Справа № 351/2300/18
Номер провадження №2/351/143/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2019 року м. Снятин

Снятинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Собка В.М.,

з участю секретаря Лакуста М.З.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Снятині цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на майно, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся у суд із позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про визнання права власності на майно.

В обґрунтування позовних вимог вказав, що на праві спільної часткової власності членів колгоспного двору ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 належить житловий будинок з відповідною частиною господарських будівель та споруд, що розташований в с. Тулуків, вул. Стуса,№95, Снятинського району, Івано-Франківської області. Дане господарство належало до суспільної групи «колгоспний двір», в якому станом на 15.04.1991 року проживали вищезазначені особи, а отже, у відповідності до діючого на той час цивільного законодавства, та п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 право власності на майно, яке належало до колгоспного двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Внаслідок смерті матері позивача ОСОБА_4, яка померла 25.05.2013 р. в с. Тулуків, Снятинського району Івано-Франківської області відкрилася спадщина, яка складається із 1/4 частини спірного будинковолодіння. Спадкоємцем за заповітом став позивач, син померлої ОСОБА_1, оскільки подав у встановлений законом шестимісячний термін заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори. Відповідачі по справі відмовились від спадщини та не претендують на неї, відмовляються від своїх часток в майні колишнього «колгоспного двору» на користь позивача.

Однак в звязку з тим, що господарство відносилось до суспільної групи «колгоспний двір» та частки в свідоцтві на право особистої власності не визначені, державним нотаріусом позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, а тому позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом.

Представник позивача подала до суду заяву, якою позовні вимоги підтримала у повному обсязі, позов просила задоволити, а справу просила розглядати за її відсутності.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, подав до суду заяву, в якій просив справу розглядати за її відсутності. Проти позову не заперечив, на частку в майні колишнього «колгоспного двору» не претендує та покладається на розсуд суду.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, подав до суду заяву, в якій просив справу розглядати за його відсутності. Проти позову не заперечив, на частку в майні колишнього «колгоспного двору» не претендує та покладається на розсуд суду.

Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не проводилось.

Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Свідоцтва про смерть ОСОБА_5 І-НМ №171609, виданого на ОСОБА_4, слідує, що остання померла 25.05.2013 р.

З довідки, виданої Тулуківською сільською радою, слідує, що станом на 15.04.1991 р. в господарстві, що в с.Тулуків по вул. В.ССтуса,95 (суспільна група колгоспний двір) зареєстровані ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 померла 25.05.2013 р., син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, син ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4

З свідоцтва про право особистої власності від 13.04.1989 р., слідує, що житловий будинок, господарські будівлі і споруди, що в с.Тулуків, по вул. Леніна, №95, належить колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_4

З довідки від 20.08.2018 р. №1131, виданої Тулуківською сільською радою, слідує, що за господарством в с. Тулуків по вул. Стуса, 25, числиться землі всього для ОБЖ- 0,24 га, для ВОСГ - 0,11 га.

З довідки від 20.08.2018 р. №1130/01-25, виданої Тулуківською сільською радою, слідує, що згідно поогосподасрької книги №2 ПГО 0110-1 по вул. Стуса, 95 в с. Тулуків, Снятинського району, Івано-Франківської області, крім померлої 25.05.2013 р. ОСОБА_4 на день смерті проживали та були зареєстровані: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 померла 25.05.2013 р., син ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, син ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстрований але не проживав, син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 зареєстрований але не проживав. Заповіт від імені ОСОБА_4 у виконкомі сільської ради посвідчувався за реєстровим №52 від 26.11.2009 р. не відмінявся і не скасовувався.

З свідоцтва про народження Серія ІІ-НМ №252715, виданого на ОСОБА_1 слідує, що батьками останнього записано ОСОБА_6 та ОСОБА_4

З свідоцтва про народження Серія ІІ-НМ №281703, виданого на ОСОБА_3 слідує, що батьками останнього записано ОСОБА_6 та ОСОБА_4

З свідоцтва про народження Серія І-НМ №058728, виданого на ОСОБА_1 слідує, що батьками останнього записано ОСОБА_6 та ОСОБА_4

З рішення Тулуківської сільської ради Снятинського району Івано-Франківської області від 17.11.2016 р. слідує, що вирішено затвердити перейменовані вулиці у кінці 90-х роках с. Тулуків вул. Леніна на вул. Стуса.

З довідки від 17.10.2018 р. № 2467/02-14, виданої першою Снятинською державною нотаріальною конторою слідує, що після смерті ОСОБА_4, померлої 25.05.2013 р., яка проживала в ІНФОРМАЦІЯ_5 заведена спадкова справа за №289/2018 на підставі заяви про прийняття спадщини за заповітом №661 від 08.08.2018 р. сина померлої ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, жителя ІНФОРМАЦІЯ_6.

Постановою державного нотаріуса Першої Снятинської районної державної нотаріальної контори відмовлено ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, жителю ІНФОРМАЦІЯ_5 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, №95, що знаходиться вул.Стуса, в с.Тулуків, Снятинського району після смерті ОСОБА_4, померлої 25.05.2013 р., у звязку з невизначністю часток у колгоспному дворі.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику, у справах за позовами про захист права приватної власності від 22.12.1995 року № 20 із змінами і доповненнями, щодо розяснення ст.ст. 17, 18 ЗУ Про власність вбачається, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Із ч.1 ст. 1268 ЦК України вбачається, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, а з ч.3 ст.1268 ЦК України слідує, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно п.1 ч.2 ст.16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема визнання права.

За наведених обставин суд вважає, що не визначеність часток в майні колишнього колгоспного двору не є підставою відмови у захисті права позивача, а тому на підставі вищенаведеного, суд вважає, що позивач, набув право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по вул.Стуса, №95 в с.Тулуків, Снятинського району Івано Франківської області.

На підставі наведеного, та ст. ст. 15, 16, 328, 392, 1218, 1233, 1261, 1268 ЦК України, керуючись ст.ст. 259, 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по вул.Стуса,№95 у с.Тулуків, Снятинського району Івано-Франківської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції з дня його проголошення. У разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: підпис

Суддя Снятинського районного суду Собко В.М.