Постанова

Іменем України

04 грудня 2019 року

м. Київ

справа № 697/2052/17-ц

провадження № 61-3014св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Ступак О. В. (суддя-доповідач),

суддів: Гулейкова І. Ю., Погрібного С. О.,

Усика Г. І., Яремка В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Територіальна громада м. Канева в особі Канівської міської ради Черкаської області,

особа, яка подала апеляційну скаргу, - ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Апеляційного суду Черкаської області від 16 січня 2019 року у складі колегії суддів: Нерушак Л. В., Бородійчук В. Г., Бабенка В. М.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів

У вересні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Територіальної громади м. Канева в особі Канівської міської ради Черкаської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що після смерті його брата ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишилася спадщина, яка складається із 1/4 частини квартири АДРЕСА_1 . Як спадкоємець за законом, він звернувся із заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Канівського нотаріального округу Черкаської області Стеблини С. В., але отримав відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку з пропуском ним строку для прийняття спадщини. Вважає, що пропуск ним строку на подання заяви про прийняття спадщини пов`язаний з об`єктивними та поважними причинами, оскільки він тривалий час здійснює догляд за хворою матір`ю.

Посилаючись на викладене, позивач просив встановити додатковий строк тривалістю два місяці для прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 09 жовтня 2017 року позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано поважною причиною пропуску ОСОБА_1 строку для прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 . Визначено ОСОБА_1 , додатковий строк у два місяці для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що позивач доглядав за своєю старенькою матір`ю, яка хворіла, у зв`язку з чим вчасно до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не звернувся.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 , яка не брала участі у розгляді справи, подала апеляційну скаргу.

Постановою Апеляційного суду Черкаської області від 16 січня 2019 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 . Вирішено питання розподілу судових витрат.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходив із того, що суд не з`ясував та не встановив інших спадкоємців померлого, за наявності спадкоємців першої черги за законом, які не зазначені у позовній заяві позивачем. ОСОБА_2 є дочкою померлого, яка відповідно до статті 1261 ЦК України відноситься до спадкоємців першої черги. Позивачем не доведено та не підтверджено належними та допустимими доказами поважність причин неподання заяви протягом шести місяців про прийняття спадщини, оскільки його брат помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а актовий запис про смерть складено 27 серпня 2014 року, тоді як позивач звернувся до нотаріуса із заявою лише 05 вересня 2017 року, тобто більше ніж через 3 роки.

Короткий зміст та узагальнюючі доводи касаційної скарги

У лютому 2019 року ОСОБА_1 подав до Верховного Судукасаційну скаргу на постанову Апеляційного суду Черкаської області від 16 січня 2019 року, в якій просить скасувати зазначене судове рішення та передати справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Вказує на те, що суд, дослідивши спадкову справу № 38/201 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 встановив, що заяв про прийняття спадщини до нотаріальної контори не надходило. У матеріалах справи відсутні докази звернення до нотаріуса, та відсутня відмова нотаріуса про видачу свідоцтва про право на спадщину. Крім того, лише після поновлення строку на вступ у спадщину, позивач стає суб`єктом звернення та стороною у цій спадковій справі.

Позиція Верховного Суду

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду апеляційної інстанції - скасуванню, а рішення суду першої інстанції залишенню в силі.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

За правилами статті 413 ЦПК України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

Обставини встановлені судами

Судом встановлено, що рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 21 липня 2014 року у справі № 697/1705/14-ц ОСОБА_3 оголошено померлим. Рішення набрало законної сили 31 липня 2014 року.

Згідно зі свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 убачається, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є спадкоємцем за законом другої черги спадкового майна після смерті брата ОСОБА_3 Їхні родинні стосунки підтверджуються свідоцтвом про народження ОСОБА_1 , де у графі мати зазначено - « ОСОБА_4 » та свідоцтвом про народження брата ОСОБА_3 , де в графі мати зазначено - « ОСОБА_4 ».

Згідно з витягом із реєстру актів цивільного стану громадян, ОСОБА_3 змінив прізвище, ім`я на - ОСОБА_3 , про що складено актовий запис 22 жовтня 2003 року № 20.

Після його смерті відкрилась спадщина, а спадкове майно складається із 1/4 частини квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується технічним паспортом.

Згідно з постановою про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом від 05 вересня 2017 року приватний нотаріус Канівського міського нотаріального округу, Стеблина С. В. відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/4 частини у праві власності на квартиру АДРЕСА_1 , яка залишилася після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини.

Відповідно до копії спадкової справи № 38/201 щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , заяви про прийняття спадщини у нотаріальну контору не надходили, спадкова справа зареєстрована 05 вересня 2017 року за № 38/017 після подання заяви ОСОБА_6 .

Скасовуючи рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходив із того, що суд першої інстанції розглянув справу про визначення ОСОБА_1 додаткового строку для прийняття спадщини після смерті батька без залучення до участі у справі спадкоємця за законом на вказане майно - ОСОБА_2 .

Верховний Суд не погоджується з таким висновком суду апеляційної інстанції з огляду на таке.

Нормативно-правове обґрунтування

Відповідно до частини першої статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержуютьправо на спадщину почергово.

У той же час кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття (частина друга статті 1258 ЦК України).

Відповідно до змісту статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За правилами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

За правилами частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до статті 1269, частини першої статті 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до статті 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги (частини перша та друга статті 11 ЦПК України у редакції, чинній на час відкриття провадження у справі та ухвалення рішення судом першої інстанції).

Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. Найчастіше під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами.

Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови - підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Визнати відповідача неналежним суд може тільки в тому випадку, коли можливо вказати на особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача.

Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (див. висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц).

Суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. (частина перша, друга та третя статті 51 ЦПК України).

При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, відповідачами у справах про спадкування є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Установивши, що у справі відсутні будь-які належні та допустимі докази про те, що ОСОБА_2 зверталася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті свого батька ОСОБА_3 , доказів, що вона проживала разом із ним на момент його смерті і є такою, що прийняла спадщину, або судового рішення про надання додаткового строку для прийняття спадщини, суд апеляційної інстанції дійшов помилкових висновків про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_2 , оскільки ухваленим у цій справі судовим рішенням суду першої інстанції її права та обов`язки не порушені.

Таким чином, надання позивачу додаткового строку для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 не порушує прав та законних інтересів ОСОБА_2 , оскільки особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду із позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Отже, враховуючи те, що у справі відсутні докази прийняття ОСОБА_2 спадщини після смерті ОСОБА_3 , Верховний Суд дійшов висновку про відсутність порушених прав ОСОБА_2 оскаржуваним нею рішенням суду першої інстанції.

Таким чином, рішення суду апеляційної інстанції не може вважатися законним та обґрунтованим, таким, що відповідає вимогам ЦПК України.

Щодо позовних вимог ОСОБА_6 .

Відповідно до статті 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд має досліджувати поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції із урахуванням норм матеріального права, правильно встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, враховуючи аргументи та доводи сторін у справі, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав, передбачених статтею 1272 ЦК України, для визначення позивачу додаткового строку для подання ним заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 .

Рішення суду першої інстанції відповідає установленим принципам і завданням цивільного судочинства, а також вимогам ЦПК України щодо законності й обґрунтованості.

Безпідставно скасувавши законне й обґрунтоване рішення суду першої інстанції, апеляційний суд помилився в застосуванні норм матеріального закону, неправильно вирішив спір, не надав належної правової оцінки зібраним у справі доказам, обставинам справи та залишив поза увагою принципи й завдання цивільного судочинства.

Розглядаючи зазначений позов, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Оскільки суд апеляційної інстанції скасував рішення суду першої інстанції, яке відповідає закону, то рішення апеляційного суду підлягає скасуванню із залишенням рішення суду першої інстанції в силі з підстав, передбачених статтею 413 ЦПК України.

Щодо розподілу судових витрат

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Отже, із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір за подання касаційної скарги у розмірі 1 280,00 грн.

Керуючись статтями 141, 409, 413, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Апеляційного суду Черкаської області від 16 січня 2019 року скасувати, рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 09 жовтня 2017 року залишити в силі.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання касаційної скарги у розмірі 1 280,00 грн.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий О. В. Ступак

Судді: І. Ю. Гулейков

С. О. Погрібний

Г. І. Усик

В. В. Яремко