Справа № 212/2358/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

заочне

09 грудня 2019 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Чорного І.Я,

за участю секретаря судового засідання Поперечної А.С.,

позивач ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривий Ріг в порядку загального провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ; третя особа: Виконавчий комітет Покровської районної у місті Ради в особі відділу реєстрації місця проживання громадян про визнання особи такою, що втратила право користування квартирою, -

встановив:

19 березня 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області із позовною заявою до ОСОБА_2 ; третя особа: Виконком Покровської в місті Кривому Розі ради про визнання особи такою, що втратила право користування квартирою.

Ухвалою судді Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25.04.2019 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду у підготовчому судовому засіданні.

Ухвалою суду від 16.09.2019 року підготовче провадження закінчено, справу призначено до судового розгляду.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказав, що відповідно до договору дарування від 01 листопада 2004 року його брату ОСОБА_3 на праві приватної власності належала квартира АДРЕСА_1 .

17 лютого 2018 року між ним та ОСОБА_3 був укладений договір довічного утримання, згідно до якого вищевказана квартира була передана у власність позивачу. Право власності на зазначене нерухоме майно було зареєстровано 17 лютого 2018 року нотаріусом Другої криворізької державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Бикановим Р.І., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 10, номер запису про право власності 24887706.

На теперішній час у квартирі яка належить позивачу зареєстровані, його брат ОСОБА_3 та його рідний син, племінник позивача, відповідач по справі ОСОБА_2 ..

В січні 2013 року відповідач по справі ОСОБА_2 зібрав свої особисті речи та виїхав з даної квартири на інше місце проживання.

Відповідач добровільно з реєстраційного обліку зніматися не бажає, комунальні платежі в зазначеній квартирі не сплачує. На даний час, позивач змушений сам сплачувати комунальні платежі за відповідача. Позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити, не заперечував проти ухвалення заочного розгляду справи.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином.

Третя особа представник виконавчого комітету Покровської районної у місті ради. в судове засідання не з`явилася, попередньо надала заяву про розгляд справи у її відсутності, проти позовних вимог не заперечувала.

Суд, вислухавши позивача, допитавши свідків, дослідивши та вивчивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 на праві приватної власності належала трьохкімнатна квартира АДРЕСА_2 50,3 кв. метрів та житловою площею 35,3 кв. метрів, яка розташована на другому поверсі п`ятиповерхового житлового будинку АДРЕСА_3 , що підтверджується договором дарування квартири від 01 листопада 2004 року посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Герасимовою Л.С. та зареєстровано у реєстрі за №5598. Право власності за ОСОБА_3 на вищевказану квартиру 22 квітня 2014 року було зареєстровано у реєстраційної службі Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 10, номер запису про право власності 5470019.

Як вбачається з матеріалів справи, 17 лютого 2018 року між позивачем ОСОБА_1 та ОСОБА_3 був укладений договір довічного утримання, посвідчений державним нотаріусом Другої криворізької державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Бикановим Р.І. та зареєстрований у реєстрі за №1-218, згідно якого квартира АДРЕСА_1 передана у власність позивачу по справі ОСОБА_1 . Право власності на зазначене нерухоме майно було зареєстровано 17 лютого 2018 року нотаріусом Другої криворізької державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Бикановим Р.І., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 10, номер запису про право власності 24887706.

Відповідно до довідки № 33 від 21.02.2019 року виданою ОСОБА_4 , в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_3 та ОСОБА_2 ..

Згідно акту від 21.02.2019 року, посвідченого ТОВ "Керуюча Компанія ДОМ.КОМ", відповідач ОСОБА_2 в квартирі АДРЕСА_1 не проживає з січня 2013 року.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що вона є сусідкою ОСОБА_6 , з 2013 року вона не бачила ОСОБА_2 , в квартирі він не проживає.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила, вона сусідка ОСОБА_6 , в квартирі АДРЕСА_1 Конткевича він проживає сам, його син ОСОБА_8 в квартирі з 2013 року не проживає.

Згідно статті 29 Цивільного Кодексу України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Згідно статті 405 Цивільного Кодексу України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Сервітутні правовідносини виникають в силу закону згідно з ч. 1 статті 402 ЦК України за наявності факту проживання особи разом із власником обтяженого сервітутом житла та спільного з ним користування цим житлом. У Цивільному кодексі України право членів сім`ї власника житла на користування ним визнається сервітутним правом. Це право є особистим сервітутом, оскільки виникає в інтересах певної особи - члена сім`ї власника житла. Таким чином, суб`єктами даного сервітутного правовідношення є, з одного боку, власник житла, а з іншого - член його сім`ї. Згідно з положеннями Житлового кодексу України до членів сім`ї власника житлового приміщення віднесено дружину (чоловіка) власника житла (якщо стосовно цього житла у подружжя не виникло право спільної власності), їх дітей та батьків, а також інших осіб, якщо вони постійно проживають спільно з власником житла та ведуть з ним спільне господарство (ч. 2 ст. 64, ч. 3 ст.156 ЖК України). Об`єктом цього сервітуту є право обмеженого користування частиною житлового приміщення, визначеною власником житла.

Збереження реєстрації відповідача в будинку без фактичного проживання суперечить вимогам Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" та створює позивачу, як власнику, перешкоди у здійсненні права користування і розпорядження своїм майном.

Відповідно до статті 2, 3, 6, 7 Закону "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" реєстрація місця проживання чи місця перебування є юридичною процедурою обліку фізичних осіб за обраним ними місцем проживання, наявність або відсутність якої не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених законами, або підставою для їх обмеження. Громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов`язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Відповідно до вимог ч. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги, що відповідач в квартирі позивача не проживає понад рік та не веде спільне з позивачем господарство, суд вважає, що ОСОБА_2 втратив право користування належною позивачу вищезазначеною квартирою.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 768,40 грн..

Керуючись ст. ст. 29, 319, 321, 391, 402, 405 ЦК України, ст. ст. 64, 72, 156 ЖК України, ст. ст. 2, 3, 6, 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 року № 1382-IV, ст. ст. 4, 10, 12, 81, 141, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ; третя особа: Виконавчий комітет Покровської районної у місті Ради в особі відділу реєстрації місця проживання громадян про визнання особи такою, що втратила право користування квартирою задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі по 768 грн. 40 коп..

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено з загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Інформація щодо учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований - АДРЕСА_4 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований - АДРЕСА_5 .

Суддя: І. Я. Чорний