Номер справи 623/3193/18
Номер провадження 2/623/92/2019
РІШЕННЯ

іменем України

28 січня 2019 року м. Ізюм

Ізюмський міськрайонний суд Харківської області

в складі: головуючого - судді: Бєссонової Т.Д.

за участю секретаря судового засідання: Ноль С.В.

судового розпорядника: Максименка Р.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ізюмі справу № 623/3193/18 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання,-

в с т а н о в и в:

Зміст позовних вимог, пояснення сторін.

В вересні 2018 року позивачка звернулась до суду з позовом в якому просить суд щомісячно стягувати з ОСОБА_3 аліменти на її користь у розмірі ј частки з усіх видів його заробітку доходу), починаючи з дня пред'явлення позову до суду і до дня закінчення позивачкою навчання тобто до 31.09.2019 року. В обґрунтування позову посилається на те, що позивач є її батьком, зараз вона навчається на денній формі навчання, а тому не має змоги працювати, знаходиться на утриманні матері і потребує матеріальної допомоги від батька. Батько не є інвалідом, знаходиться у працездатному віці працює та має постійну заробітну плату та зобов'язаний і має можливість утримувати свою повнолітню доньку.

В позовній заяві позивачка просить суд розглядати справу без її участі.

Відповідач, належним чином повідомлений про відкриття провадження у справі, про що свідчить рекомендоване поштове повідомлення, відзив на позов до суду у встановлений судом строк не надсилав. В матеріалах справи міститься заява відповідача про відкладення розгляду справи в зв'язку з наданням доказів, проти позову заперечує ( а.с.18).

Однак, відзиву на позов відповідач не надав.

У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. ( ч. 8 ст. 178 ЦПК України).

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

Судом встановлено, що батьком позивачки є ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1, видане Червонооскільською сільською радою Ізюмського району Харківської області 02 жовтня 2000 року ( а.с.8).

Із копії довідки № 13293 від 06.09.2018 року виданої Харківським національним університетом міського господарства ім. О.М. Бекетова вбачається, що позивачка є студентом ІІ курсу, денної форми навчання, навчається за рахунок коштів фізичних та юридичних осіб ( а.с.9).

Норми права, що регулюють правовідносини під час розгляду справи.

Відповідно до статті 198 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 Сімейного кодексу, яка зокрема передбачає обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 Сімейного кодексу України).

За правилами частини першої статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до статті 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Стаття 182 СК України визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Пленум Верховного Суду України надав роз'яснення щодо підстав виникнення обов'язку батьків по утриманню своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання.

Так, пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року роз'яснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

ОСОБА_2 не надала суду належних та допустимих доказів, які б свідчили про потребу в матеріальній допомозі, спроможність відповідача сплачувати аліменти у заявленому нею розмірі. Докази, на які посилається позивачка в позовній заяві, доводять продовження навчання, проте жодним чином не свідчать про необхідність в матеріальної допомоги та реальну можливість відповідача надавати їй таку допомогу.

Відповідно до ч.ч. 1, 5-7 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Із наданої до суду позивачкою копії довідки № 13293 від 06.09.2018 року виданої Харківським національним університетом міського господарства ім. О.М. Бекетова вбачається, що позивачка є студентом ІІ курсу, денної форми навчання, навчається за рахунок коштів фізичних та юридичних осіб, однак не зазначен термін навчання ( а.с.9).

Жодних доказів на підтвердження наявності у батька можливості сплачувати аліменти на її користь у розмірі 1/4 частки від його доходу ( заробітку) так само як і наявність у батька доходу ( заробітку) позивач не надала.

Клопотань про витребування таких доказів позивачка не заявляла.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

З огляду на викладені обставини, суд вважає, що позовні вимоги не є обґрунтованими, не доведені в судовому засіданні, тому не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 77,81, 141,259,263,264,265,268 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Відмовити ОСОБА_2 в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання.

З текстом рішення можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reyestr.court.gov.ua

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Ізюмський міськрайонний суд Харківської області або безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі у 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Ізюмського міськрайонного суду Т.Д. Бєссонова