Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.11.2019 Справа №607/20996/18

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого-судді Братасюка В.М.

за участю секретаря Созанської Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «ЮНЕКС БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство «ЮНЕКС БАНК» звернулося в суд з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Кредитним договором №38.17.1217.ФО_К від 05.12.2017р. В обґрунтування вимог зазначив, що відповідно до умов договору ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 13000 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 12 відсотків річних, та комісією за обслуговування кредиту 2,99 відсотка щомісячно. Відповідно до кредитного договору відповідач зобов`язався повертати кредит частинами та сплачувати проценти за користування кредитом, та комісію за обслуговування кредиту, щомісячно, шляхом сплати чергових платежів, в порядку та на умовах відповідно до пунктів 2.3, 2.4, 2.5 кредитного договору, зі строком погашення кредиту - не пізніше 05.12.2019року. Відповідач не виконує свої зобов`язання належним чином, не сплачує щомісячні платежі за кредитом, комісію за обслуговування та проценти за користування кредитом, тим самим допускаючи порушення умов кредитного договору. Станом на 04.10.2018року загальна заборгованість ОСОБА_1 перед АТ «Юнекс Банк» за кредитним договором складає 16227,60 грн., з яких: 10565,30 грн. - заборгованість за кредитом; 553,88грн. - заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами, 4275,70грн. заборгованість по комісії за обслуговування кредиту, 832,72грн. пеня. Просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «ЮНЕКС БАНК» заборгованість за кредитним договором № 38.17.1217.ФО_К від 05.12.2017р. в сумі 16227,60 грн.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, подано клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилися, подано клопотання про зменшення розміру заборгованості у зв`язку із важким фінансовим становищем відповідача, справу просять розглядати у їх відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити частково з наступних обставин.

05.12.2017р. між Публічним акціонерним товариством «ЮНЕКС БАНК» правонаступником якого є Акціонерне товариство «ЮНЕКС БАНК» та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір № 38.17.1217. ОСОБА_3 , за яким Банк надав Позичальнику грошові кошти в сумі 13 000 гривень зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 12 відсотків річних, та комісією за обслуговування кредиту 2,99 відсотка щомісячно. Відповідно до Кредитного договору Позичальник зобов`язався повертати Кредит частинами та сплачувати проценти за користування кредитом, та комісію за обслуговування кредиту, щомісячно, шляхом сплати чергових платежів, в порядку та на умовах відповідно до пунктів 2.3, 2.4, 2.5 Кредитного договору, зі строком погашення Кредиту - не пізніше 05.12.2019 року.

Факт отримання ОСОБА_1 кредитних коштів у розмірі 13 000 гривень підтверджується меморіальними ордерами № 801 від 05.12.2017року.

Відповідно до п. 3.2.2 Кредитного договору, відповідач взяв на себе зобов`язання щомісяця сплачувати платіж по кредиту, комісії за обслуговування та проценти за користування кредитом у строк не пізніше останнього робочого дня місяця та повернути кредит не пізніше 5 грудня 2019 року.

Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором станом на 04.10.2018 року становить 16227,60 грн., з яких: 10565,30 грн. - заборгованість за кредитом; 553,88грн. - заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами, 4275,70грн. заборгованість по комісії за обслуговування кредиту, 832,72грн. пеня.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Частиною ст.1 ст. 626 ЦК України зазначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Згідно ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

У відповідності до ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Оскільки відповідно до умов договору 38.17.1217.ФО_К від 05.12.2017р., підписаного між сторонами, банк надав позичальнику кредит на споживчі потреби, особливості регулювання відносин сторін визначаються Законом України «Про захист прав споживачів».

За положеннями частини п`ятої статті 11, частин першої, другої, п`ятої, сьомої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки.

Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема щодо плати за обслуговування кредиту, і це є підставою для визнання таких положень недійсними.

Відповідно до частини восьмої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» нечіткі або двозначні положення договорів зі споживачами тлумачаться на користь споживача.

Крім того, відповідно до статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

З рішення Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011 вбачається, що положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» з подальшими змінами у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.

Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи,договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо).

Подібного правового висновку дійшов Верховний Суд України у справі № 6-1746цс16 в постанові від 16.11.2016 року.

Суд наголошує, що, встановивши в кредитному договорі сплату щомісячної комісії за обслуговування і сплату нарахованих процентів, відповідач не зазначив, які саме послуги за вказану комісію надаються позивачу. При цьому відповідач нараховував позивачу до сплати комісію за обслуговування кредиту в розмірі 4275,70 гривень, на виконання договору 38.17.1217.ФО_К від 05.12.2017р., що вбачається із матеріалів справи № 607/20996/18, котра перебуває на розгляді в суді.

З огляду на наведене суд вважає таким, що суперечить закону, встановлення в договорі 38.17.1217.ФО_К від 05.12.2017р., компенсації невідомо яких сукупних послуг банку за рахунок відповідача, а саме комісії за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 4275,70гривень, тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості по комісії за обслуговування кредиту до задоволення не підлягають.

Щодо клопотання сторони відповідача про зменшення суми нарахованої пені суд зазначає наступне.

Пенею є сума неустойки, що обчислюється у відсотках від несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення платежу. (ч.3 ст. 549 ЦК України).

Частина 3 ст. 551 ЦК України передбачає, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значено перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

Враховуючи ту обставинну, що в позичальника ОСОБА_1 склався важкий матеріальний стан, його дохід є незначним та не стабільним, на його утриманні знаходиться донька та мати, яка є пенсіонером, хворіє, потребує постійного стороннього догляду, батько помер, суд вважає справедливим зменшити розмір неустойки та стягнути на користь банку з відповідача пеню у розмірі 100грн.

Згідно ст.ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України - суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Таким чином суд зазначає, що позовні вимоги Акціонерне товариство «ЮНЕКС БАНК» про стягнення заборгованості за Кредитним договором № 38.17.1217.ФО_К від 05.12.2017р. підлягають до часткового задоволення, шляхом стягнення з ОСОБА_1 заборгованості розмір якої, станом на 04.10.2018 року, становить загалом 11219,18грн., з яких: 10565,30 грн. - заборгованість за кредитом; 553,88грн. - заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами, 100 грн. - пеня.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76,81,263, 265, 352, 354 ЦПК України, ст.ст. 15, 16, , 526, 527, 530, 551, 599, 1049, 1050, 1054 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «ЮНЕКС БАНК» заборгованість за кредитним договором № 38.17.1217.ФО_К від 05.12.2017р. в розмірі 11219,18грн., з яких: 10565,30 грн. - заборгованість за кредитом; 553,88грн. - заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами, 100 грн. пеня, а також 1762 грн. сплаченого судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили через тридцять днів з дня складання повного тексту, якщо не була подана апеляційна скарга. У разі подання апеляційної скарги, рішення набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку, визначеному п.15.5 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі через суд першої інстанції, у 30-денний строк з дня складання повного тексту рішення, апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Позивач: Акціонерне товариство «ЮНЕКС БАНК» , 04070, м. Київ, вул. Почайнинська, 38, .

Відповідач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Головуючий суддяВ. М. Братасюк