Справа № 461/540/19
Провадження № 6/461/39/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.01.2019 року місто Львів

Галицький районний суд м. Львова у складі:

головуючого - судді Стрельбицького В.В.,

за участю секретаря - Іваника Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові подання начальника Галицького відділу державної виконавчої служби міста Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області Тетюка Р.М. про примусове проникнення до житла боржника,

встановив:

начальник Галицького відділу державної виконавчої служби міста Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області Тетюк Р.М. звернувся до суду з поданням про примусове проникнення до житла ОСОБА_2, за адресою: АДРЕСА_1.

Подання мотивує тим, що у Галицькому відділі державної виконавчої служби міста Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області у державного виконавця Левко Л.Р. перебуває виконавче провадження №57117265, з примусового виконання виконавчого листа №461/2672/18, виданого 01.08.2018 року Галицьким районним судом м. Львова про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 боргу в сумі 351 773,67 гривень. В ході здійснення виконавчого провадження, на належне боржникові рухоме та нерухоме майно було накладено обтяження. Вказує на те, боржник повідомив виконавця, що від виконання судового рішення він не відмовляється, а також частково погасив суму боргу за виконавчим листом. 17.12.2018 року на адресу державного виконавця надійшла заява стягувача про примусове проникнення до житла боржника, з метою фактичного виконання судового рішення Вважає, що дії боржника перешкоджають повному та своєчасному виконанню рішення суду, звертається із вказаним поданням до суду.

Державний виконавець подав заяву про розгляд подання за його відсутності.

Дослідивши матеріали подання, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 439 ЦПК України, питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Згідно з ч. 1 ст. 2 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад, як розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями.

Виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (ч. 1 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження»).

Відповідно до п.13 ч.3 ст.18 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець при здійсненні виконавчого провадження має право звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб.

Зі змісту вказаних правових норм вбачається, що виконавець може звернутися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи у разі, якщо боржник чинить перешкоди його вільному доступу до цього житла чи іншого володіння.

При цьому суд враховує положення ст.30 Конституції України, згідно яких, не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Судом встановлено, що постановою державного виконавця від 31.08.2018 року ВП №57117 відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №461/2672/18, виданого 01.08.2018 року Галицьким районним судом м. Львова про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 боргу в сумі 351 773,67 гривень.

Згідно акту державного виконавця від 08.11.2018 року боржником за місцем його проживання: АДРЕСА_1 двері відчинені не були.

Крім того, в матеріалах справи наявний акт державного виконавця від 11.12.2018 року, згідно якого боржник ОСОБА_2 з'явився до відділу виконавчої служби та повідомив виконавця, що від виконання судового рішення він не відмовляється, а також частково погасив суму боргу за виконавчим листом.

Аналізуючи надані докази, суд приходить до переконання, що державним виконавцем не надано доказів, які підтверджують перешкоджання боржника вільному доступу виконавця до його житла. У матеріалах справи також відсутні будь-які докази того, що саме боржник перешкоджає вільному доступу виконавця до свого житла.

При цьому, доданий до подання акт приватного виконавця від 08.11.2018 року, не може вважатися таким доказом, оскільки і з нього вбачається, що під час виходу приватного виконавця за адресою: АДРЕСА_1, останнім встановлено, «що двері квартири відчинені не були», водночас відсутні будь-які дані, що боржник не допустив виконавця до домоволодіння для проведення виконавчих дій». Наведене не свідчить про перешкоджання боржника вільному доступу виконавця до свого житла. При вирішенні подання, суд враховує, що матеріали справи свідчать про те, що боржник не ухиляється від виконання зобов'язання, оскільки частково погасив суму боргу.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, про відмову в задоволенні подання приватного виконавця.

Керуючись ст.439 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд,-

постановив:

У задоволенні подання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п'ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Головуючий суддя Стрельбицький В.В.