РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2019 року

м. Рівне

Справа № 556/289/19

Провадження № 22-ц/4815/1521/19

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого Ковальчук Н. М.

суддів: Бондаренко Н. В., Гордійчук С. О.,

секретар судового засідання Ковальчук Л. В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 »,

відповідач Спеціалізований сільськогосподарський виробничий кооператив

«Селянський ліс»,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Володимирецького районного суду Рівненської області від 25 вересня 2019 року у складі судді Котик Л.О., ухвалене в смт. Володимирець Рівненської області о 16 годині 10 хвилин, відомості про дату складання повного тексту рішення відсутні,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ССВК «Селянський ліс» про визнання його членом кооперативу. В обґрунтування позовних вимог вказує, що 28.03.2000 року його було прийнято на посаду токаря спеціалізованого сільськогосподарського виробничого кооперативу «Селянський ліс», наказ №2-п від 28.03.2000 року. 09.01.2001 року звільнений з даної посади, в зв`язку з скороченням штату. Оскільки ОСОБА_1 був офіційно працевлаштований в даному кооперативі, про що стверджують його заява про прийняття в члени кооперативу, документи про сплату пайових внесків, вважає, що наявні підстави для визнання його членом Спеціалізованого сільськогосподарського виробничого кооперативу «Селянський ліс».

Рішенням Володимирецького районного суду Рівненської області від 25 вересня 2019 року у задоволенні вказаного позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване відсутністю належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, на які позивач посилався як на підставу своїх вимог, та обґрунтоване тим, що він не довів факт подачі заяви про прийняття його в члени ССВК «Селянський ліс» та сплати вступних внесків, у зв`язку з чим у позові відмовлено за недоведеністю.

Вважаючи рішення суду незаконним, необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, за невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку. В поданій апеляційній скарзі покликається на ч.1, 3 ст. 95 ГК України, яка передбачає, що виробничим кооперативом визнається добровільне об`єднання громадян на засадах членства з метою спільної виробничої або іншої господарської діяльності, що базується на їх особистій трудовій участі та об`єднанні майнових пайових внесків, участі в управлінні підприємством та розподілі доходу між членами кооперативу відповідно до їх участі у його діяльності. Виробничий кооператив є юридичною особою і діє на основі статуту. Зазначає, що членство в кооперативі припиняється у разі, зокрема, добровільного виходу з нього, припинення трудової участі в діяльності виробничого кооперативу. Додає, що наведені норми характеризується тим, що особа, яка є учасником (засновником, акціонером, членом) юридичної особи, має право на участь в управлінні господарською організацією та інші правомочності, передбачені законом і статутними документами. Вказує на положення статті 12 Закону України «Про кооперацію», згідно яких основними правами членів кооперативу є, зокрема, участь у господарській діяльності кооперативу, а також в управлінні кооперативом, право голосу на загальних зборах, право обирати і бути обраним в органи управління, користування послугами кооперативу, право вносити пропозиції щодо покращення роботи кооперативу, усунення недоліків у роботі його органів управління та посадових осіб, право звертатися до органів управління та органів контролю за діяльністю кооперативу посадових осіб кооперативу із запитами, пов`язаними з членством в кооперативі, діяльністю кооперативу та його посадових осіб, одержувати письмові відповіді на свої запити. Пояснює, що згідно запису у трудовій книжці на підставі наказу 2-K від 28.03.2000р. позивач був прийнятий на роботу до ССВК «Селянський ліс» на посаду токаря і при здійсненні оформлення на роботу одночасно подав до відповідача заяву про членство в кооперативі та сплатив необхідні членські внески, що підтверджується безпосередньо фактом початку трудової діяльності у кооперативі. Звертає увагу, що у позовній заяві він заявляв клопотання про витребування відповідних підтверджуючих документів на підтвердження своїх позовних вимог, і оскільки відповідач не надав цих документів, це унеможливило надання їх до суду та дослідження судом цих документів відповідно до вимог чинного законодавства. Додає, що саме ці докази підтверджують як сплату членських внесків, так і прийняття заяви про членство в кооперативі. Стверджує, що за час трудової діяльності систематично був присутній на загальних зборах учасників кооперативу. Доводить, що місцевим судом не було взято до уваги пояснень одного із членів кооперативу, а саме ОСОБА_2 , які додаються до апеляційної скарги. З наведених міркувань просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

В поданому на апеляційну скаргу відзиві ССВК «Селянський ліс» вважає апеляційну скаргу безпідставною, просить її відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без зміни.

Дослідивши матеріали та обставини справи на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Cудом встановлено, що позивач із відповідачем перебували у трудових відносинах. Згідно наказу №2-п від 28.03.2000 року ОСОБА_1 прийнятий токарем до ССВК «Селянський ліс». Наказом №2-к від 09.01.2001 року його звільнено з роботи у зв`язку зі скороченням штату на підставі ст. 40 КЗпП України (а.с. 4 зв.).

Згідно ч. 1, 3 ст. 95 Господарського кодексу України, ч.1 ст.2 Закону України «Про кооперацію», виробничим кооперативом визнається добровільне об`єднання громадян на засадах членства з метою спільної виробничої або іншої господарської діяльності, що базується на їх особистій трудовій участі та об`єднанні майнових пайових внесків, участі в управлінні підприємством та розподілі доходу між членами кооперативу відповідно до їх участі у його діяльності. Виробничий кооператив є юридичною особою і діє на основі статуту.

Згідно ч. 1 ст. 10 Закону України «Про кооперацію» членами кооперативу можуть бути громадяни України, іноземці та особи без громадянства, юридичні особи України та іноземних держав, що діють через своїх представників, які внесли вступний внесок та пай у розмірах, визначених статутом кооперативу, додержуються вимог статуту та користуються правом ухвального голосу.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про кооперацію» вступ до кооперативу здійснюється на підставі письмової заяви. Особа, яка подала заяву про вступ до кооперативу, вносить вступний внесок та пай у порядку та розмірах, визначених його статутом. Рішення правління чи голови кооперативу про прийняття до кооперативу підлягає затвердженню загальними зборами його членів.

Як зазначено в п.3.1 Статуту Спеціалізованого сільськогосподарського виробничого кооперативу «Селянський ліс», членами Кооперативу є особи, які заснували Кооператив або були прийняті до Кооперативу у встановленому цим Статутом порядку і не припинили членство у Кооперативі.

Таким чином, обов`язковою умовою членства в ССВК «Селянський ліс» є трудова участь особи у кооперативі.

ОСОБА_1 був звільнений з кооперативу ССВК «Селянський ліс» 09.01.2001 року і в подальшому у трудові відносини з ним не вступав.

Вступ до Кооперативу здійснюється на підставі поданої заяви, член Кооперативу робить вступний і пайовий внесок (пункт 3.3 Статуту).

Згідно п.п.3.7, 3.8 Статуту, розмір вступного внеску становить 70 гривень. Розмір обов`язкового пайового внеску є рівним до всіх членів Кооперативу і становить 30 гривень. У разі внеску у більшому розмірі, сума перевищення вважається додатковим паєм.

Покликання апеляційної скарги на те, що докази сплати позивачем внесків до кооперативу, а також подачі заяви про вступ до членів кооперативу, не були витребувані судом, і, відповідно, не досліджувалися, апеляційний суд оцінює критично.

Як вбачається з ухвали Володимирецького районного суду Рівненської області від 25.09.2019р. про витребування доказів, судом витребувано від ССВК «Селянський ліс» документи щодо членства ОСОБА_1 в кооперативі, рішення загальних зборів за період з 1999 по 2002 роки, копії статуту товариства за період з 1999р. по 2002 рр. (а.с. 60).

У відповідь на вказану ухвалу стороною відповідача роз`яснено, що статут ССВК «Селянський ліс» витребувано працівниками поліції, а заяву ОСОБА_1 про вступ до членів кооперативу неможливо надати, оскільки її не існує (а.с. 66).

Долучені до апеляційної скарги письмові пояснення гр. ОСОБА_3 (а.с. 200) не є доказом у розумінні вимог ЦПК України щодо належності, допустимості, достовірності та достатності доказів на підтвердження обставин, які позивач поклав у основу своїх позовних вимог.

Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з`ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов`язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак, будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, особою, яка подала апеляційну скаргу, не надано. Доводи апеляційної скарги апеляційним судом оцінюються критично, оскільки зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в зв`язку із чим рішення підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1. ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Володимирецького районного суду Рівненської області від 25 вересня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 06 грудня 2019 року.

Головуючий підпис Ковальчук Н. М.

Судді: підпис Бондаренко Н. В. підпис Гордійчук С. О.

Копія вірна: суддя

Рівненського апеляційного суду Ковальчук Н. М.