КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/824/571/2019 Доповідач: Шебуєва В.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Шебуєвої В.А.,

суддів Оніщука М.І., Українець Л.Д.,

секретар Майданець К.В.,

розглянувши апеляційну скаргу Завгороднього Владислава Ігоровича, який діє від імені та в інтересах Головного управління Національної поліції в Запорізькій області, на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 10 липня 2018 року в справі за позовом Головного управління Національної поліції в Запорізькій області до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої незаконним звільненням, у порядку регресу,-

в с т а н о в и в:

В грудні 2017 року Головне управління Національної поліції в Запорізькій області (далі - ГУНП в Запорізькій області) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої незаконним звільненням, у порядку регресу. Зазначає, що наказами від 05.09.2016 №307о/с, від 22.09.2016 №323о/с, від 06.10.2016 року №341о/с ГУНП в Запорізькій області через службову невідповідність було звільнено підполковника поліції ОСОБА_4, старшого сержанта поліції ОСОБА_5, старшого капрала поліції ОСОБА_6 Вказані накази були підписані т.в.о. начальника генерала поліції третього рангу ОСОБА_3 Постановами Запорізького окружного адміністративного суду у справах №808/2721/16 від 28.11.2016 року, №808/2972/16 від 28.11.2016 та №808/3051/16 від 14.11.2016 року були визнані незаконними накази про звільнення ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, поновлено вказаних осіб на раніше займаних посадах у ГУНП в Запорізькій області, стягнуто грошове забезпечення за час вимушеного прогулу. На підставі вказаних рішень суду ГУНП в Запорізькій області було сплачено 35121,35 грн. ГУНП в Запорізькій області просило стягнути із ОСОБА_3 шкоду, завдану незаконним звільненням працівників, у сумі 35121,35 грн.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 10 липня 2018 року у задоволенні позову ГУНП в Запорізькій області відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ГУНП в Запорізькій області просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про задоволення позову Зазначає, що матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_3 як т.в.о. начальника ГУНП в Запорізькій області видав накази про звільнення ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 В подальшому накази про звільнення були визнанні незаконними, вказані особи поновлені на раніше займаних ними посадах. ОСОБА_3 є винним у незаконному звільненні осіб працівників, а тому суд мав покласти на нього обов'язок відшкодувати заподіяну ГУНП в Запорізькій області шкоду у зв'язку з оплатою незаконно звільненим працівникам часу вимушеного прогулу в сумі 35121,35 грн.

В судове засідання представник ГУНП в Запорізькій області не з'явився, повідомлений про місце і час розгляду справи, а тому судова колегія дійшла висновку про можливість слухання справи у відсутність апелянта.

Представник ОСОБА_3 просить відхилити подану апеляційну скаргу, а рішення суду залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

Вислухавши пояснення представника ОСОБА_3, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, наказами ГУНП у Запорізькій області від 05.09.2016 №307о/с, від 22.09.2016 №323о/с, від 06.10.2016 року №341о/с через службову невідповідність було звільнено підполковника поліції ОСОБА_4, заступника начальника Васильківського відділу поліції з 05.09.2016 року, старшого сержанта поліції ОСОБА_5, поліцейського роти дорожньо-патрульної служби ГУНП з 22.09.2016 року, старшого капрала поліції ОСОБА_6, старшину Більмацького відділення Бердянського відділу поліції з 07.10.2016 року.

Вказані накази були підписані т.в.о. начальника генералом поліції третього рангу ОСОБА_3 (а .с. 20-22).

Постановами Запорізького окружного адміністративного суду у справах №808/2721/16 від 28.11.2016 року, №808/2972/16 від 28.11.2016 та №808/3051/16 від 14.11.2016 року визнані протиправними та скасовані вказані накази в частині звільнення ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, поновлено їх на раніше займаних посадах у ГУНП в Запорізькій області, стягнуто грошове забезпечення за час вимушеного прогулу (а.с. 7-10).

Відповідно до витягів з наказів ГУНП в Запорізькій області від 23.12.2016 року №484 о/с, від 29.11.2016 року №391 о/с, від 15.11.2016 року №378 о/с було скасовано вищезазначені накази в частині звільнення ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, поновлено їх на роботі (а. с. 17-19).

Відповідно до довідки ГУНП в Запорізькій області №1306/12/01-2017 від 01.12.2017 року ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 виплачено грошове забезпечення за час вимушеного прогулу (а.с. 11-16).

З'ясувавши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ГУНП в Запорізькій області до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої незаконним звільненням, у порядку регресу.

Колегія суддів погоджується з таким висновками суду першої інстанції.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 134 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли: службова особа, винна в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу.

Відповідно до ст. 237 КЗпП України суд покладає на службову особу, винну в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу, обов'язок покрити шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації у зв'язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижчеоплачуваної роботи. Такий обов'язок покладається, якщо звільнення чи переведення здійснено з порушенням закону або якщо власник чи уповноважений ним орган затримав виконання рішення суду про поновлення на роботі.

Як було встановлено, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 були звільнені за наказами т.в.о. начальника генерала поліції третього рангу ОСОБА_3 відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про національну поліцію».

Підставою для винесення ОСОБА_3 наказів про звільнення вказаних осіб були рішень атестаційної комісії ГУНП в Запорізькій області від 03 серпня 2016 року, 12 вересня 2016 року, 15 вересня 2016 року, прийнятих відповідно до ст. 57 Закону України «Про Національну поліцію» (а.с. 20-22).

Згідно абз. 1 п. 10 Розділу 4 Інструкції про порядок проведення атестування поліцейських, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 17.11.2015 №1465 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 18.11.2015 року за № 1445/27890, з метою визначення теоретичної та практичної підготовленості, компетентності, здатності якісно та ефективно реалізовувати на службі свої потенційні можливості атестаційна комісія проводить тестування поліцейського, який проходить атестування.

Пунктом 15 Розділу 4 Інструкції визначено, що атестаційні комісії на підставі всебічного розгляду всіх матеріалів, які були зібрані на поліцейського, під час проведення атестування шляхом відкритого голосування приймають один з таких висновків: 1) займаній посаді відповідає; 2) займаній посаді відповідає, заслуговує призначення на вищу посаду; 3) займаній посаді не відповідає, підлягає переміщенню на нижчу посаду через службову невідповідність; 4) займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність.

Керівники органів поліції, яким надано право призначення поліцейського на посаду та звільнення з посади або зі служби в поліції, зобов'язані через 15 календарних днів з дня підписання атестаційного листа з висновками, визначеними підпунктом 3 або 4 пункту 15 цього розділу, забезпечити його виконання шляхом видання відповідного наказу (п. 28 Розділу 4 Інструкції).

Отже, вказаною Інструкцією закріплено обов'язок керівника органу поліції забезпечити виконання атестаційного листа з висновками, шляхом видання відповідного наказу.

За змістом ст. 237 КЗпП України покладення службову особу обов'язку покрити шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації у зв'язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу пов'язано з наявністю вини.

Підставою видання т.в.о. начальника ГУНП у Запорізькій області ОСОБА_3 наказів від 05.09.2016 №307о/с, від 22.09.2016 №323о/с, від 06.10.2016 року №341о/с про звільнення ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 були рішення атестаційної комісії про встановлення службової невідповідності працівників на виконання вимог Закону України «Про національну поліцію», Інструкції про порядок проведення атестування поліцейських, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 17.11.2015 №1465. Суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про відсутність підстав для покладення на ОСОБА_3 обов'язку відшкодувати шкоду, заподіяну у зв'язку з оплатою звільненим працівникам часу вимушеного прогулу у зв'язку із визнання їх звільнення незаконним та поновлення їх на посадах.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції. Вина ОСОБА_3 у незаконному звільненні ОСОБА_4, ОСОБА_5 і ОСОБА_6 відсутня, оскільки при виданні наказів про звільнення діяв на виконання рішень атестаційної комісії.

Рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим.

Судом було правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, тому підстав для скасування оскаржуваного рішення судом апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Завгороднього Владислава Ігоровича, який діє від імені та в інтересах Головного управління Національної поліції в Запорізькій області, залишити без задоволення, а рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 10 липня 2018 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 24 січня 2019 року.

Суддя-доповідач Шебуєва В.А.

Судді Оніщук М.І.

Українець Л.Д.