Справа № 761/2303/19
Провадження № 6/761/202/2019
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2019 року Шевченківський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді Мальцева Д.О.,

за участю секретаря Фецяк Р.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду у м. Києві подання державного виконавця Шевченківського районного відділу Державної виконавчої служби скаргу С.В.Колодчук, про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2,

ВСТАНОВИВ:

До Шевченківського районного суду м. Києва надійшло подання державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції м. Києва, про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, до виконання зобов'язань за рішенням суду про стягнення заборгованості.

Подання обґрунтовано тим, що на виконанні у Шевченківському районному відділі державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції м. Києві, перебуває виконавче провадження № 56205224 про стягнення з ОСОБА_2 на користь Військово-медичного управління СБУ боргу у розмірі 593472,85грн. Виконавче провадження з виконання вищезазначеного виконавчого листа відкрито 18.04.2018 року. Вказаною постановою боржника зокрема зобов'язано надати до Шевченківського РВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві декларацію про доходи та майно. Проте, боржником рішення суду так і не виконано та не надано декларацію про доходи та майно.

Державним виконавцем вживались заходи щодо встановлення майна боржника та звернення на нього стягнення, але майна встановлено не було. Крім цього,встановлено, що боржник не перебуває на пенсійному обліку, відсутні відкриті рахунки у банківських установах, боржник не працює за трудовими та цивільними договорами. Згідно відповіді РСЦ МВС на постанову про арешт майна боржника від 02.05.2018р., встановлено, що за боржником не зареєстровано транспортні засоби.

05.11.2018 року державним виконавцем на адресу боржника направлено вимогу, якою останнього зобов'язано сплатити заборгованість, надати інформацію про відкриті рахунки у банківських установах, наявне майно та кошти. Того ж дня, державним виконавцем з метою виявлення та арешту майна боржника здійснено вихід за адресою місця проживання боржника. Проте, виявити та описати майно боржника не виявилось можливим.

Таким чином боржник свідомо ухиляється від виконання рішення суду та не вчиняє жодних дій, спрямованих на таке виконання у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (зокрема наявні грошові кошти).

Дослідивши подання державного виконавця та додані до нього документи, суд приходить до висновку про наявність підстав для його задоволення, з огляду на таке.

Так, на виконанні у Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м.Києва Головного територіального управління юстиції м. Києва знаходяться матеріали виконавчого провадження № 56205224 про стягнення з ОСОБА_2 на користь Військово-медичного управління СБУ боргу у розмірі 584702грн.32 коп. та 8770грн.53коп. судового збору.

На підставі вказаного виконавчого листа, 18.04.2018 року постановою державного виконавця було відкрито виконавче провадження, копія якої направлена сторонам. Вказаною постановою боржника зокрема зобов'язано надати до Шевченківського РВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві декларацію про доходи та майно. Проте, боржником рішення суду так і не виконано та не надано декларацію про доходи та майно.

Частиною 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються кур'єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

При цьому з документів, наданих державним виконавцем вбачається, що в процесі здійснення виконавчого провадження державним виконавцем здійснювались виконавчі дії щодо встановлення місць отримання доходів останнім, шляхом направлення запитів до контролюючих органів, але вказані заходи позитивного результату не дали. Державним виконавцем 05.11.2018 здійснено вихід за адресою місця проживання боржника: АДРЕСА_1, проте, майно не було виявлено на описано, у зв'язку з тим, що двері були зачинені.

Ухилення боржника від виконання покладених на нього зобов'язань судовим рішенням у виконавчому провадженні свідчить про невиконання ним своїх обов'язків, передбачених ч.5 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження», з якою передбачено, що боржник зобов'язаний утримуватися від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій; за рішеннями майнового характеру подати виконавцю протягом п'яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України; повідомити виконавцю про зміну відомостей, зазначених у декларації про доходи та майно боржника, не пізніше наступного робочого дня з дня виникнення відповідної обставини; своєчасно з'являтися на вимогу виконавця; надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

Також, встановлено, що боржник ніяких дій щодо хоча б часткового погашення заборгованості з виконання виконавчого листа не вчиняв при його обізнаності про наявність вказаного рішення суду та значної суми боргу. При цьому, розрахована сума боргу є значною. Документи, які б свідчили, що боржником вчинені дії, спрямовані на повне погашення заборгованості чи на об'єктивні та поважні причини неспроможності виконання рішення суду, у матеріалах справи відсутні.

Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що боржник умисно та свідомо не виконує рішення суду, має доходи, але приховує їх від державного виконавця та в будь-який спосіб намагається не повертати заборгованість, оскільки доказів виконання боржником чи будь-якою іншою особою цього рішення суду матеріали справи не містять.

Крім того, задовольняючи вказане подання державного виконавця, суд приймає до уваги те, що боржник за віком є працездатною особою, вона працює та отримує дохід, оскільки повинна утримувати принаймні себе, а рішення суду не виконується з часу його винесення, тому боржником порушується принцип обов'язковості виконання рішення суду, а відтак суд не вбачає інших заходів впливу на боржника з метою виконання рішення суду ніж його тимчасове обмеження у праві виїзду за межи України до виконання рішення суду про стягнення боргу.

При вирішенні питання про задоволення подання державного виконавця судом враховано також, що невиконання рішення суду є фактичним порушення прав стягувача.

Частиною першою статті 33 Конституції України визначено: кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом

Відповідно до п. 19 ч. З ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Ст. 441 ЦПК України визначено, що тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Відповідно до положень п. 5 ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду і в'їзду в Україну громадян України», право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли: він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов'язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів. Тимчасове обмеження права громадянина України на виїзд з України у випадках, передбачених частиною першою цієї статті, запроваджується в порядку, передбаченому законодавством. У разі запровадження такого обмеження орган, що його запровадив, в одноденний строк повідомляє про це громадянина України, стосовно якого запроваджено обмеження, та центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

За частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що подання головного державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції м. Києва від про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_2 підлягає задоволенню, оскільки ця вимога ґрунтується на положеннях вказаних законодавчих актів, а додані до подання документи свідчать, на думку суду, про ухилення боржника від виконання зобов'язань протягом тривалого часу.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19, 33 Конституції України, ст.ст. 353, 354, 441 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», Законом України «Про порядок виїзду і в'їзду в Україну громадян України», суд, -

УХВАЛИВ:

Подання задовольнити.

Встановити тимчасове обмеження щодо ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1), що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 у праві виїзду за межі України до виконання зобов'язань, покладених на нього згідно виконавчого листа Шевченківського районного суду м. Києва № 761/24644/16-ц від 12.04.2018 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь Військово-медичного управління Служби безпеки України 584702, 32 грн. та 8770,53 грн. судового збору.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва протягом 15 днів з дня її проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків, або після перегляду в апеляційному порядку, якщо її не скасовано.

Суддя