Справа №: 398/4404/18
провадження №: 2/398/509/19
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

"18" січня 2019 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі головуючого судді Орловського В.В., з участю секретаря судового засідання Колісник О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Олександрії цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщення,

встановив:

28 листопада 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, у якому просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням - будинком АДРЕСА_1. Свої вимоги мотивує тим, що відповідач з 2002 року в будинку не проживає, однак зареєстрований, що позбавляє його, як власника, права вільно розпоряджатись будинком та змушує нести додаткові витрати по сплаті комунальних послуг.

Позивач у судове засідання не з'явилась. 18 січня 2019 року подав до суду заяву, у якій просив розгляд справи проводити без його участі та зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, відзиву заяв і клопотань від нього не надходило.

За відсутності заперечень позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України.

Суд, дослідивши надані докази, дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Позивач ОСОБА_1 є власником будинку АДРЕСА_1. Згідно з договором купівлі-продажу від 29.07.1981 року вказаний вище будинок був придбаний позивачем. Право власності на підставі цього договору зареєстроване Олександрійським МБТІ за реєстраційним номером № 4077/18. Копії вказаних документів додані до позовної заяви.

Відповідно до довідки, виданої виконкомом Новопразької селищної ради № 1606 від 12.11.2018 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, дійсно зареєстрований в АДРЕСА_1, але з 2002 року на території Новопразької селищної ради не проживає.

Відповідно до акту обстеження фактичного проживання ОСОБА_2, зареєстрованого за вказаною вище адресою, у складі комісії: серетаря селищної ради ОСОБА_3, керуючої справами виконавчого комітету ОСОБА_4, інспектора-паспортиста ОСОБА_5, діловода селищної ради ОСОБА_6, в присутності свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, встановили, що про обстеженні будинку АДРЕСА_1Лесик І.В., який зареєстрований у зазначеному вище будинку там не проживає з 2002 рок. Особистих речей ОСОБА_2 в будинку не виявлено. Відповідно до вказаного вище акту обстеження в будинку зареєстровані та проживають: власник - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, дружина власника - ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_4, син власника - ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_5, невістка власника - ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_6, онука власника - ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_7, онук власника - ОСОБА_14, ІНФОРМАЦІЯ_8

За приписами ч. ч. 1, 2 п. 3 ч. 3, ч. 5 ст. 71, ст. 72 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї понад шість місяців у випадку тимчасового виїзду з постійного місця проживання за умовами і характером роботи або у зв'язку з навчанням (учні, студенти, стажисти, аспіранти тощо), у тому числі за кордоном, - протягом усього часу виконання цієї роботи або навчання. У випадках, передбачених пп. 1 - 7 цієї статті, право користування жилим приміщенням зберігається за відсутнім протягом шести місяців з дня закінчення строку, зазначеного у відповідному пункті. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

У п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» роз'яснено, що у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням на підставі ст. 71 ЖК України, необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності суд може продовжити пропущений строк.

Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України.

Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сім'ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім'ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

За змістом зазначених норм матеріального права правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім'ї власника нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, а також інші особи, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім'ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи надані позивачем докази, виходячи зі змісту наведених норм права і з урахуванням вимог ст. ст. 76, 81 ЦПК України, а також те, що відповідач не надав суду доказів, які б вказували на те, що він проживає у зазначеному вище будинку або відсутній у ньому з поважних причин, або за ним відповідно до закону зберігається право користування жилим приміщенням, суд вважає доведеним те, що відповідач втратив право користування будинком. Тому позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 76, 81, 258, 274, 280,-289, 218 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_9, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, до ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_11, РНОКПП НОМЕР_2, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщення, задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 васильовича таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на оплату судового збору на суму 704,80 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач може оскаржити рішення може протягом тридцяти днів з дня його підписання суддею шляхом подачі апеляційної скарги до Кропивницького апеляційного суду у порядку, передбаченому ст. 355 і п.15.5 ч.1 Перехідних положень ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений у нарадчій кімнаті та підписаний суддею 18 січня 2019 року.

Суддя В.В. Орловський