Справа № 515/1893/18
Провадження № 2/515/249/19
Татарбунарський районний суд Одеської області
26 березня 2019 року м.Татарбунари
Татарбунарський районний суд Одеської області у складі:
головуючого - судді Семенюк Л.А.,
за участю секретаря Унгурян Т.В.
позивачки ОСОБА_1
представника позивачки ОСОБА_2
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зміну розміру стягнення аліментів,
26 листопада 2018 року позивачка, інтереси якої представляє ОСОБА_2 , звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просить збільшити розмір аліментів, що стягується з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 у твердій грошовій сумі в розмірі 2 000 грн. щомісячно, починаючи з моменту звернення до суду до досягнення сином повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 року.
Позов мотивує тим, що 05 травня 2007 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований третім відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м.Одеса, про що в книзі реєстрації актів вчинено запис за № 179. Після реєстрації шлюбу позивачка залишила собі дівоче прізвище « ОСОБА_5 ».
За час перебування в шлюбі у сторін по справі ІНФОРМАЦІЯ_1 року народився син ОСОБА_4 . Рішенням Татарбунарського районного суду Одеської області від 14 квітня 2010 року шлюб між сторонами було розірвано. Рішенням Татарбунарського районного суду Одеської області від 13 вересня 2010 року з ОСОБА_3 стягнуто на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина у розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з 02 серпня 2010 року до повноліття дитини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 . З моменту набрання чинності рішенням суду, відповідач ОСОБА_3 , як зазначає позивачка, аліменти сплачував частково, матеріальної допомоги, окрім часткової сплати аліментів, не надає, участь у вихованні дитини не приймає, внаслідок чого вона не має можливості матеріально сама утримувати сина. Згідно розрахунку заборгованості відповідача по аліментам від 01.08.2018 року, сума заборгованості складає 26 489 грн. 13 коп.
Позов також обгрунтовує тим, що їх син ОСОБА_6 , внаслідок важких пологів, народився з гіпоксією головного мозку - коркова дисплазія, внаслідок чого у нього підвищений внутрішньочерепний тиск, часті головні болі, вегетососудиста дистонія. Крім того, в нього вроджена аномалія щитоподібної залози, хорда в серці з підвищеною пробою Руф`є, плоскостопість другого ступеню. Внаслідок хвороб, ОСОБА_6 відвідує спецгрупу по шкільному предмету фізична культура, а внаслідок аномалії головного мозку дитина потребує постійного нагляду спеціаліста, так як потрібно постійно спостерігати динаміку головного мозку; внаслідок плоскостопості - потребує постійного носіння ортопедичного взуття відповідно до сезону.
Син ОСОБА_4 проживає разом з позивачкою по справі та знаходиться на повному її утриманні. В результаті інфляційних та девальваційних процесів у країні, стягнута судом раніше сума аліментів в розмірі 500 грн. щомісячно, є дуже мізерною, адже з 2010 року значно зросли середня заробітна плата та прожитковий мінімум, а також усі витрати, які є необхідними для мінімального розвитку дитини. Доходів позивачки недостатньо для утримання дитини, вона не може влаштуватися на постійну роботу, оскільки часто оформляє лікарняні листи, внаслідок частих хвороб сина.
Звертає увагу суду на те, що відповідач має житло, а саме квартиру на правах спільної часткової власності за адресою: АДРЕСА_1 , крім того, останній з 2013 року зареєстрований як фізична особа-підприємець.
За таких обставин вважає, що в період до ІНФОРМАЦІЯ_2 року, тобто до повноліття дитини, відповідач міг би сплачувати на утримання єдиного сина аліменти у розмірі 2000 гривень щомісячно.
Під час розгляду справи судом було вчинено наступні процесуальні дії.
26 листопада 2018 року відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, головуючим в справі було визначено суддю Семенюк Л.А. (а.с.99).
Ухвалою Татарбунарського районного суду Одеської області від 05 грудня 2018 року було прийнято справу до розгляду та відкрито провадження.
Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, надавши до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, не заперечуючи проти заочного розгляду справи (а.с.115).
Відповідач в судові засідання неодноразово не з`явився. Відповідно до довідки відділу адресно-довідкової роботи ГУДМС України в Одеській області від 28.11.2018 року (а.с.101), ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований з 24.12.1992 року АДРЕСА_1 . Судові повістки, відповідно до вимог п. 2 ч.7 ст.128 ЦПК України, надсилалися відповідачу за адресою його місця проживання, зареєстрованому у встановленому законом порядку, які отримані останнім завчасно, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення про виклик до суду на 07.02.2019 року, на 26.03.2019 року(а.с.113,114). Однак, останній в судові засідання на вказані дати не з`явився, жодних заперечень проти позову, заяв про розгляд справи без його участі, до суду не надіслав.
Оскільки не має відомостей про причину неявки відповідача, на підставі ч.4 ст.223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутність та ухвалити по справі заочне рішення згідно наявних доказів, на що позивачка згодна, про що постановлено ухвалу суду.
Згідно з частиною 3 статті 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У такому разі фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з вимогами частини 2 статті 247 ЦПК України, не здійснюється.
За загальним правилом (частина 1 статті 13 ЦПК України), суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких, відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Дослідивши докази, подані позивачкою в обґрунтування позовних вимог, встановивши правовідносини, які виникли між сторонами та яка правова норма підлягає застосуванню до них, суд приходить до наступного.
Судом встановлено, що за час перебування в шлюбі (а.с.25), у сторін народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Батьком дитини записаний ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , актовий запис № 520 від 13.06.2007 року (а.с. 4).
Згідно копії рішення Татарбунарського районного суду Одеської області по справі 2-396/2010 р. від 14 квітня 2010 року (а.с.17) та копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Татарбунарського районного управління юстиції в Одеській області 26 квітня 2016 року (а.с.26), шлюб, зареєстрований 05 травня 2007 року у третьому відділі реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м. Одеса між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 - розірвано.
Копією заочного рішення Татарбунарського районного суду Одеської області від 13 вересня 2010 року (а.с.13-14), стягнуто з ОСОБА_3 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання сина - ОСОБА_4 в розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з 02 серпня 2010 року до повноліття дитини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Як вбачається з дублікату виконавчого листа, виданого 26.06.2012 року Татарбунарським районним судом Одеської області (справа № 2-711/2010), з ОСОБА_3 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_4 в розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з 02 серпня 2010 року до повноліття дитини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 року, копія вказаного виконавчого листа міститься на п`ятнадцятому аркуші справи.
Згідно розрахунку заборгованості від 01.08.2018 року (а.с.20-22) та від 02.08.2018 року (а.с.23), заборгованість по аліментам ОСОБА_3 станом на 01.08.2018 року складає 26 489 грн. 13 коп.
З оглянутої довідки № 35 від 30.07.2018 року (а.с.19) вбачається, що ОСОБА_4 дійсно навчається в 5-В класі КЗ «Татарбунарський НВК «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів - гімназія».
Мотивуючи заявлені позовні вимоги, позивачкою, як на підставу покращення майнового стану відповідача та на його підтвердження, до позовної заяви долучено: копію свідоцтва про право власності на житло від 14 квітня 2003 року (а.с.24), з якого слідує, що квартира АДРЕСА_1 , дійсно належить на правах спільної часткової власності ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_3 в рівних частках. А також, копію виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців(а.с.27-28) щодо реєстрації відповідача ОСОБА_3 з 12.09.2013 року як фізичної особи-підприємця, який проводить господарську діяльність в м.Одесі по іншим видам роздрібної торгівлі поза магазинами, з лотків на ринках, про що свідчить копія свідоцтва платника єдиного податку серії НОМЕР_3 від 30.09.2013 року (а.с.29).
Крім цього, позивачкою надано копії медичних виписок про стан здоров`я дитини (а.с.36-92) з яких просліджується, що ОСОБА_4 , з народження має ряд захворювань, а тому періодично проходить необхідні стаціонарні обстеження та лікування.
Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин та досліджених в судовому засіданні доказів, приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав.
За змістом ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших
Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.
Згідно п. 17 вказаної постанови, вирішуючи питання, щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього і інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. В серпні 2018 року статтю 182 СК України доповнено абзацом третім частини другої в наступній редакції «Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів...».
Згідно ст.ст. 8,12 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
У відповідності до ч.1 ст.3 вищевказаної Конвенції ООН, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Як вбачається із змісту позовних вимог, вимоги позивачки про збільшення розміру аліментів обґрунтовані тим, що їй одній важко забезпечити сину, який періодично потребує лікування, медичних обстежень та оглядів, достатній рівень життя, а розмір аліментів, визначених до сплати відповідачу щомісячно попереднім рішенням суду в сумі 500 гривень, є значно нижчим від суми встановлено прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.
З огляду на цей показник, матеріальне утримання дитини стало обходитись значно дорожче, тому доводи позивачки ОСОБА_1 відповідають дійсним обставинам. Зважаючи на інтереси дитини, такі обставини не можуть повністю залишатися поза увагою суду в спорі, що розглядається. Ті обставини, що з віком потреби дитини зростають, що, в свою чергу, тягне постійне зростання витрат, зокрема, з боку матері, з якою проживає дитина, на її утримання, на забезпечення освіти, гармонійного розвитку, відпочинку дитини тощо, є загальнозрозумілими та не викликають сумніву у суду.
При цьому, суд не може вважати належними доказами копії квитанцій (а.с.30,33), долучених позивачем, як доказ придбання відповідачем певних товарів, оскільки з таких квитанцій не вбачається, що саме відповідач є їх покупцем.
При вирішенні спору, суд приймає до уваги, що відповідач заперечень щодо вимог позову суду не надав, він є працездатним, зареєстрований як фізична особа-підприємець, який проводить господарську діяльність в м.Одесі за певним видом роздрібної торгівлі, а, відповідно, повинен і має можливість докладати зусиль для надання повноцінного утримання своїй неповнолітній дитині. Також суд приймає до уваги відсутність у нього на утриманні інших осіб, враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, та приходить до висновку, що розмір аліментів, які стягуються із ОСОБА_3 на підставі рішення Татарбунарського районного суду від 13.09.2010 на утримання сина ОСОБА_4 слід збільшити та стягувати з нього аліменти в розмірі 2000 гривень щомісячно, починаючи з дати набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття, задовольнивши вимоги позову в цій частині.
Аналіз положень ст.191 і ст.192 СК України дає підстави для обґрунтованого висновку про те, що «присудження аліментів» і «зміна способу стягнення аліментів» - це є різні поняття, якщо у першому випадку йдеться про вирішення вперше спору про стягнення аліментів, то у другому випадку про зміну порядку, розміру вже стягуваних аліментів. Отже, для вирішення вперше спору про стягнення аліментів з метою захисту інтересів дитини спеціальною нормою закону (ч.1 ст.191 СК України) передбачено стягнення аліментів за рішенням суду з дня пред`явлення позову. А для судових рішень у спорах про зміну розміру аліментів законом передбачений загальний порядок, тобто змінений розмір аліментів стягується з дня набрання судовим рішенням законної сили. Саме з цих підстав у абзаці 4 п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року роз`яснено, що у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.
Тому, вимоги позивачки щодо стягнення з відповідача аліментів у збільшеному розмірі з моменту звернення до суду, не відповідають вимогам закону та підлягають відхиленню.
Крім того, відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.
Згідно Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб у місячному розмірі, встановленому законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру справляється у розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Отже, враховуючи, що станом на 1 січня 2019 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 1 921 гривню, тому ставка судового збору в даній справі становитиме 768 гривень 40 коп.
На підставі ст.141 ЦПК України, так як позивачку було звільнено від сплати судового збору по даній категорії справ, судовий збір необхідно стягнути з відповідача на користь держави.
На підставі викладеного, ст. ст. 180, 181, 182, 183, 192 СК України, керуючись ст. ст. 12, 81, 141, 263-265, 280-284 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зміну розміру стягнення аліментів - задовольнити частково.
Змінити розмір аліментів, стягуваних з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за заочним рішенням Татарбунарського районного суду Одеської області від 13.09.2010 року по цивільній справі № 2-711/2010.
Стягувати з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , аліменти на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 , на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 2000 гривень щомісячно, починаючи із дня набрання рішенням законної сили, і до досягнення дитиною повноліття, а саме - до ІНФОРМАЦІЯ_2 року.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі підлягає індексації відповідно до закону.
Відкликати виконавчий лист у справі 2-711/2010 за рішенням Татарбунарського районного суду Одеської області від 13.09.2010 року за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів.
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , судовий збір на користь держави в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя Л.А.Семенюк