезнаходження: 49000, м. Дніпро, вул.. Набережна Перемоги,10-К) заборгованість за договором № -003256 від 07.05.2018 року, про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, в розмірі 7952,96 грн. (сім тисяч девятсот пятдесят дві гривні 96 копійок).

Стягнути з ОСОБА_1 (23.08.1979 рік народження, РНОКПП: НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ Є ГРОШІ» ( , місцезнаходження: 49000, м. Дніпро, вул.. Набережна Перемоги,10-К) судові витрати у справі в розмірі 3262,00 грн. ( три тисячі двісті шістдесят дві гривні 00 копійок).

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте Білоцерківським міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана до суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення повного заочного рішення суду.

Повний текст рішення складено 29.03.2019 року.

СуддяОСОБА_3