Дата документу 10.12.2019 Справа № 330/2624/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Є.У.№ 330/2624/18 Головуючий у 1 інстанції: Куценко О.О.
№ 22-ц/807/3169/19 Суддя-доповідач: Крилова О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Крилової О.В.

суддів: Кухаря С.В.

Онищенко Е.А.

розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження без виклику учасників справи цивільну справу заапеляційною скаргою акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на заочне рішення Якимівського районного суду Запорізької області від 01 серпня 2018 року у справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» представник позивача ОСОБА_1 Анастасія Миколаївна до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ

В жовтні 2018 року ПАТ КБ "ПриватБанк" звернулося до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог зазначало, що відповідно до укладеного договору б/н від 20 жовтня 2008 року відповідач отримав кредит у розмірі 10000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 12 листопада 2018 року має заборгованість 11072,98 грн., яка складається з наступного: 195,57 грн. заборгованість за тілом кредиту; 1108,59 грн. нараховано відсотків за користування кредитом; 9003,44 грн. нараховано пені; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 250,00 грн. штраф (фіксована частина), 515,38 грн. штраф (процентна складова).

Посилаючись на зазначені обставини просило суд, стягнути з відповідача на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість у розмірі 11072,98 грн. за кредитним договором б/н від 20 жовтня 2008 року; судові витрати у розмірі 1762,00 грн.

Заочним рішенням Якимівського районного суду Запорізької області від 01 серпня 2018 року позовну заяву задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», заборгованість за договором б/н від 20 жовтня 2008 року, яка складається з непогашеного тіла кредиту у розмірі 195,57 грн. 57 коп.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» судові витрати у розмірі 1762 грн. 00 коп.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, АТ КБ "ПриватБанк" подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині відмови у стягненні процентів, пені та штрафів та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на те, що справа є малозначною, її розгляд здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що 20 жовтня 2008 року АТ КБ «ПриватБанк» укладено кредитний договір з відповідачем, згідно з умовами якого останній отримав кредит у розмірі 10000,00 грн, шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, отримавши платіжну картку та персональний ідентифікаційний номер для авторизації.

У заяві зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між нию та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді.

До кредитного договору банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/.

Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором станом на 12 листопада 2018 року має заборгованість 11072,98 грн, яка складається з наступного: 195,57 грн. заборгованість за тілом кредиту; 1108,59 грн. нараховано відсотків за користування кредитом; 9003,44 грн. нараховано пені;, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 250,00 грн. штраф (фіксована частина), 515,38 грн. штраф (процентна складова).

Суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

З огляду на те, що Умови договорів приєднання розробляються банком, суд першої інстанції зробив висновок, що вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Суд першої інстанції, відмовляючи у стягненні процентів за користування кредитом виходив з того, що у заяві позичальника від 20 жовтня 2008 року процентна ставка не зазначена.

Такий висновок суду не ґрунтується на матеріалах справи, позаяк така заява містить як розмір процентів так і розмір кредитного ліміту, відмітку про отримання кредитної картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду).

Більш того, позичальник одночасно з заявою-анкетою підписав довідку про умови кредитування з використанням зазначеної картки, що свідчить про те, що були надані для ознайомлення та підписання умови кредитування.

У зазначеній довідці є і умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

В цій частині посилання суду не узгоджується з фактичними обставинами і про це зазначено у апеляційній скарзі позивача.

Разом з тим, такі посилання суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги не впливають на остаточне прийняте рішення з огляду на наступне.

Незважаючи на те, що позичальником підписана довідка про умови кредитування, вона разом з тим, не підміняє договір, позаяк не містить всіх обов`язкових умов договору, в тому числі тих, які регламентують порядок розрахунків, строк дій договору, строк позовної давності тощо.

Судова колегія також звертає увагу на те, що в жодному доказі, наданому позивачем не зазначений строк дії картки, отриманої відповідачем у 2008 році.

З доданого до позову розрахунку заборгованості вбачається, що позичальником вкрай рідко та у незначних сумах використовувалися кредитні кошти, розрахунок з зазначенням витрачених коштів складений, починаючи з періоду 1.6. 2015 року, та у ньому взагалі не міститься жодних відомостей про те, що він відноситься до того договору, на який посилається позивач.

Жодних доказів на підтвердження того, що картка, отримана відповідачем у 2008 році була пролонгована або випущена інша та надана позичальнику на умовах укладеного в 2008 році договору, ані матеріали справи, ані матеріали апеляційної скарги не містять.

З розрахунку не вбачається що позичальником були добровільно витрачені будь-які кредитні кошти з використанням отриманої ним кредитної картки.

За таких обставин матеріали справи не містять відомостей про те, до якого часу існували ті умови кредитування, які були визначені при отриманні позичальником кредитної картки.

Тож висновок суду першої інстанції про те, що з огляду на надані позивачем докази неможливо встановити як умови договору, так і строк його дії, є правильним, та судом першої інстанції правильно відмовлено у стягненні з відповідача нарахованих відсотків за користування кредитними коштами, а також пені та штрафів.

Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно пункту 3 вказаної частини, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи відсутність достатніх доказів на підтвердження строку дії договору та його умов, які існували протягом з 2008 року до звернення позивача до суду у 2018 році, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції та підстав для скасування оскаржуваного судового рішення не вбачає.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» залишити без задоволення.

Заочне рішення Якимівського районного суду Запорізької області від 01 серпня 2018 рокупо цій справі в частині яка оскаржується, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повний текст постанови складено 10 грудня 2019 р.

Головуючий О.В. Крилова

Судді: С.В. Кухар

Е.А. Онищенко