Київський районний суд м. Полтави
Справа № 552/6112/18
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м у к р а ї н и

16 січня 2019 року Київський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого - судді Самсонової О.А.
при секретарі - Горошко О.О.,
за участю:
позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Територіальної громади м.Полтави в особі Полтавської міської ради про встановлення факту проживання на правових підставах та визнання права користування житловим приміщенням, третя особа Комунальне підприємство «Житлово-експлуатаційна організація №2», -

В С Т А Н О В И В:

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до відповідача про встановлення факту проживання на правових підставах та визнання права користування житловим приміщенням.

В позовній заяві посилалися на те, що в ОСОБА_1 з 02 лютого 2000 року за рішенням адміністрації ДК ЖЕП «Будівельник» проживає та зареєстрований у кімнаті АДРЕСА_1 житловою площею 14,0 кв.м. ОСОБА_2 (член сім`ї наймача цивільна дружина) фактично проживає у вищевказаній кімнаті з 12 квітня 2013 року, а зареєстрована у ній з 03 вересня 2015 року.

У червні 2017 року КП «ЖЕО №2» прийнято гуртожиток за адресою: АДРЕСА_2 на баланс. 29 серпня 2017 року ОСОБА_1 укладено з КП «ЖЕО №2» договір про надання послуг по кімнаті АДРЕСА_1 .

З метою забезпечення можливості приватизації позивачами займаного ними жилого приміщення кімнати АДРЕСА_1 позивачі просили суд встановити факт проживання на правових підставах у кімнаті АДРЕСА_1 ОСОБА_1 з 02 лютого 2000 року та ОСОБА_2 з 12 квітня 2013 року.

Також просили визнати право користування житловим приміщенням кімнатою АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 з 02 лютого 2000 року, за ОСОБА_2 з 12 квітня 2013 року.

Ухвалою судді Київського районного суду м.Полтави від 30 листопада 2018 року відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження.

Відповідач відзиву на позов не подав.

Клопотання та заяви по суті справи сторони суду не подавали.

В судовому засіданні позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 повністю підтримали позовні вимоги, посилаючись на викладені в заяві обставини, просили позов задовольнити.

Відповідач Територіальна громада м.Полтави в судове засідання свого представника не направила, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи.

Представник третьої особи КП «ЖЕО №2» звернувся до суду з заявою, у якій просив розглянути справу за його відсутності.

Враховуючи наявність достатніх матеріалів про права та правовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які в засідання не з`явились.

Суд, заслухавши позивачів, дослідивши докази у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 постійно проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 з 02 лютого 2000 року (а.с.10, 15).

01 серпня 2017 року КП «ЖЕО №2» та ОСОБА_1 укладено договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, предметом якого є забезпечення виконавцем надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у житловому будинку (гуртожитку АДРЕСА_3 (а.с.18).

01 липня 2017 року КП «ЖЕО №2» та ОСОБА_1 також укладено договір №126486-1 про відшкодування витрат за спожиту електроенергію, згідно якого КП «ЖЕО №2» укладає з ПАТ «Полтаваобленерго» договір на поставку електроенергії для забезпечення потреб мешканців гуртожитку електроенергією та здійснюватиме оплату вартості електричної енергії, що поставляється ПАТ «Полтаваобленерго» для потреб ОСОБА_1 у відповідності з умовами договору постачання електричної енергії, а ОСОБА_1 щомісячно відшкодовує КП «ЖЕО №2» витрати, які воно несе у зв`язку з оплатою фактично спожитої ОСОБА_1 електричної енергії (а.с.17).

Статтею 33 Конституції України встановлено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Частиною 1 статті 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Статтею 310 ЦК України встановлено, що фізична особа має право на місце проживання. Фізична особа має право на вільний вибір місця проживання та його зміну.

Відповідно до ст.6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов`язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання.
Дослідженими по справі доказами встановлено, що позивач ОСОБА_1 правомірно проживає за адресою: АДРЕСА_3 .

Але оскільки ордер на вселення у вказану кімнату не зберігся, іншим чином підтвердити, користування даним житлом на правових підставах позивач можливості не має.

Доказів на спростування тієї обставини, що позивач на правових підставах користується наведеним житлом, відповідачем суду не надано.

Тому позовна вимога про встановлення факту проживання ОСОБА_1 на правових підставах у кімнаті АДРЕСА_1 з 02 лютого 2000 року підлягає до задоволення.

Вирішуючи позовні вимоги ОСОБА_2 про встановлення факту проживання на правових підставах у вказаній вище кімнаті, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» сфера дії цього Закону поширюється на громадян та членів їхніх сімей, одиноких громадян, які не мають власного житла, не використали право на безоплатну приватизацію державного житлового фонду, на правових підставах, визначених цим Законом, вселені у гуртожиток та фактично проживають у гуртожитку протягом тривалого часу.
Відповідно до ст.4 вказаного Закону громадяни та члени їхніх сімей, на яких поширюється дія цього Закону, мають право на приватизацію жилих приміщень у гуртожитках, що перебувають у власності територіальних громад і можуть бути приватизовані відповідно до цього Закону за рішенням місцевої ради.
Приватизація жилих приміщень у гуртожитках здійснюється відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" та прийнятих відповідно до нього нормативно-правових актів з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.
Як передбачено п.15 ст.1-1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» проживання у гуртожитку протягом тривалого часу - проживання у гуртожитку постійно сукупно п`ять і більше років. Вимога щодо проживання у гуртожитку протягом тривалого часу не поширюється на членів сім`ї громадянина, якому видано ордер на жилу площу в гуртожитку та який є основним наймачем жилого приміщення в гуртожитку, а також на мешканців гуртожитків, які на правових підставах були вселені у гуртожиток, фактично проживали в гуртожитку сукупно не менше одного року та стали учасниками антитерористичної операції у складі Збройних Сил України, Національної гвардії України, органів внутрішніх справ України та інших військових формувань, створених відповідно до закону, та добровольчих формувань, що були утворені або самоорганізувалися для захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України.
Жодним доказом у справі не підтверджується факт проживання ОСОБА_2 у кімнаті АДРЕСА_1 з 12 квітня 2013 року.

В той же час, як підтверджується даними довідки №1743, виданої 29 жовтня 2018 року КП «ЖЕО №2», у кімнаті № НОМЕР_1 гуртожитку за адресою: АДРЕСА_2 місце проживання ОСОБА_2 зареєстровано з 03 вересня 2015 року (а.с.15).

Відповідно до ч.2 ст.64 Житлового кодексу України до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

З наданих до матеріалів справи доказів не вбачається на яких підставах ОСОБА_2 вселилася до вказаної кімнати гуртожитку. Докази на підтвердження факту ведення нею спільного господарства з наймачем до матеріалів справи не додано.

Тому підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 про встановлення факту її проживання у вказаній кімнаті з 12 квітня 2013 року, у тому числі на правових підставах, відсутні.

Вирішуючи позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання за ними права користування житловим приміщенням - кімнатою АДРЕСА_1 , суд бере до уваги, що згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Проте, дослідженими в судовому засіданні доказами не встановлено порушення, невизнання чи оспорення відповідачем права позивачів на користування вказаним житловим приміщенням.

Тому не встановлено підстав для захисту їх права користування житлом.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення.

Керуючись ст.ст. 259, 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Територіальної громади м.Полтави в особі Полтавської міської ради про встановлення факту проживання на правових підставах та визнання права користування житловим приміщенням задовольнити частково.

Встановити факт проживання ОСОБА_1 на правових підставах у кімнаті АДРЕСА_1 з 02 лютого 2000 року.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

В задоволенні позову ОСОБА_2 до Територіальної громади м.Полтави в особі Полтавської міської ради про встановлення факту проживання на правових підставах та визнання права користування житловим приміщенням відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду через Київський районний суд м. Полтави шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний термін з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , проживаючий: АДРЕСА_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ,

позивач ОСОБА_2 , проживаюча: АДРЕСА_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ,

відповідач - Територіальна громада м.Полтави в особі Полтавської міської ради, місцезнаходження: м.Полтава, вул.Соборності, 36, ,

третя особа Комунальне підприємство «Житлово-експлуатаційна організація №2», місцезнаходження: м.Полтава, вул.Івана Мазепи, 30, .

Повний текст рішення виготовлено 25 січня 2019 року.

Головуючий О.А.Самсонова

16.01.2019