Постанова

Іменем України

09 грудня 2019 року

м. Київ

справа № 330/19/16-ц

провадження № 61-17411св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Журавель В. І. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Русинчука М. М.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 29 березня 2017 року у складі судді Дмитрюк О. В. та постанову апеляційного суду Запорізької області від 25 січня 2018 року у складі колегії суддів: Маловічко С. В., Кочеткова І. В., Гончар М. С.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У січні 2016 року публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (далі - ПАТ «Украсоцбанк» або банк) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 25 травня 2006 року між банком та ОСОБА_1 укладений кредитний договір, відповідно до якого остання отримала кредит у розмірі 19 000,00 доларів США зі сплатою 12,2 % річних та строком повернення до 25 травня 2026 року.

11 жовтня 2008 року між сторонами укладено додаткову угоду до кредитного договору від 24 травня 2006 року, якою змінено відсоткову ставку за користування кредитними коштами з 12,2 % річних на 14 % річних.

У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за кредитним договором станом на 13 листопада 2015 року утворилась заборгованість у розмірі 12 150,75 доларів США, що еквівалентно 278 461, 49 грн, яку банк просив стягнути на свою користь.

Короткий зміст судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 29 березня 2017 року, залишеним без змін постановою апеляційного суду Запорізької області від 25 січня 2018 року, позовні вимоги ПАТ «Украсоцбанк» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором від 24 травня 2006 року № 06Ж096-К у розмірі 12 150,75 доларів США, що еквівалентно 278 461,49 грн, в тому числі: заборгованість за кредитом - 10 668,79 доларів США, що еквівалентно 244 499,11 грн; заборгованість за відсотками - 1 145,02 доларів США, що еквівалентно 26 240,60 грн; пеня за несвоєчасне повернення кредиту - 130,80 доларів США, що еквівалентно 2 997,57 грн; пеня за несвоєчасне повернення відсотків - 206,14 доларів США, що еквівалентно 4 724,21 грн та судовий збір в сумі 4 176,92 грн.

Суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, виходив із того, що заборгованість за кредитним договором, яка утворилась внаслідок неналежного виконання боржником своїх зобов'язань за кредитним договором, підлягає стягненню з відповідача.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

Не погодившись з таким вирішенням спору, ОСОБА_1 подала касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами обох інстанцій норм матеріального і порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані рішення, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга ОСОБА_1 аргументована тим, що суди попередніх інстанцій, вирішуючи спір, встановили обставини, що мають суттєве значення на підставі недопустимих доказів, оскільки прийняли розрахунок позивача як доказ боргу відповідача. Разом із тим предметом доказування у даній справі є не лише розмір заборгованості, а й правильність обчислення суми заборгованості та її складових (основної суми, відсотків за користування кредитом, штрафних санкцій) у відповідності з умовами договору, що підлягає дослідженню в судовому засіданні.

Відзив/заперечення на касаційну скаргу

ПАТ «Укрсоцбанк» подало відзив, у якому просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, які ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Рух справи

Ухвалою Верховного Суду від 07 червня 2018 року відкрито касаційне провадження в справі за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та витребувано з Шевченківського районного суду м. Запоріжжя вищезазначену справу.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що 24 травня 2012 року ОСОБА_1 уклала з банком договір про надання споживчого кредиту № 06Ж096 (далі - договір) відповідно до якого банк надав їй кредит для придбання нерухомого майна - однокімнатної квартири у розмірі 19 000,00 доларів США зі сплатою 12,2 % річних та терміном повернення до 25 травня 2026 року.

Відповідно до пункту 1.1 договору надання кредиту здійснювалось одним траншем у сумі 19 000,00 доларів США.

11 жовтня 2008 року сторони уклали додаткову угоду до кредитного договору від 24 травня 2006 року, згідно з якою змінили відсоткову ставку за користування кредитними коштами з 12,2 % річних на 14 % річних.

У пункті 1.1.1 договору визначено порядок погашення кредиту за весь період користування кредитними коштами.

Відповідно до пункту 4.2 договору у разі прострочення позичальником строків сплати процентів, визначених пунктом 2.4 кредитного договору, а також прострочення строків повернення кредиту, визначених пунктами 1.1, 2.6.3, 3.2.3, 4.4, 5.4 кредитного договору, позичальник сплачує банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення, що діє у періоді прострочення.

Згідно з пунктом 4.5 договору у разі невиконання (неналежного виконання) позичальником обов`язків, визначених пунктами 3.3.6, 3.3.7 кредитного договору, протягом більше 60 календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, тому позичальник зобов`язаний протягом одного робочого дня погасити кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню).

Пунктом 3.3.5 договору передбачено, що позичальник зобов`язаний дотримуватись положень кредитного договору, а також договорів, визначених пунктом 1.3 кредитного договору, за пунктом 3.3.7 - сплачувати проценти за використання кредиту в порядку, визначеному пунктами 2.4, 2.5 кредитного договору, 3.3.8 - своєчасно та в повному обсязі погашати кредит із нарахованими процентами за фактичний час його використання та можливими штрафними санкціями у порядку, визначеному пунктом 1.1 кредитного договору та достроково повернути кредит, сплатити нараховані проценти та можливі штрафні санкції у випадках, визначених пунктами 2.6.3, 3.2.3, 4.4, 4.5, 5.4 кредитного договору.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за кредитним договором станом на 13 листопада 2015 року утворилась заборгованість у розмірі 12 150,75 доларів США, що еквівалентно 278 461, 49 грн, що складається: із заборгованості за кредитом - 10 668,79 доларів США, що еквівалентно 244 499,11 грн; за відсотками - 1 145,02 доларів США, що еквівалентно 26 240,60 грн; пені за несвоєчасне повернення кредиту - 130,80 доларів США, що еквівалентно 2 997,57 грн; пені за несвоєчасне повернення відсотків - 206,14 доларів США, що еквівалентно 4 724,21 грн.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги та скасування оскаржуваних судових рішень.

Суд перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Наведені в касаційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частин першої, третьої статті 1054 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник - повернути кредит та сплатити відсотки. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Положеннями статтей 526, 527 ЦК України визначено, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином та в термін, передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання.

Статтею 536 ЦК України встановлено, що боржник зобов`язаний сплачувати проценти за користування чужими грошовими коштами.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у тій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та у порядку, встановленому договором.

Відповідно до статті 610 ЦК Українипорушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Суди встановили, що 24 травня 2012 року ОСОБА_1 уклала з банком договір про надання споживчого кредиту, а 11 жовтня 2008 року - додаткову угоду до вказаного договору.

Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти, а відповідач порушила свої зобов`язання перед банківською установою, кредит та проценти за користування кредитними коштами в установленому договором порядку не сплачувала.

За наданим позивачем розрахунком заборгованості суди встановили, що станом на 13 листопада 2015 року у ОСОБА_1 виникла заборгованість у розмірі 12 150,75 доларів США, що еквівалентно 278 461, 49 грн, яка складається: із заборгованості за кредитом - 10 668,79 доларів США, що еквівалентно 244 499,11 грн; за відсотками - 1 145,02 доларів США, що еквівалентно 26 240,60 грн; пені за несвоєчасне повернення кредиту -130,80 доларів США, що еквівалентно 2 997,57 грн; пені за несвоєчасне повернення відсотків - 206,14 доларів США, що еквівалентно 4 724,21 грн. Зазначений розмір заборгованості суди вважали доведеним банком на підставі належних та допустимих доказів.

Відповідач надані банком розрахунки не спростувала.

Суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, установивши, що банк свої зобов'язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а відповідач порушила свої зобов'язання, оскільки кредит та проценти за користування кредитними коштами в установленому договором порядку не сплачувала, дійшов обгрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Доводи касаційної скарги про те, що суди попередніх інстанцій, вирішуючи спір, прийняли розрахунок позивача як доказ боргу відповідача, однак зазначений розрахунок не є належним та допустимим доказом наявної заборгованості за кредитним договором, колегія суддів відхиляє. Суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів згідно з положеннями статті 400 ЦПК України. Встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанційвідповідно достаттей 77, 78, 79, 80, 89, 367 ЦПК України.

Інші доводи касаційної скарги не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та висновків судів першої та апеляційної інстанцій, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині судових рішень, а зводяться до оцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів щодо їх оцінки, а також містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки апеляційним судом, який їх спростував.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

За правилами статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшла висновку про залишення без задоволення касаційної скарги та залишення без змін рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 29 березня 2017 року та постанови апеляційного суду Запорізької області від 25 січня 2018 року, оскільки судові рішення є законними та обґрунтованими.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 29 березня 2017 року та постанову апеляційного суду Запорізької області від 25 січня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Журавель

Н. О. Антоненко

М. М. Русинчук