Справа № 297/2216/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2019 року м. Берегове

Берегівський районний суд Закарпатської області в особі:

головуючого Ільтьо І. І.,

при секретарі Куні О. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до відповідача ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , у якому просив стягнути грошові кошти суму позики в розмірі 12 000 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ становить 289 200 грн. та штрафні санкції в розмірі 8 000 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ становить 192 800 грн..

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 01 березня 2016 року між ним та відповідачем було укладено договір позики, згідно з яким ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 позику в сумі 12000 доларів США, яку зобов`язувався повернути не пізніше наступного дня після відчуження (продажу, дарування тощо) чи закладення під заставу (іпотеку) житлового будинку садибного типу, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та за порушення умов договору доплатити до 8000 доларів США. 18.09.2019 року ОСОБА_2 вказаний будинок продав, однак жодних коштів позивачу не надав.

Справа підсудна Берегівському районному суду Закарпатської області відповідно до ч. 8 ст. 28 ЦПК України та п. 39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 р. № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», згідно з якими позови, що виникають із договорів, у яких зазначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів.

Так, даний позов виник із умов договору позики, укладеного між позивачем та відповідачем 01 березня 2016 року. Пунктом 2.5 вказаного договору передбачено, що повернення позики має бути здійснено в місті Берегове Закарпатської області.

Відповідач відзив на позовну заяву станом на момент винесення рішення не подав. При цьому, ухвалу про відкриття провадження разом з позовною заявою відповідач отримав 09 листопада 2019 року, відповідно до розписки про вручення поштового відправлення (а.с. 44), а 15-денний строк на подання відзиву сплив 24 листопада 2019 року. При цьому, суд вважає, що відповідач отримав позовну заяву та ухвалу про відкриття провадження виходячи з вищевикладеного, і незважаючи на отриманий від відділу обліку та моніторингу інформації ГУ ДМС України в Закарпатській області лист про те, що ОСОБА_2 знятий з адреси його реєстрації, а також в силу того, що останнім на ухвалу про забезпечення позову подано апеляційну скаргу, у якій вказано адресу, за якою йому направлялась поштова кореспонденція.

Учасники справи заперечень щодо можливості судового розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін не висловили, тому з урахуванням положень частини п`ятої ст. 279 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглянув справу на підставі наявних у ній матеріалів.

Дослідивши подані по справі доказові матеріали, суд констатує наступне.

За умовами п. 1.1 договору позики від 01 березня 2016 року (надалі - Договір, а.с. 6-8) ОСОБА_1 надав позичальникові ОСОБА_2 позику в розмірі 12 000 (дванадцять тисяч) доларів США, а позичальник зобов`язався надати можливість заробити вищевказану суму позики в його готельному бізнесі.

Також пунктом 2.1 Договору передбачено, що у випадку відчуження (продажу, дарування тощо) чи закладення під заставу (іпотеку) житлового будинку садибного типу, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_2 на праві приватної власності на підставі договору дарування від 11 квітня 2009 року реєстровий номер 2-790, позичальник зобов`язується не пізніше наступного дня після відчуження (продажу, дарування тощо) чи закладення під заставу (іпотеку) вищевказаного нерухомого майна повернути позикодавцеві позику в повному обсязі 12 000 доларів США та за порушення умов договору доплатити до 8 000 доларів США.

Одночасно, на підставі укладеного договору позики, відповідачем ОСОБА_2 була підписана розписка про отримання коштів від ОСОБА_1 у розмірі 12000 доларів США, які останній зобов`язувався повернути у випадку відчуження (продажу, дарування тощо) чи закладення під заставу (іпотеку) житлового будинку садибного типу, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який належить йому на праві приватної власності на підставі договору дарування від 11 квітня 2009 року реєстровий номер 2-790, та за порушення умов договору доплатити до 8 000 доларів США (а.с. 9).

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 184392683 від 10.10.2019 року, відповідно до договору купівлі-продажу від 18.09.2019 року серія та номер 5329, житловий будинок садибного типу, що знаходиться за адресою - АДРЕСА_1 , було перереєстровано на нового власника Інститут імені Ференца Ракоці ІІ (а.с. 15).

Станом на 10.10.2019 року кошти в сумі 12000 доларів США позивачу не повернуто відповідачем, що свідчить про порушення ОСОБА_2 пункту 2.1 договору позики, тому з нього слід стягнути, крім власне суми позики - грошових коштів у розмірі 12 000 доларів США, додатково ще 8 000 доларів США.

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 Цивільного кодексу України).

Визначення поняття зобов`язання міститься у частині першій статті 509 Цивільного кодексу України.

Відповідно до цієї норми зобов`язання - це право відношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

У відповідності з ст.ст. 610, 611, 612 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У відповідності з частиною другою ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Виконання своїх зобов`язань щодо своєчасного повернення кредитних коштів, позичальник в порушення статей 1048-1050, 1054 Цивільного кодексу України та п.п. 2.1 Договору не виконав.

Згідно зі статтею 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

При цьому, сума в 8000 доларів США є штрафною санкцією, що підлягає стягненню з відповідача за не повернення кредитних коштів.

Судові витрати по справі у вигляді судового збору за подачу позову у сумі 4820 грн. (а.с. 1) та судового збору за подання заяви про забезпечення позову у сумі 384,2 грн. (а.с. 20) підлягають віднесенню на відповідача відповідно до частин першої-другої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 526, 549, 610-612, 629, 1048-1050, 1054 Цивільного кодексу України, ст.ст. 8, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 2, 3, 10, 12, 13, 18, 76-81, 263-265, 279, 354-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів - задоволити.

Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_2 , паспорт НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_3 , паспорт НОМЕР_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , грошові кошти в розмірі 12 000 (дванадцять тисяч) доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ, станом на 10.10.2019 року становить 289 200 (двісті вісімдесят дев`ять тисяч двісті) грн., суми позики та 8 000 (вісім тисяч) доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ, станом на 10.10.2019 року становить 192 800 (сто дев`яносто дві тисячі вісімсот) грн..

Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_2 , паспорт НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_3 , паспорт НОМЕР_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , понесені судові витрати в розмірі 5204(п`ять тисяч двісті чотири) грн. 20 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя Ільтьо І. І.