Справа № 308/3823/19
П О С Т А Н О В А

Іменем України

10 грудня 2019 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючої - судді Кожух О.А.,

суддів - Джуги С.Д., Куштана Б.П.,

з участю секретаря - Балаж Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу судді Ужгородського міськрайонного суду від 24 квітня 2019 року, постановлену суддею Лемак О.В., щодо забезпечення позову до подачі позовної заяви за заявою ОСОБА_2 ,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 оскаржив в апеляційному порядку ухвалу судді Ужгородського міськрайонного суду від 24.04.2019, якою задоволено заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову до подачі позовної заяви - накладено арешт на земельну ділянку площею 0,1 га, кадастровий номер :30:002:0078, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на неправильне застосування та порушення судом норм процесуального права, у зв`язку з чим просить ухвалу судді місцевого суду скасувати і ухвалити нове рішення, яким в задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити повністю.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що заявником не зазначено причин у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, обґрунтування необхідності вжиття забезпечення позову. Також, суд першої інстанції не пересвідчився в тому, що між сторонами виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду, так як позивачка не є стороною правочину, який намагається визнати недійсним.

Представник відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_5 - у відзиві на апеляційну скаргу просив таку скаргу задовольнити.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просила ухвалу залишити без змін та, зокрема, зазначала, що Ужгородським міськрайонним судом відкрито провадження у справі № 308/4779/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_6 (набувача спірної земельної ділянки). ОСОБА_7 (дружини набувача, спільний сумісний власник), ОСОБА_4 (відчужувач спірної земельної ділянки), Перша Ужгородська нотаріальна контора, державний нотаріус Митровка В.М. та приватний нотаріус Куліков М.В., про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, скасування рішень про державну реєстрацію прав, визнання права власності та витребування спірної земельної ділянки.

Апелянт та його представник в судове засідання не з`явились повторно, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином (а.с. 71-72). Зважаючи на те, що позиція ОСОБА_3 апеляційному суду відома, оскільки викладена в апеляційній скарзі, колегія суддів, відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, розглянула справу за відсутності апелянта та його представника.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що 04 квітня 2019 року ОСОБА_2 звернулась до суду із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви. Зазначала, що відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЗК №002685, виданого Ужгородською міською радою 25.05.07, ОСОБА_8 належала на праві приватної власності земельна ділянка площею 0,1 га, розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Вказує, що 07.06.07 зазначена громадянка уклала з нею договір купівлі-продажу вищевказаної земельної ділянки, який наступного дня був зареєстрований у реєстрі правочинів за №2139529. Поки покупцем вживалися заходи до виготовлення та погодження технічної документації щодо видачі нового Державного акту на право власності на земельну ділянку, законодавство змінилося і згідно нової редакції ст. 126 ЗК України для фіксації переходу права власності на землю нові державні акти при купівлі-продажу земельних ділянок більше не видавалися, а лише на існуючих державних актах проставлялися відмітки нотаріуса, який посвідчив договір купівлі-продажу, а також органу реєстрації прав на землю (на той момент - Відділу Держкомзему у м.Ужгороді Закарпатської області). Вказаний порядок був поширений і на договори купівлі-продажу землі, укладені до 01.05.09, за якими нові державні акти видані і зареєстровані на 01.05.09 ще не були. Враховуючи це, позивачем у травні 2011 р. були вжиті заходи по фіксації переходу до нього права приватної власності на вищевказану земельну ділянку у зазначеному вище порядку. Як вбачається з Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЗК №002685, право власності позивача на спірну земельну ділянку було зареєстровано ще 17.05.11.

За наявною інформацією, у червні 2011 р. продавець ділянки померла. Проте, враховуючи вищенаведене, спірна земельна ділянка не увійшла до складу спадкової маси, оскільки на момент смерті продавець вже не мала права власності на дану землю. Надалі (після 2013 р.) позивач не вважав за потрібне здійснювати внесення інформації про вказану ділянку до нового Державного реєстру речових прав, оскільки це потребувало витрат часу і коштів.

Однак, у лютому 2019 року при огляді публічної кадастрової карти позивачем було виявлено, що земельна ділянка відображається на вказаному веб-ресурсі, а отже (оскільки сам позивач жодних дій по Державному земельному кадастру не проводив) невстановлена особа здійснювала якісь юридичні дії з належним позивачу нерухомим майном. Подальше вияснення ситуації (в т.ч. отримання інформаційної довідки з ДРРП) дозволило встановити, що ОСОБА_4 (як спадкоємець продавця) вжила заходи по оформленню свідоцтва про право на спадщину на спірну земельну ділянку (свідоцтво №4-46 від 02.02.17, видане Першою Ужгородською державною нотаріальною конторою, - копія у позивача відсутня), внесенню даної ділянки до ДРРП під реєстраційним номером 101, після чого за 2 тижні уклала з ОСОБА_3 договір купівлі-продажу від 16.02.17.

ОСОБА_2 зазначала, що має намір захистити свої порушені речові права шляхом пред?явлення відповідного позову, а тому, відповідно до положень ст.ст. 149, 150, 153, 154 ЦПК України, просила, до подання позовної заяви, в порядку забезпечення позову накласти арешт на земельну ділянку площею 0,1 га, кадастровий номер :30:002:0078, що розташована за адресою : АДРЕСА_1 .

Так, забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого перебуває справа, до вирішення справи визначених законом заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду. Це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у випадку задоволення позовних вимог.

Згідно ч.ч.1,2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається, в тому числі, до пред`явлення позову, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктом 2 частини 1 статті 150 ЦПК України визначено, що позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно, що належить відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії, тощо.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Встановлено, що ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду від 08 липня 2019 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до першого відповідача - ОСОБА_3 , другого відповідача - ОСОБА_4 , третього відповідача - ОСОБА_7 , треті особи без самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу Куліков Михайло Віталійович, Перша Ужгородська державна нотаріальна контора, державний нотаріус Митровка Валентина Миколаївна, в якому ОСОБА_2 просить: - визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину №4-46 від 02.02.17 р., видане Першою Ужгородською державною нотаріальною конторою на ім`я ОСОБА_4 на земельну ділянку кадастровий № :30:002:0078, площею 0,1 га, що розташована у АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в ДРРП 101); - скасувати рішення державного нотаріуса Першої Ужгородської державної нотаріальної контори Митровка Валентини Миколаївни (державного реєстратора прав на нерухоме майно) про державну реєстрацію прав та їх обтяжень інд. №33491543 від 19.01.17р. (за ОСОБА_8 ) та №33688497 від 02.02.17 р. (за ОСОБА_4 ), а також записи про право власності №18632195 від 16.01.17 р. та №18834534 від 02.02.17 р. на земельну ділянку кадастровий № :30:002:0078, площею 0,1 га, що розташована у АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в ДРРП 101); - скасувати рішення приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу Кулікова Михайла Віталійовича (державного реєстратора прав на нерухоме майно) про державну реєстрацію прав та їх обтяжень інд. №33884213 від 16.02.17 р. (за ОСОБА_3 ) та запис про право власності №19041567 від 16.02.17 р. на земельну ділянку кадастровий № :30:002:0078, площею 0,1 га, що розташована у АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в ДРРП 101); - визнати за ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку кадастровий № :30:002:0078, площею 0,1 га, що розташована у АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в ДРРП 101); - витребувати земельну ділянку кадастровий №:30:002:0078, площею 0,1 га, що розташована у АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в ДРРП 101) з незаконного володіння ОСОБА_3 та ОСОБА_7 на користь ОСОБА_2 .

З наведеного слідує, що між сторонами дійсно виник спір щодо права власності на спірну земельну ділянку, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину №4-46 від 02.02.17, виданого Першою Ужгородською державною нотаріальною конторою, та витребування ділянки з чужого незаконного володіння.

При цьому є достатньо обґрунтованим припущенням того, що майно може вибути із власності відповідача - власника земельної ділянки - на момент виконання рішення, а невжиття заходів забезпечення в майбутньому дійсно може утруднити чи зробити неможливим виконання можливого рішення суду про задоволення позову ОСОБА_2 .

Зважаючи на викладене, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги висновків місцевого суду не спростовують. Судове рішення ухвалено судом першої інстанції з додержанням норм процесуального права, тому, у відповідності до ст. 375 ЦПК України, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу судді місцевого суду - залишити без змін.

Керуючись ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. ст. 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Ухвалу судді Ужгородського міськрайонного суду від 24 квітня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційну скаргу на постанову апеляційного суду може бути подано безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 11 грудня 2019 року.

Головуюча:

Судді: