КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 752/4097/17

провадження № 22-ц/824/1058/2019

24 січня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Кирилюк Г.М.,

суддів: Рейнарт І.М., Семенюк Т.А.,

при секретарі Дуці В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрінформсервіс» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалтинг Експерт Україна», Товариства з обмеженою відповідальністю «ВРК Плюс», Державного підприємства «Державний інститут судових економіко-правових та технічних експертних досліджень», ОСОБА_2, третя особа: Закрите акціонерне товариство «Київгума», про визнання договорів недійсними та скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрінформсервіс» на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 23 січня 2018 року в складі судді Плахотнюк К.Г.,

встановив:

22.02.2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрінформсервіс» (далі - ТОВ "Укрінформсервіс") звернулося до суду з вказаним позовом, в якому просило:

- скасувати рішення Державного підприємства «Державний інститут судових економіко-правових та технічних експертних досліджень» про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на самочинно збудовані дачні будинки: НОМЕР_1, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 000; НОМЕР_2, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 000; НОМЕР_3, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 000; НОМЕР_4, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 000, та скасувати записи про проведену державну реєстрацію прав №17493715 на самочинно збудований дачний будинок НОМЕР_1; №17493330 на самочинно збудований дачний будинок НОМЕР_2; №17494260 на самочинно збудований дачний будинок НОМЕР_3; №17493566 на самочинно збудований дачний будинок НОМЕР_4;

- визнати недійсним договір від 18.11.2016 року купівлі-продажу дачного будинку НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1; договір від 18.11.2016 року купівлі-продажу самочинно збудованого дачного будинку НОМЕР_2; договір від 18.11.2016 року купівлі-продажу самочинно збудованого дачного будинку НОМЕР_3 за адресою: АДРЕСА_1; договір від 18.11.2016 року купівлі-продажу самочинно збудованого дачного будинку НОМЕР_4 за адресою: АДРЕСА_1;

- визнати недійсними договір іпотеки серія та номер 2342 від 18.11.2016 року, предметом якого є самочинно збудовані дачні будинки НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4 за адресою : АДРЕСА_1, та договір іпотеки серія та номер 2339 від 18.11.2016 року, предметом якого є самочинно збудований дачний будинок НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1.

Позовні вимоги обґрунтовувало тим, що 17 грудня 2004 року між ЗАТ «Київгума» та ТОВ "Укрінформсервіс" було укладено договір про пайову участь в реконструкції №17-12/04, предметом якого була реконструкція дитячого оздоровчого табору під дитячий оздоровчий комплекс сімейного типу по АДРЕСА_1. Сторонами визначено, що після завершення будівництва та введення об'єкта в експлуатацію, ЗАТ "Київгума" зобов'язується передати ТОВ "Укрінформсервіс" документи, необхідні для оформлення у власність об'єктів нерухомості.

На порушення умов вказаного договору ліквідатор ЗАТ "Київгума" продав як будівельні матеріали житлові будинки, які не належали ЗАТ "Київгума".

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 03 листопада 2014 року ( справа № 757/30321/14-ц) за ТОВ «Технічне промисловепостачання» визнано право власності на дачні будинки НОМЕР_1, НОМЕР_5, НОМЕР_6, НОМЕР_2, НОМЕР_7, НОМЕР_8, НОМЕР_3, НОМЕР_4, НОМЕР_9 та будинок відпочинку корпус АДРЕСА_1.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 25 лютого 2015 року вказане судове рішення скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову. Додатковим рішенням Апеляційного суду м. Києва від 18 листопада 2015 року було скасовано записи в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на вказані дачні будинки за ТОВ "Технічне промислове постачання" на підставі рішення Печерського районного суду м. Києва від 03 листопада 2014 року.

На виконання рішення Апеляційного суду м. Києва від 25 лютого 2015 року та додаткового рішення цього суду від 18 листопада 2015 року державним реєстратором Реєстраційної служби Козелецького районного управління юстиції у Чернігівській області 12.03.2016 року було скасовано державну реєстрацію прав на будинок відпочинку АДРЕСА_1 та дачні будинки НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3,НОМЕР_10 із закриттям відповідних розділів Державного реєстру речових прав та нерухоме майно.

Не зважаючи на відсутність судового рішення про визнання права власності на самочинне будівництво, 18.11. 2016 року ДП «Державний інститут судових економіко-правових та технічних експертних досліджень» було здійснено державну реєстрацію прав та їх обтяжень на самочинно збудовані дачні будинки НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4 з грубим порушенням вимог ст. 376 ЦК України, ст. 18, 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

18.11.2016 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко Д.Г. було посвідчено договори купівлі-продажу вищевказаного нерухомого майна , за яким ТОВ "Консалтинг Експерт Україна" придбало вказане нерухоме майно.

Договори купівлі-продажу підлягають визнанню недійсними, оскільки були укладені особами, які не мали права власності на вказане нерухоме майно і відповідно до ст. 658 ЦК України не мали права на його продаж.

Також, 18.11.2016 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко Д.Г. було посвідчено договори іпотеки: між ТОВ "Консалтинг Експерт Україна" та ТОВ "ВРК Плюс", предметами яких є дачні будинки НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4; між ТОВ "Консалтинг Екперт Україна" та ОСОБА_2, предметом якого є дачний будинок НОМЕР_1, розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Самочинно збудовані дачні будинки не належали іпотекодавцям на праві власності, тому договори іпотеки суперечать вимогам Закону України "Про іпотеку" та підлягають визнанню недійсними.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 23 січня 2018 року провадження у справі закрито.

Повідомлено ТОВ «Укрінформсервіс», що заявлені позовні вимоги до ТОВ «Консалтинг Експерт Україна», ТОВ «ВРК Плюс», ДП «Державний інститут судових економіко-правових та технічних експертних досліджень» про визнання договорів недійсними та скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень віднесені до господарської юрисдикції.

В апеляційній скарзі ТОВ «Укрінформсервіс» просить скасувати ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 23 січня 2018 року та направити справу для продовження розгляду до Голосіївського районного суду м. Києва.

Посилається на ті підстави, що сторонами оскаржуваних правочинів є ТОВ «Консалтинг Експерт Україна», ТОВ «ВРК Плюс» та ОСОБА_2

Господарський процесуальний кодекс України не дозволяє розглядати в порядку господарського судочинства справи, в яких відповідачем є фізична особа, що не є підприємцем.

Враховуючи вимоги ст. 15, 32, 118 ЦПК України (в редакції, яка діяла станом на 2017 рік), а також вимоги ГПК України, позивачем було подано позов, предметом якого є однорідні права та обов'язки, пов'язані між собою підставами виникнення та поданими доказами. Вказаний позов був прийнятий судом до провадження в березні 2017 року.

Висновок суду першої інстанції про те, що дана справа, в якій відповідачем є фізична особа - не підприємець, підсудна господарському суду, суперечить вимогам ст. 19 ЦПК України та ст. 20 ГПК України.

Крім того, всупереч вимогам ст. 255 ЦПК України судом першої інстанції не вирішено питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

У відзиві на апеляційну скаргу представник третьої особи ЗАТ «Київгума» - Рівний Є.О. просить залишити ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва про закриття провадження у справі без змін, а подану апеляційну скаргу без задоволення.

Зазначив, що згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухомого майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, сформованої 12.01.2017 р., дачний будинок НОМЕР_1, за адресою: АДРЕСА_1, підставою виникнення права власності ОСОБА_2 є договір про задоволення вимог іпотекодержателя, серія та номер 2491, виданий 20.12.2016 р., підстава виникнення іпотеки - договір іпотеки, серія та номер 2560, виданий 27.12.2016 р. Однак позивачем не заявлено спору до ОСОБА_2 відносно договору іпотеки від 27.12.2016 року. З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що провадження в частині вимог до ОСОБА_2 підлягає закриттю, оскільки відсутній предмет спору.

Статтею 20 ГПК України передбачено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв'язку із здійсненням господарської діяльності, та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем.

Враховуючи викладене, суд дійшов правильного висновку, що спірні правовідносини між ТОВ "Укрінформсервіс" та відповідачами "ТОВ "Консалтинг Експерт Україна", ТОВ "ВРК Плюс", ДП "Державний інститут судових економіко-правових та технічних експертних досліджень", третя особа: ЗАТ "Київгума" з зазначених у позовній заяві підстав підлягають розгляду господарським судом, а тому провадження у справі щодо цих відповідачем необхідно закрити з підстав, передбачених п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України.

В судовому засіданні представник ТОВ "Укрінформсервіс" апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Представник ЗАТ "Кївгума" просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Інші учасники справи в судове засідання не з'явились, про час, день та місце розгляду справи повідомлені судом належним чином.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставі своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення не відповідає.

Звертаючись до суду з даним позовом ТОВ "Укрінформсервіс" посилалося на ті підстави, що внаслідок здійснення 18.11.2016 ДП "Державний інститут судових економіко-правових та технічних експертних досліджень" державної реєстрації самочинно збудованого нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, було порушено його права на набуття вказаного майна у власність відповідно до умов договору про пайову участь в реконструкції №17-12/04, укладеного ним та ЗАТ "Київгума".

Внаслідок незаконного рішення про здійснення державної реєстрації права на спірне нерухоме майно призвело до укладення 18.11.2016 договорів купівлі-продажу дачних будинків НОМЕР_1 ,НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4, розташованих в АДРЕСА_1, особами, які не мали право на розпорядження вказаним майном, та подальшої передачі вказаного майна в іпотеку.

Постановляючи ухвалу про закриття провадження у справі суд першої інстанції виходив з того, що спірні правовідносини між ТОВ "Укрінформсервіс" та ТОВ «Консалтинг Експерт Україна», ТОВ «ВРК Плюс», ДП «Державний інститут судових економіко-правових та технічних експертних досліджень» про визнання договорів недійсними та скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень віднесені до господарської юрисдикції.

З огляду на те, що за даними Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, розташованих за адресою: АДРЕСА_1, сформованої 12.01.2017, яка була надана суду позивачем, дачний будинок НОМЕР_1, власник ОСОБА_2 , підстава виникнення права власності - договір про задоволення вимог іпотекодержателя від 20.12.2016 року, а позов заявлено з приводу визнання недійсним договору купівлі - продажу вказаного будинку від 18.11.2016 року та визнання недійсним договору іпотеки від 18.11.2016 року, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для висновку про відсутність між вказаними сторонами предмета спору.

З таким висновком суду першої інстанції погодитись не можна, оскільки останній зроблено передчасно, без належного з'ясування обставин справи та перевірки їх доказами.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності й спеціалізації та визначається законом.

За вимогами частини першої статті 18 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Важливість визначення юрисдикції підтверджується як закріпленням у Конституції України принципу верховенства права, окремими елементами якого є законність, правова визначеність та доступ до правосуддя, так і прецедентною практикою Європейського суду з прав людини.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб'єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності.

Відповідно до статті ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних , житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Відповідно до ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв'язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов'язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці; справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов'язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

Статтею 20 ЦПК України установлено, що не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

З огляду на викладене, позовні вимоги до кількох відповідачів, серед яких є хоча б одна фізична особа, мають розглядатися в одному провадженні, якщо такі вимоги є однорідні, нерозривно пов'язані між собою та від вирішення однієї з них залежить вирішення інших вимог.

Обов'язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічного, повноти і об'єктивності з'ясування обставин справи та оцінки доказів.

Всебічність та повнота розгляду передбачає з'ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їх властивостями, якостями та ознаками, їх зв'язків, відносин і залежностей. Всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного і обґрунтованого рішення.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, в якості доказів на підтвердження заявлених позовних вимог позивач посилався на Інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна від 24.11.2016 року ( додаток №10 до позовної заяви).

При цьому до матеріалів справи було долучено Інформаційна довідка від 12.01.2017 року (а.с.34-38), яка не містила відомостей, на які посилався позивач, як на підставу заявлених позовних вимог.

Суд першої інстанції вказаного не врахував, відповідно до положень п.4 ч.5 ст.12 ЦПК України не сприяв учасникам судового процесу в реалізації ними прав, не з'ясував обставин справи, що мають значення для вирішення справи, та дійшов передчасного висновку про відсутність предмету спору між ТОВ "Укрінформсервіс" та ОСОБА_2 , з огляду на дату набуття останньою спірного майна у власність.

Крім цього, вказана обставина не може бути підставою для закриття провадження у справі.

За наявності позовних вимог, заявлених до відповідачів, серед яких є фізична особа, підлягає встановленню, чи є предмет та підстави спору в даній справі одні й ті самі, чи не порушуватиме принцип повноти, всебічності та об'єктивності з'ясування обставин справи вирішення даної справи за правилами господарського судочинства спору в частині позовних вимог до юридичних осіб, а за правилами цивільного судочинства - в частині позовних вимог до фізичної особи, чи буде це гарантувати дотримання принципу правової визначеності.

З огляду на викладене висновок суду першої інстанції про закриття провадження у справі є передчасним.

Неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, у відповідності до ч.1 ст. 379 ЦПК України є підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. 367, 374, 379, 381-384 ЦПК України суд

постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрінформсервіс» задовольнити.

Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 23 січня 2018 року скасувати.

Передати справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрінформсервіс» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалтинг Експерт Україна», Товариства з обмеженою відповідальністю «ВРК Плюс», Державного підприємства «Державний інститут судових економіко-правових та технічних експертних досліджень», ОСОБА_2, третя особа: Закрите акціонерне товариство «Київгума», про визнання договорів недійсними та скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 25 січня 2019 року.

Суддя-доповідач: Г. М. Кирилюк

Судді: І. М. Рейнарт

Т. А. Семенюк