Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 листопада 2019 року м. Рівне

Рiвненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого суддi Наумова С.В.,

при секретарі Слакві - Марчук Н.В.,

представника позивача - відповідача ОСОБА_1 .,

представника відповідача - позивача ОСОБА_2 ,

pозглянувши у вiдкpитому судовому засiданнi в залі суду цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі у власність АТ «Дельта Банк», -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Публічне акціонерне товариство "Дельта банк", звернувся до Рівненського міського суду Рівненської області із позовною заявою до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі у власність Акціонерному товариству "Дельта Банк".

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідно до кредитного договору №1701/0508/71-079 від 15.05.2008 укладеного між ПАТ "Сведбанк" та ОСОБА_3 , остання отримала кредитні кошти в сумі 42000 дол.США та не виконує належним чином взяті на себе зобов`язання щодо повернення кредиту, в зв`язку з чим утворилась заборгованість у сумі 663935,58 грн. в рахунок погашення якої, банк просить суд звернути стягнення на предмет іпотеки згідно іпотечного договору 1701/0508/71-079-Z-1, а саме, однокімнатну квартиру, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 та належить відповідачу на підставі договору купівлі-продажу від 15.05.2008.

Ухвалою Рівненського міського суду від 05.11.2019р. зустрічну позовну заяву за позовом третьої особи яка заявляє самостійні вимоги ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», ОСОБА_3 про визнання недійсним іпотечного договору, залишено без розгляду у зв`язку із повторною неявкою третьої особи в судове засіданні.

Ухвалою Рівненського міського суду від 05.11.2019р. зустрічну позовну заяву за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про захист порушеного права споживача фінансових послуг, визнання недійсним кредитного договору, залишено без розгляду за заявою ОСОБА_3 .

В судовому засіданні представник позивача позовну заяву підтримала повністю, просила суд її задовольнити.

Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні щодо позовних вимог заперечили, просили суд відмовити у їх задоволенні. Також подали відзив в якому зазначили що позовні вимоги не підлягають до задоволення з підстави того, що така позовна вимога Банку про звернення стягненя на предмет іпотеки шляхом визнання за ПАТ "Дельта Банк" права власності на належну ОСОБА_3 житлову квартиру, є позасудовим способом захисту. А відтак, не відповідає встановленому законом способу захисту у судовому поряду, та не може бути вирішений судом, оскільки суд не наділений повноваженнями вирішувати вказане питання таким способом.

Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши документи і матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши обставини, якими обґрунтовується позов, давши оцінку доказам, які мають значення для справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають до задоволення.

Як вбачається із матеріалів справи, між Публічним акціонерним товариством "Сведбанк" та ОСОБА_3 15 травня 2008 року було укладено кредитний договір №1701/0508/71-079 згідно з умовами якого банк зобов`язався надати відповідачу кредитні кошті у розмірі 42000 дол.США, а відповідач зобов`язався повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором.

В забезпечення виконання вказаного кредитного договору, 15 травня 2008 року між публічним акціонерним товариством "Сведбанк" та ОСОБА_3 було укладено іпотечний договір 1701/0508/71-079-Z-1 (далі - іпотечний договір), відповідно до умов якого, забезпечується належне виконання вимог, що випливають з кредитного договору №1701/0508/71-079 від 15.05.2008. Предметом іпотеки виступає однокімнатна квартира, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 та належить іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу від 15.05.2008, посвідченого приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Бештинарською Н.О. за реєстровим номером 988.

Відповідно до п. 11 іпотечного договору, іпотекодержатель набуває право звернути стягнення на предмет іпотеки в разі невиконання іпотекодавцем ( ОСОБА_3 ) основного зобов`язання повністю або частково, у т.ч. якщо іпотекодавець не поверне іпотекодержателю суму кредиту, проценти за користування кредитом, пеню, іншу заборгованість, не сплатить платежі та штрафи, що передбачені та/або випливають з основного зобов`язання, а також в інших випадках, передбачених основним зобов`язанням та цим договором, у тому числі у випадку одноразового прострочення основного зобов`язання (як основного боргу, так і процентів за ним).

При настанні зазначених у першому абзаці цього пункту договору випадків, іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю письмову вимогу про усунення порушення основного зобов`язання та зобов`язань, передбачених цим договором, у строк, що не перевищує тридцяти календарних днів, та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги.

Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до умов цього договору.

Сторони за взаємною згодою встановили, що визначений у другому абзаці цього пункту договору тридцятиденний строк починає відліковуватись з дати, що зазначена на квитанції, яка надається іпотекодержателю відділенням зв`язку при відправленні іпотекодавцю листа з вимогою про усунення порушення основного зобов`язання з повідомленням про вручення, або дата, зазначена на такому листі, що отриманий іпотекодавцем особисто у іпотекодержателя.

Відповідно до п. 12. іпотечного договору, за вибором іпотекодержателя застосовується один із наведених нижче способів звернення стягнення на предмет іпотеки та задоволення вимог іпотекодержателя:

За рішенням суду (пп.12.1. іпотечного договору).

У безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Для отримання виконавчого напису іпотекодержатель надає нотаріусу документи, що підтверджують безспірність заборгованості іпотекодержателя за основним зобов`язанням, а саме: заяву про невиконання іпотекодавцем умов основного зобов`язання, розрахунок заборгованості, свій примірник цього договору. Виконавчий напис вчиняється на примірнику даного договору, який після нотаріального посвідчення буде видано іпотекодержателю. Вчинений нотаріусом виконавчий напис може бути оскаржено іпотекодавцем виключно в судовому порядку (пп.12.2. іпотечного договору).

Згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя, яким вважається застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, викладене в пп.12.3.1., 12.3.2. цього пункту договору (пп.12.3 іпотечного договору).

Зокрема, відповідно до пп.12.3.1. іпотечного договору, сторони погодили, що задоволення вимог здійснюється шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 Закону України "Про іпотеку". Відповідно до статті 37 Закону України "Про іпотеку" у випадку задоволення вимог іпотекодержателя шляхом використання процедури, передбаченої в цьому пункті п.12.3. договору, договір про задоволення вимог іпотекодержателя, укладений шляхом здійснення цього застереження, є підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки. При цьому, вважається, що предмет іпотеки набувається у власність іпотекодержателя за вартістю, що буде визначена після прийняття іпотекодержателем рішення про обрання передбаченого цим пунктом договору способу звернення стягнення на предмет іпотеки, на підставі висновку незалежного експерта-суб`єкта оціночної діяльності, правоздатність якого підтверджена сертифікатом суб`єкта оціночної діяльності. При цьому сторони домовляються, що кандидатура суб`єкта оціночної діяльності визначається іпотекодержателем. При оцінці предмета іпотеки незалежний експерт повинен використовувати всі методи оцінки, які будуть передбачені чинним законодавством на момент оцінки.

Якщо фактичний розмір заборгованості іпотекодавця за основним зобов`язанням менший за вартість, що вказана у висновку незалежного експерта-суб`єкта оціночної діяльності, іпотекодержатель перераховує різницю на поточний рахунок іпотекодавця протягом 60 робочих днів з моменту набуття у власність предмета іпотеки.

Сторони, з розумінням змісту статті 37 Закону України "Про іпотеку", свідчать, що право іпотекодержателя зареєструвати право власності на предмет іпотеки на підставі положень цього пункту п.12.3 цього договору є безумовним, тобто підлягає реєстрації незалежно від претензій іпотекодавця, а рішення про реєстрацію права власності на предмет іпотеки може бути оскаржене іпотекодавцем в судовому порядку лише у випадку, якщо він доведе, що повністю виконав основне зобов`язання.

25.05.2012 між публічним акціонерним товариством "Сведбанк" та публічним акціонерним товариством "Дельта Банк", відповідно до чинного законодавства України, був укладений договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитними договорами.

У зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_3 взятих на себе зобов`язань за кредитним договором, у неї виникла заборгованість у сумі 663935,58 грн., що підтверджується поданим розрахунком.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори.

Оскільки сторони уклали договір, вони набули взаємних прав та обов`язків.

За змістом ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Згідно статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Статтями 610, 611 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 ЦК України наслідками порушення боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Згідно умов іпотечного договору, у разі невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем зобов`язань за кредитним договором іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за рахунок предмету іпотеки в повному обсязі.

Звернення стягнення за рішенням суду та виконавчим написом нотаріуса здійснюється відповідно до Закону України "Про іпотеку".

Відповідно до ст. 12 ЗУ "Про іпотеку" вказано, що в разі порушення іпотекодавцем обов`язків, установлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом.

Стаття 33 цього ЗУ "Про іпотеку" передбачає, що в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, установлених статтею 12 ЗУ "Про іпотеку".

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Тобто законом передбачено чітко визначені способи звернення стягнення на предмет іпотеки в разі невиконання чи неналежного виконання забезпеченого іпотекою зобов`язання.

Згідно зі статтею 36 ЗУ "Про іпотеку" сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Отже, сторони в договорі чи відповідному застереженні можуть передбачити як передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в позасудовому порядку, так і надання іпотекодержателю права від свого імені продати предмет іпотеки як за рішенням суду, так і на підставі відповідного застереження в договорі про задоволення вимог іпотекодержателя чи застереження в іпотечному договорі на підставі договору купівлі-продажу. При цьому Велика палата Верховного Суду в своїй постанові від 21.03.2018 та постанові від 23.05.2018 констатував, що стаття 37 ЗУ "Про іпотеку" не передбачає виникнення права власності на предмет іпотеки за іпотекодержателем на підставі рішення суду.

Крім того, виникнення права власності за рішенням суду передбачена лише у статтях 335 та 376 ЦК України. В усіх інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема з правочинів (частина перша статті 328 ЦК України), а ст.392 ЦК України, у якій ідеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності.

Право іпотекодержателя на задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки шляхом прийняття його у свою власність на підставі іпотечного договору є позасудовим способом захисту і не передбачено як спосіб захисту права шляхом звернення до суду (фактично про встановлення права за рішенням суду) ні статтею 16 ЦК України, ні ЗУ "Про іпотеку".

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 526, 610, 612 ЦК України, ст.ст. 10, 60, 88, 208-209, 212-215, 217, 218, 224-226 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Відмовити в задоволені позову ПАТ "Дельта Банк" до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі у власність повністю.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана через Рівненський міський суд Рівненської області в Рівненський апеляційний суд протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Рівненського міського суду С.В. Наумов