Справа № 703/2-1299/2010
П О С Т А Н О В А

Іменем України

15 січня 2019 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючої - судді Кожух О.А.,

суддів - Джуги С.Д., Куштана Б.П.,

за участі секретаря - Балаж Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Крегула Івана Івановича на ухвалу Виноградівського районного суду Закарпатської області від 06 липня 2018 року (головуючий суддя Бак М.Д.) у справі за поданням приватного виконавця про звернення стягнення на нерухоме майно боржника ОСОБА_2, право власності на яке не зареєстроване у встановленому законом порядку , -

в с т а н о в и в :

У липні 2018 року приватний виконавець виконавчого округу Закарпатської області Крегул І.І. звернувся до суду з поданням про звернення стягнення на нерухоме майно боржника ОСОБА_2, право власності на яке не зареєстроване у встановленому законом порядку.

Посилався на те, що на виконанні у приватного виконавця перебуває виконавче провадження № 56166583 з примусового виконання виконавчого листа № 2-1299/10, виданого Виноградівським районним судом 03.11.2010 про стягнення зі ОСОБА_2 на користь ВАТ «Державний ощадний банк України» заборгованості у розмірі 1038436,45 гривень, 1700 гривень судового збору, 120,00 витрат на ІТЗ.

Вказував, що транспортних засобів за боржником не зареєстровано.

Приватним виконавцем здійснено перевірку майнового стану боржника ОСОБА_2 та виявлено зареєстроване право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1.

При цьому, згідно договору купівлі-продажу від 19.08.2008 ОСОБА_2 придбав земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, кадастровий номер НОМЕР_1 площею 0,0485 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Однак, право власності на таку земельну ділянку, на думку приватного виконавця, не зареєстроване у встановленому законом порядку.

Посилаючись на вказане та положе6ння ч. 1 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», просив вирішити питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника ОСОБА_2, право власності на яке не зареєстроване у встановленому законом порядку - земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, кадастровий номер НОМЕР_1, площею 0,0485 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Ухвалою Виноградівського районного суду від 06.07.2018 у задоволенні подання приватного виконавця - відмовлено.

Дана ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що згідно договору купівлі-продажу від 19.08.2008 ОСОБА_2 придбав одночасно житловий будинок та земельну ділянку для будівництва та обслуговування цього житлового будинку, здійснив державну реєстрацію на права власності, право власності на нерухоме майно зареєстроване у встановленому законом порядку.

На це рішення приватний виконавець Крегул Іван Іванович подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу місцевого суду та задовольнити подання приватного виконавця у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що боржник не виконує рішення суду; грошові кошти, на які може бути звернуто стягнення, у нього відсутні, а тому слід звернути стягнення на майно боржника, яке передано ним в іпотеку.

Учасники справи в судове засідання не з'явились повторно, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Судова колегія, відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, розглянула справу за відсутності учасників справи. Відповідно до положень ст. 247 ч. 2 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч. 10 ст. 440 ЦПК України питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, під час виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішуються судом за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Встановлено, що згідно договору купівлі-продажу від 19.08.2008, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, посвідченого приватним нотаріусом Виноградівського районного нотаріального округу Она Н.М., зареєстрованого в реєстрі за № 1006, ОСОБА_2 придбав житловий будинок та земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_2 (а.с.82-83).

Відповідно до інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, боржник ОСОБА_2 є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 135,9 кв.м. Підставою виникнення права власності є договір купівлі-продажу, 1006, 19.08.2008, Приватний нотаріус Виноградівського районного нотаріального округу Она Н.М. (а.с. 88, 111-112). З вказаних Довідок вбачається, що разом з цим будинком зареєстрована також земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, кадастровий номер НОМЕР_2.

У ч. 1 ст. 377 Цивільного кодексу України передбачено, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Набуття права власності на будинок передбачає реєстрацію відповідного права шляхом внесення відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та особа стає власником майна з моменту державної реєстрації.

Згідно Договору іпотеки, укладеного 19.08.2008 між ВАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_2, останній передав в іпотеку банку будинок у АДРЕСА_1, та зобов'язувався протягом трьох місяців з дня укладення договору передати в іпотеку і земельну ділянку, на якій знаходиться предмет іпотеки (а.с.78-81). Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку» нерухоме майно (нерухомість) - земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці і невід'ємно пов'язані з нею, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Відповідно до ч. 4 ст. 6 Закону України «Про іпотеку» якщо будівля (споруда), що передається в іпотеку, розташована на земельній ділянці, яка належить іпотекодавцю на праві власності, така будівля (споруда) підлягає передачі в іпотеку разом із земельною ділянкою, на якій вона розташована.

Звертаючись до суду з поданням про звернення стягнення на майно божника, приватний виконавець посилався на положення ч. 1 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження». Згідно вказаної норми звернення стягнення на об'єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник. В той же час, положення ч. 2 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» передбачають, що разом із житловим будинком стягнення звертається також на прилеглу земельну ділянку, що належить боржнику.

Таким чином, виходячи з системного аналізу положень ст. 377 ЦК України, ст. 1 та ч. 4 ст. 6 Закону України «Про іпотеку», ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» судова колегія вважає, що в ч. 1 ст. ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» ідеться про земельну ділянку, на якій не розташовано будинок. Позаяк на земельній ділянці кадастровий номер НОМЕР_2, про яку ідеться в поданні приватного виконавця, розташовано жилий будинок, реєстрація права власності на цю земельну ділянку проведена разом з реєстрацією права власності на такий будинок, підстав для вирішення питання про звернення стягнення на таку земельну ділянку в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» та ч. 10 ст. 440 ЦПК України - немає.

Зважаючи на викладене, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги висновків місцевого суду не спростовують. Судове рішення ухвалено судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, у відповідності до ст. 375 ЦПК України, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а судове рішення - залишити без змін.

Керуючись ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. ст. 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Крегула Івана Івановича - залишити без задоволення.

Ухвалу Виноградівського районного суду Закарпатської області від 06 липня 2018 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційну скаргу на постанову апеляційного суду може бути подано безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 25 січня 2019 року.

Головуюча: Судді: