Справа №382/1128/18
Апеляційне провадження №22-ц/824/860/2019
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Кулішенка Ю.М., Таргоній Д.О.,

за участю секретаря Тімуш Д.І.,

розглянувши цивільну справу за апеляційною скаргою акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Яготинського районного суду Київської області від 17 вересня 2018 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2018 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернувся до суду з вище зазначеним позовом, обґрунтовуючи його наступним:

17 грудня 2008 року між банком та ОСОБА_1 був укладений договір б/н, відповідно до умов якого останній отримав кредит в розмірі 29000,00 грн. у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків у розмірі 30.00% річних на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач зобов'язання щодо повернення кредитних коштів за вказаним договором належним чином не виконав, у зв'язку з чим за кредитом утворилася заборгованість. Станом на 30 квітня 2018 року загальна сума заборгованості становила 68155,72 грн., з яких: 589,00 гривень - заборгованість за кредитом; 58893,53 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом; 5189,58 гривень - заборгованість за пенею та комісією; штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 250,00 гривень - штраф (фіксована частина), 3233,61 гривень - штраф (процентна складова). Зважаючи на наведене, просив суд стягнути з відповідача вказану заборгованість та судові витрати по справі.

Заочним рішенням Яготинського районного суду Київської області від 17 вересня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду позивач подав апеляційну скаргу, посилаючись на незаконність та необґрунтованість судового рішення, порушення судом норм матеріального та процесуального права, недоведеністю обставин, що мають значення та невідповідність висновків суду обставинам справи. Просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Скаргу обґрунтовує тим, що відсутність відпису відповідача на умовах та правилах надання кредиту при наявності його підпису на заяві про видачу кредитної карти, в якій є посилання на те, що відповідач ознайомлений та згідний з умовами та тарифами, що заява разом із умовами та тарифами складають договір про надання банківських послуг, не є підставою вважати, що умови укладені поза межами кредитного договору та є недопустимими доказами. Суд не перевірив розрахунок заборгованості та доводи банку про те, що позичальник користувався грошовими коштами, виконував умови кредитного договору на протязі 2008-2013 років, частково сплачуючи заборгованість за договором у тому числі відсотки, пеню та комісії, а отже визнав свої зобов'язання за угодою та розміри встановлених обов'язкових платежів. Основними вимогами банку є повернення наданих кредитних коштів та отримання відсотків за їх користування, і ця умова є істотним фактором при наданні кредитних коштів. За таких умов висновки суду не відповідають обставинам справи і не ґрунтуються на нормі закону.

У відповідності до положень ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що наведеним вимогам вказане рішення не відповідає.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що доводи позивача не можуть бути прийняті до уваги судом, оскільки матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які підтверджують факт, ознайомлення позичальника з усіма істотними умовами договору. Відсутність підпису відповідача на умовах та правилах надання банківських послуг дозволяє банку надавати умови в будь-якій редакції та стверджувати, що зазначені умови погоджені з відповідачем. Зазначення в заяві на видачу кредиту про ознайомлення відповідача з умовами надання кредиту без ідентифікації самих умов, як таких, що погоджені підписом відповідача, не може бути належним доказом ознайомлення та погодження відповідача саме з тією редакцією умов, на якій наполягає банк. Позивач не надав до суду жодного доказу з приводу того, що така картка (кредит) взагалі коли-небудь видавалися відповідачеві, адже жодний з наданих до суду документів не містить жодного посилання на це. Звернувшись до банку із вищевказаною заявою, відповідач висловив пропозицію на отримання банківської картки. В той же час доказів того, чи було задоволено таку його заяву, чи було видано йому платіжний інструмент (банківську картку), матеріали справи не містять. Не містять матеріали справи й визнання такого факту відповідачем, як і доказів видачі йому кредитних коштів іншим способом.

З точки зору колегії суддів апеляційного суду така позиція не може бути прийнята судом, оскільки вона не відповідає матеріалам та обставинам справи.

У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як вбачається з матеріалів справи, 17.12.2008 року відповідачем було підписано лише відповідну заяву про видачу йому платіжної картки. Будь-які підписи відповідача на таких документах як «Умови та правила надання банківських послуг» відсутні.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Враховуючи викладені норми, незважаючи на укладення договору між сторонами в письмовій формі у вигляді вищезгаданої анкети-заяви, представлені банком умови, правила та тарифи надання кредиту не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, якщо такі умови/правила/тарифи не містять підпису позичальника, не встановлено наявність належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці умови/правила/тарифи розумів позичальник при підписанні відповідної заяви позичальника, що умови/правила/тарифи містили в момент підписання заяви позичальника саме заявлені банківською установою розміри та підстави для нарахування відсотків, комісій та пені, або ж в подальшому такі умови/правила/тарифи не змінювались. Вказана правова позиція була висловлена Верховним Судом України в ряді постанов, зокрема у справах №6-16цс15, № 6-698цс15, № 6-757цс15.

Ст. 12 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному процесі, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, прямо встановлених Законом. При цьому сторона самостійно несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Обов'язок доведення своєї позиції за допомогою належних та допустимих доказів міститься і в ст. 81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких умов суд може приймати та покладати в основу рішення по справі лише ті обставини, які були доведені сторонами. При цьому сторона сама визначає обсяг та достатність доказів, що надає до суду.

Зважаючи на викладене, підстави для прийняття позиції апелянта щодо його вимог стосовно стягнення заявлених відсотків за кредитом, а також нарахованих пені, комісії та штрафів, які банк ґрунтує на непідписаних позичальником документах, у суду відсутні. В той же час не може погодитися колегія суддів апеляційного суду й з позицією суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позову у повному обсязі.

В силу ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Погоджуючись з тим, що «Умови та правила надання банківських послуг», на які посилався позивач, не містять підпису позичальника, відтак такі умови/правила не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору, колегія суддів апеляційного суду звертає увагу на те, що в представленій до суду анкеті-заяві містяться дані про те, що відповідачу було видано банківську карту, за допомогою якої він отримав кредитні кошти позивача. Також у вказаній заяві є дані щодо того, що сторони погодили нарахування 2,5% на залишок боргу, а також передбачили умови про можливість стягнення штрафу при зверненні банку в суд у розмірі 250,00 грн. та 5% від суми позову.

Оскільки дані договірні умови підписані позичальником, саме ці умови повинні бути прийняті судом.

Із представленого банком розрахунку а також виписки про рух коштів по рахунку відповідача вбачається виникнення та існування заборгованості у розмірі 589,00 грн. - тіло кредиту, в період починаючи з 26.12.2012 року. Заборгованість, що існувала до цього погашалась відповідачем, а після 26.12.2012 року залишилась незмінною. Про стягнення заборгованості 589 грн. просив і сам позивач у своєму позові. З представленого до суду розрахунку вбачається, що до 26.12.2012 року нараховані відсотки за користування кредитними коштами були погашені боржником, а безпосередньо перед цією датою не нараховувались. За таких умов за період з 26.12.2012 р. по 30.04.2018 р. (враховуючи встановлену сторонами ставку в 2,5% на місяць на залишок заборгованості з кредитом) сума заборгованості за відсотками за користування кредитом складає 944 грн. 50 коп.

Окрім того, зважаючи на визначений сторонами розмір штрафу за невиконання кредитних умов, які призвели до звернення позивача до суду, з відповідача на користь Анку підлягає стягненню штраф (фіксована частина) у розмірі 250,00 грн. та 59 грн. 73 коп. Штрафу (процентна складова).

Таким чином загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем, що знайшла своє підтвердження в ході розгляду справи, складає 1843 грн. 23 коп.

У відповідності до положень ст. 376 ЦПК України серед підстав для скасування апеляційним судом судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення є неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи викладене, зважаючи на невірне вирішення справи судом першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду першої інстанції та часткового задоволення позовних вимог.

У відповідності до положень ст. 141 ЦК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу задовольнити частково.

Рішення Яготинського районного суду Київської області від 17 вересня 2018 року скасувати та ухвалити по справі нове судове рішення. Позов публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково. Стягнути із ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитом в розмірі 589 (п'ятсот вісімдесят дев'ять) грн., заборгованість по процентами за користування кредитом в розмірі 944 (дев'ятсот сорок чотири) грн. 50 коп., штраф (фіксована частина) в розмірі 250 (двісті п'ятдесят) грн., штраф (процентна складова) в розмірі 59 (п'ятдесят дев'ять) грн. 73 коп., а разом - 1843 (одна тисяча вісімсот сорок три) грн. 23 коп. В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» частину судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, на суму 118 (сто вісімнадцять) грн. 94 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий С.О. Журба

Судді: Д.О. Таргоній

Ю.М.Кулішенко