Справа № 447/2624/17 Головуючий у 1 інстанції: Бачун О.І.
Провадження № 22-ц/811/2340/18 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Савуляка Р.В.,

суддів: Мікуш Ю.Р.,Приколоти Т.І.,

за участі секретаря: Фейір К.О.,

з участю: представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та їх представника ОСОБА_6, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 та її представника ОСОБА_6 на рішення Миколаївського районного суду від 18 вересня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_7, ОСОБА_8 до Розвадівської сільської ради Миколаївського району, ОСОБА_2, третіх осіб ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання недійсним та скасування рішення виконавчого комітету Пісочненської сільської ради від 20 серпня 2007року №78 «Про оформлення та реєстрацію права власності на житловий будинок» і Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 29 жовтня 2007року серії НОМЕР_1,-

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2017 року ОСОБА_7 та ОСОБА_8 звернулися із зазначеним позовом до Розвадівської сільської ради Миколаївського району, ОСОБА_2 мотивуючи свої вимоги тим, що вони є власниками житлового будинку з надвірними спорудами, в АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Мостиської державної нотаріальної контори Цап О.П. 05 червня 1979 року за реєстром №753.

Це свідоцтво було зареєстровано 30 серпня 1979 року у Виконавчому комітеті Пісочненської сільської ради Миколаївського району Львівської області. На їхнє ім»я 01 січня 1979 року в погосподарських книгах було відкрито окремий рахунок НОМЕР_2 по господарству та НОМЕР_3 по земельній шнуровій книзі, де було вказано, що це робітничий тип двору, голова двору ОСОБА_7, а ОСОБА_8 - співвласник.

Поскільки вони проживали в Мостиському районі то дозволили їхньому двоюрідному братові ОСОБА_2 проживати у цьому будинку та утримувати його в належному стані, з можливим його продажем, якщо вони не зможуть туди повернутися.

Несподівано для них у травні 2017 року їм стало відомо, що відповідач ОСОБА_2 у 2007 році незаконно оформив на себе право власності на цей будинок.

Також без їхнього відома та згоди за рішенням суду у липні 2010 року було проведено поділ зазначеного будинку між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 та визнано право власності на Ѕ частину на ОСОБА_4, що позбавило їх права власності на спірний житловий будинок.

З урахуванням зазначених обставин позивачі просили:

визнати незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету Пісочнянської сільської ради від 20 серпня 2007року №78 «Про оформлення та реєстрацію права власності на житловий будинок»;

скасувати свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 29 вересня 2007року серії НОМЕР_1 на прізвище ОСОБА_2 про його право приватної власності на житловий будинок в цілому, що розташований в АДРЕСА_2.

Оскаржуваним рішенням Миколаївського районного суду від 18 вересня 2018 року позов задоволено.

Визнано незаконним та скасовано рішення виконавчого комітету Пісочнянської сільської ради від 20 серпня 2007року №78 «Про оформлення та реєстрацію права власності на житловий будинок».

Скасовано свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 29 жовтня 2007року серії НОМЕР_1 на прізвище ОСОБА_2 про його право приватної власності на житловий будинок в цілому, що розташований в АДРЕСА_2.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_4 та її представник ОСОБА_6.

В апеляційній скарзі посилаються на те, що суд безпідставно не залучив її до справи в якості співвідповідача, оскільки спірний будинок станом на час прийняття оскаржуваного рішення Пісочнянської сільської ради від 20 серпня 2007 року належав їй та ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності, а на даний час, на праві спільної сумісної власності належить ОСОБА_2 та ОСОБА_5

Поновлення позивачам строку позовної давності проведено без обґрунтованої підстави і порушує принцип правової визначеності і право на справедливий суд, які гарантовані ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Суд на врахував тої обставини, що в 1978 році позивач ОСОБА_7 дала дозвіл на проживання в цьому будинкові ОСОБА_2 який тоді одружився з нею (ОСОБА_4).

За волею батьків цей будинок був проданий ОСОБА_2 за мінімальну ціну і останній платив за будинок по 1000 радянських карбованців матері позивачів.

У позивачів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 не було часу переписати спірний будинок, вони не цікавилися ним, а коли приїжджали в гості до них (ОСОБА_2 та ОСОБА_4) відзначати сімейні св»ята то бачили його добудови та перебудови і жодним чином не згадували, що такий належить їм.

Також судом не враховано, що в свідоцтві про право на спадщину за законом від 05 червня 1979 року виданому ОСОБА_7 та ОСОБА_8 об»єктом спадщини є тільки житловий будинок і стодола, які знаходяться в с. Пісочне, а в свідоцтві про право власності на нерухоме майно виданому 20 серпня 2007 року ОСОБА_2 об»єктами права власності є житловий будинок А-1, літня кухня Б, чотири сараї -В, Д, Е, Є, теплиця Ж,вбиральня Г,замощення 1, колодязь К, огорожі №1,№2,№5, ворота №3 і хвіртка №4, які знаходяться у АДРЕСА_2.

За час спільного проживання з ОСОБА_2 вони створили нову річ житловий будинок та господарські приміщення у кількості та стані, що вказані в свідоцтві про право власності на нерухоме майно яке видано ОСОБА_2

Тому необґрунтованим є висновок суду першої інстанції, що житловий будинок, який вказаний у свідоцтві про право на спадщину та в свідоцтві про право власності, є тим самим і в такому стані.

Просить рішення Миколаївського районного суду від 18 вересня 2018 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в позові повністю та стягнути судові витрати.

В судове засідання ОСОБА_7 та ОСОБА_8 не з»явилися, подали клопотання про розгляд справи без їх участі, апеляційну скаргу заперечують.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на підтримання апеляційної скарги, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та їх представника ОСОБА_6 на її заперечення, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення у межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, а рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 18 вересня 2018 року скасуванню на підставі пп.1-3 ч.1 ст.376 ЦПК України з ухваленням нового рішення по справі.

Задовольняючи позов суд першої інстанції дійшов висновку про те, що рішенням Пісочнянської сільської ради від 20 серпня 2007 року протиправно оформлено право власності на житловий будинок АДРЕСА_2 за ОСОБА_2 без урахування свідоцтва про право на спадщину за законом від 05 червня 1978 року виданого ОСОБА_7 та ОСОБА_8

З таким висновком суду погодитися не можна виходячи із наступних підстав.

У відповідності до ч.1 ст.331 ЦУ України чиною на час виникнення спірних правовідносин (станом на 20.08.2007 року) право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч.1 ст.332 ЦК України чиною на час виникнення спірних правовідносин переробкою є використання однієї речі (матеріалу), в результаті чого створюється нова річ.

Судом та матеріалами справи встановлено, що відповідач ОСОБА_10 є двоюрідним братом позивачів ОСОБА_7 та ОСОБА_8

05 червня 1979 року Державним нотаріусом Мостиської державної нотаріальної контори Цап О.П. було видано свідоцтво про право на спадщину за закономпозивачам ОСОБА_7 та ОСОБА_8 після смерті ОСОБА_11, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Спадкове майно, на яке видане це свідоцтво, складалося з житлового будинку розмір житлової площі якого 36 кв.м, стодоли, розташованих на земельній ділянці колгоспу і знаходяться в с. Пісочне Миколаївського району Львівської області. Оцінка спадкового майна становить 897 крб. (а.с.7)

Свідоцтво було зареєстроване у виконавчому комітеті Пісочненської сільської ради народних депутатів Миколаївського району Львівської області 30 серпня 1979 року.

Оскільки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вибули на проживання в с. Крисовичі Мостиського району Львівської області, то за взаємною згодою родини, у спірний будинок з 1982 року перейшли жити подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_4 (останні перебували у зареєстрованому шлюбі з 28 лютого 2981 року).

У період шлюбу ОСОБА_2 та ОСОБА_4 значно переробили спірний будинок в середині, а також добудували літню кухню, чотири сараї, теплицю, вбиральню, замощення, колодязь, огорожу, ворота та хвіртку, про що було відомо позивачам.

Згідно рішення виконкому Пісочненської сільської ради Миколаївського району Львівської області від 20 серпня 2007року №78 «Про оформлення та реєстрацію права власності на житловий будинок» за ОСОБА_2 оформлено право власності на житловий будинок АДРЕСА_2 (а.с.6).

29 жовтня 2007 року Пісочнянською сільською радою ОСОБА_2 видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_2.

Згідно опису об»єкта загальна площа будинку 64,3 кв.м., житлова площа 35,6 кв.м.

До будинку належить: літня кухня Б, чотири сараї -В, Д, Е, Є, теплиця Ж,вбиральня Г,замощення 1, колодязь К, огорожі №1,№2,№5, ворота №3 і хвіртка №4,

За рішенням Миколаївського районного суду Львівської області від 15 липня 2010 року поділено майно між ОСОБА_4 та ОСОБА_2

Визнано за ОСОБА_4 та ОСОБА_2 по Ѕ ідеальній частці права власності на будинковолодіння, що знаходиться по АДРЕСА_2.

За договором дарування від 17 вересня 2010 року ОСОБА_4 належну їй Ѕ частину будинковолодіння, що по АДРЕСА_2 подарувала своєму синові ОСОБА_5

При тому, як убачається із договору дарування, інвентаризаційна вартість житлового будинку, згідно Витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно, виданого Стрийським МБТІ 01вересня 2010 року №27175578 становить 199 690 гривень.

Задовольняючи позов суд першої інстанції не врахував, що в результаті добудов та перебудов проведених ОСОБА_2 та ОСОБА_4, будинок який був об»єктом спадкового згідно свідоцтва про право на спадщину від 05 червня 1979 року перестав існувати і помилково визнав недійсним та скасував рішення виконавчого комітету Пісочнянської сільської ради від 20 серпня 2007року №78 «Про оформлення та реєстрацію права власності на житловий будинок» та свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 29жовтня 2007 року серії НОМЕР_1 на прізвище ОСОБА_2.

З урахуванням вищезазначеного апеляційна скарга ОСОБА_4 та її представника ОСОБА_6підлягає до задоволення, рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 18 вересня 2018 року скасуванню на підставі пп.1-3 ч.1 ст.376 ЦПК України з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_7 та ОСОБА_8

За подачу апеляційної скарги ОСОБА_4 заплатила 2114 гривень.

Отже, з ОСОБА_11 та ОСОБА_8 на підставі п.2 ч.1 ст.141 ЦПК України слід стягнути на користь ОСОБА_4 по 1057 гривень судових витрат.

Керуючись ст.ст., 367, 368, п.2 ч.1 ст.374, ст.ст.376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 та її представника ОСОБА_6 - задовольнити.

Рішення Миколаївського районного суду від 18 вересня 2018 року - скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_7, ОСОБА_8 до Розвадівської сільської ради Миколаївського району, ОСОБА_2, третіх осіб: ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання недійсним та скасування рішення виконавчого комітету Пісочненської сільської ради від 20серпня 2007року №78 «Про оформлення та реєстрацію права власності на житловий будинок» і Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 29 жовтня 2007року серії НОМЕР_1 - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на користь ОСОБА_4 по 1057 гривень судових витрат.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 28 січня 2019 року.

Головуючий : Савуляк Р.В.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.