Справа № 299/306/16-ц
П О С Т А Н О В А

Іменем України

27 листопада 2019 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі

головуючого судді КОНДОРА Р.Ю.

суддів МАЦУНИЧА М.В., СОБОСЛОЯ Г.Г.

при секретарі ЮРОЧКО А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді цивільну справу № 299/306/16-ц за скаргою боржника ОСОБА_1 , суб`єкт оскарження старший державний виконавець Виноградівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області Вагнер Наталія Іванівна, заінтересована особа стягувач ОСОБА_2 , на дії та рішення державного виконавця, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Виноградівського районного суду від 18 липня 2019 року, повний текст якої складено 23 липня 2019 року, головуюча суддя Рішко Г.І., -

встановив:

Боржник у виконавчому провадженні ОСОБА_1 22.03.2019 подав до суду зазначену скаргу і мотивував її наступним.

Рішенням Виноградівського районного суду від 14.03.2016 боржника зобов`язано сплачувати на користь колишньої дружини ОСОБА_2 аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На виконання цього рішення ст. держвиконавцем Виноградівського РВ ДВС Вагнер Н.І. здійснюється виконавче провадження № 50857835.

15.03.2019 на адресу боржника в одному пакеті надійшли лист Виноградівського РВ ДВС від 05.03.2019 № 01-39/4561 про виклик до органу ДВС та чотири постанови ст. держвиконавця Вагнер Н.І. від 06.03.2019: про встановлення тимчасового обмеження у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України і про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання.

Тобто, 05.03.2019 боржник був викликаний до органу ДВС для вирішення питань щодо сплати боргу, а вже 06.03.2019 держвиконавець ґрунтуючись на розрахунку заборгованості виніс указані постанови. При цьому, всі ці документи були відправлені боржнику одним поштовим відправленням, а дату подачі відправлення до поштового відділення встановити з конверта неможливо. Фактично боржник повинен був з`явитися до органу ДВС 05.03.2019 не маючи інформації про виклик.

У розрахунку заборгованості за аліментами станом на 05.03.2019 визначено борг у сумі 66764,63 грн, з розрахунку випливає, що сума щомісячного платежу визначалася як 1/3 частина середньої заробітної плати працівника відповідної місцевості, що означає застосування при розрахунку положень ч. 2 ст. 195 СК України, за якими заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Тим часом, боржник є інвалідом ІІІ групи з дитинства та отримує державну соціальну допомогу. З часу відкриття виконавчого провадження стягнення аліментів провадилося саме як 1/3 частина зазначеного доходу, як це й передбачено ч. 1 ст. 195 СК України.

Необхідність застосування при виконанні рішення Виноградівського районного суду від 14.03.2016 положень ст. 195 ч. 1 СК України підтверджена й ухвалою Виноградівського районного суду від 20.06.2017 у справі № 299/306/16-ц, якою було задоволено аналогічну скаргу боржника. Це судове рішення підлягає обов`язковому виконанню (ст. 129 ч. 1 п. 9 Конституції України, ст. 18 ч. 1 ЦПК України), що, втім, ігнорується держвиконавцем.

З листа Виноградівського РВ ДВС від 05.03.2019 № 01-39/4561 убачається також, що ухвалою Виноградівського районного суду від 20.12.2018 у справі № 299/306/16-ц було встановлено заборгованість боржника за аліментами в сумі 23414,15 грн. Однак, це рішення є хибним, ухваленим через неподання держвиконавцем Вагнер Н.І. суду пояснень і через свідоме введення стягувачем ОСОБА_2 суду в оману шляхом подання недостовірної інформації, а саме: стягувач вказав, що платник має станом на 23.03.2017 борг у сумі 29280,80 грн; боржник 09.06.2017 сплатив 6139,65 грн; заборгованість залишилася в сумі 23414,15 грн; цю різницю протиправно включено до наявного зараз боргу. При цьому, заборгованість у сумі 29280,80 грн була обрахована держвиконавцем відповідно до ст. 195 ч. 2 СК України, тоді як згідно з ухвалою Виноградівського районного суду від 20.06.2017 заборгованість зі сплати аліментів належало обраховувати за правилами ст. 195 ч. 1 СК України.

Таким чином, після набрання законної сили ухвалою Виноградівського районного суду від 20.06.2017 держвиконавцем був проведений перерахунок, а сума 6139,65 грн повністю покрила заборгованість.

Посилаючись на ці обставини, на положення також ст. 195 ч. 3 СК України, ст. 74 ч. 1 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 447 ЦПК України, боржник ОСОБА_1 просив:

дії старшого державного виконавця Виноградівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області Вагнер Наталії Іванівни щодо повторного здійснення розрахунку заборгованості по сплаті ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 в порядку, визначеному частиною 2 статті 195 СК України, визнати неправомірними;

зобов`язати старшого державного виконавця Виноградівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області Вагнер Наталію Іванівну здійснити перерахунок заборгованості по сплаті ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 в порядку, визначеному частиною 1 статті 195 СК України, та без врахування суми 23414,15 грн, яка нарахована хибно;

скасувати винесені старшим державним виконавцем Виноградівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області Вагнер Наталією Іванівною 06.03.2019 у рамках виконавчого провадження № 50857835 постанови щодо ОСОБА_1 про встановлення тимчасового обмеження у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України і про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання.

Ухвалою Виноградівського районного суду від 18.07.2019 скаргу задоволено:

дії старшого державного виконавця Виноградівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області Вагнер Наталії Іванівни щодо повторного здійснення розрахунку заборгованості по сплаті ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 в порядку, визначеному частиною 2 статті 195 СК України, визнано неправомірними;

зобов`язано старшого державного виконавця Виноградівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області Вагнер Наталію Іванівну здійснити перерахунок заборгованості по сплаті ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 в порядку, визначеному частиною 1 статті 195 СК України, та без врахування суми 23414,15 грн, яка нарахована хибно;

скасовано винесені старшим державним виконавцем Виноградівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області Вагнер Наталією Іванівною 06.03.2019 у рамках виконавчого провадження № 50857835 постанови щодо ОСОБА_1 про встановлення тимчасового обмеження у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України і про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання.

З ухвалою суду першої інстанції не погодився стягувач ОСОБА_2 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Ластівка В.І., ставить в апеляції питання про її незаконність та необґрунтованість. Доводи апеляції зводяться до таких.

Боржник ОСОБА_1 пропустив 10-денний строк звернення до суду зі скаргою на дії та рішення держвиконавця, встановлений ст. 449 ч. 1 п. «а» ЦПК України, і питання про його поновлення (ст. 449 ч. 2 ЦПК України) не ставив. Так, скаргу було подано 22.03.2019, а поштове відправлення з документами, отриманням яких умотивовано скаргу, божником було одержане 10.03.2019, що підтверджується документально. Правова позиція, сформульована в постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.03.2019 у справі № 920/149/18, однозначно вказує на необхідність обрахування строку для звернення до суду зі скаргою на дії та рішення держвиконавця саме виходячи з відповідного числа календарних днів. Відтак, останнім днем подачі скарги для боржника був день 20.03.2019 (робочий день, середа), тоді як скаргу було подано у п`ятницю 22.03.2019. Суд не зважив на відповідні доводи стягувача, що висловлювалися в процесі.

Судове рішення не ґрунтується на законі й по суті, оскільки в ньому наводяться мотиви, що ставлять під сумнів чинну ухвалу Виноградівського районного суду від 20.12.2018, яка боржником не оскаржувалася, а резолютивна частина ухвали за своїм змістом скасовує дію зазначеної ухвали, що суперечить положенням ЦПК України щодо преюдиційності судового рішення (ст. 82 ч. 4).

Таке вирішення справи суперечить законним правам та інтересам дитини на належне матеріальне забезпечення та утримання. Попри наявність у боржника ІІІ групи інвалідності він виїжджає на кордон, де заробляє непогані кошти, однак, на мізерне утримання дитини вважає достатнім відрахування лише частки зі своєї соціальної допомоги. Окрім цього, боржник не позбавлений можливості працевлаштування в Україні, а відсутність у нього такого бажання не може слугувати підставою для порушення права дитини на належне матеріальне забезпечення.

Заява стягувача про відсутність заборгованості за аліментами станом на 09.06.2017 не може братися до уваги, оскільки була написана під диктовку держвиконавця за умов, коли наявна дійсна заборгованість у сумі 29280,80 грн не була до стягувача доведена. Стягувач не обізнаний у юридичних питаннях, а належний документ про відсутність заборгованості та претензій до боржника у справі відсутній, заява до органу ДВС таким документом (зокрема, розпискою) бути не може.

Апелянт просить ухвалу суду скасувати, скаргу боржника ОСОБА_1 залишити без розгляду та повернути її заявнику.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника апелянта ОСОБА_2 адвоката Ластівки В.І., який скаргу підтримав, розглянувши справу за правилами ст. 372 ч. 2 ЦПК України у відсутність інших учасників процесу, обговоривши доводи учасників процесу, дослідивши матеріали справи, оглянувши матеріали виконавчого провадження № 50857835, оцінивши докази в сукупності, суд приходить до такого.

Подаючи скаргу на дії та рішення державного виконавця, боржник у виконавчому провадженні № 50857835 ОСОБА_1 посилався, зокрема, на те, що документи, які зумовили звернення зі скаргою до суду, а саме, лист Виноградівського РВ ДВС від 05.03.2019 № 01-39/4561 про виклик до органу ДВС та чотири постанови ст. держвиконавця Вагнер Н.І. від 06.03.2019 про встановлення відповідних обмежень щодо боржника, він отримав 15.03.2019.

Поряд із цим, з відмітки на квитанції про доставлення рекомендованого поштового відправлення з повідомлення про та з даних про відстеження доставлення поштового відправлення на веб-сайті «Укрпошти» вручення випливає, що вказані вище документи боржник ОСОБА_1 отримав 10.03.2019 (а.с. 20, 21). Оригінал поштового документа знаходиться в матеріалах виконавчого провадження № 50857835. Цим спростовується твердження боржника про отримання документів 15.03.2019, отримання їх у цей день не підтверджується доказами.

До суду боржник ОСОБА_1 скаргу подав 22.03.2019 (а.с. 1-4).

Відповідно до ст. 447 ч. 1 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. Скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи (ст. 447 ч. 1 п. «а» ЦПК України).

Законом України «Про виконавче провадження» (Закон № 1404-VIII) передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом; рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів (ст. 74 ч.ч. 1, 5).

Строки, встановлені законом або судом, обчислюються роками, місяцями і днями, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати (ст. 122 ч. 1 ЦПК України). Право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом; документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених ЦПК України (ст. 126 ч.ч. 1, 2 ЦПК України).

Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли ЦПК України встановлено неможливість такого поновлення; якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк; одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущено строк (ст. 127 ч.ч. 1, 3, 4 ЦПК України).

Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом (ст. 449 ч. 2 ЦПК України).

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 13.03.2019 у справі № 920/149/18 висловила з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 07.07.1998 № 11-рп/98 у справі щодо офіційного тлумачення частин другої і третьої статті?84?та частин другої і четвертої статті?94 Конституції України?(справа щодо порядку голосування та повторного розгляду законів Верховною Радою України) правову позицію, за змістом якої, зокрема:

«термін «дні», якщо він вживається у правових актах без застережень, означає лише календарні дні;

стаття 74 Закону України № 1404-VІІІ «Про виконавче провадження»?є загальною нормою по відношенню до?статей 339-341 ГПК України, адже застосовується до більш широкого кола відносин: 1) відносин, які виникають при оскарженні дій щодо виконання будь-якого виконавчого документа, а не тільки рішення суду; 2) відносин, які виникають при оскарженні дій державного виконавця не тільки до суду, але й до органів ДВС;

процесуальні норми створюються для забезпечення належного відправлення правосуддя та дотримання принципу юридичної визначеності і сторони повинні очікувати їх застосування;

водночас за правилами статей?113,?115,?119 ГПК України?строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом; строки, встановлені законом або судом, обчислюються роками, місяцями і днями, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати; суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, установлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом установлено неможливість такого поновлення;

крім того, відповідно до частини другої?статті 341 ГПК України?пропущений з поважних причин строк для подання скарги на дії органів ДВС може бути поновлено судом;

з огляду на встановлений статтею 115 ГПК України ?порядок обчислення процесуальних строків десятиденний строк для оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця слід обчислювати в календарних днях; такий порядок обчислення строків є єдиним для всіх норм ГПК України та застосовується й у інших процесуальних кодексах України.

Боржник ОСОБА_1 не просив суд поновити пропущений для подачі скарги строк, що сплив у робочий день 20.03.2019, на поважність причин його пропущення не вказував.

Представник стягувача ОСОБА_2 адвокат Ластівка В.І. вказував на ці обставини під час розгляду справи судом першої інстанції, підтверджував свої доводи доказами та просив залишити скаргу боржника ОСОБА_1 без розгляду через пропущення процесуального строку, про поновлення якого питання боржником не ставилося (а.с. 17-18, 46 та ін.).

Суд першої інстанції цим доводам представника стягувача оцінки не дав та в своєму судовому рішенні доводів на їх спростування не навів, натомість задовольнив заяву боржника по суті. Тим часом, зазначені доводи обґрунтовані, ніким не спростовані і як такі підлягають врахуванню.

За таких обставин, боржник у виконавчому провадженні оскаржив дії та рішення державного виконавця з пропущенням передбаченого для цього цивільним процесуальним законом строку, про поновлення пропущеного процесуального строку не просив, тому втратив право на вчинення процесуальної дії і його скаргу належало залишити без розгляду. Вирішення по суті судом першої інстанції скарги є неправильним у процесуальному розумінні та порушує права інших учасників процесу.

Відтак, на підставі ст. 377 ч. 1 ЦПК України апеляцію, оскільки питання про повернення розглянутої судом першої інстанції скарги за результатом апеляційного розгляду вирішенню не підлягає, а підстав для вирішення скарги по суті немає, слід задовольнити частково, ухвалу суду першої інстанції, постановлену з порушенням норм процесуального права, скасувати, скаргу боржника у виконавчому провадженні - залишити без розгляду.

Керуючись ст. 10 ч. 9, ст. 126 ч.ч. 1, 2, ст. 374 ч. 1 п. 4, ст. 377 ч. 1, ст. 382 ЦПК України, апеляційний суд -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково, ухвалу Виноградівського районного суду від 18 липня 2019 року скасувати, скаргу боржника ОСОБА_1 , суб`єкт оскарження старший державний виконавець Виноградівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області Вагнер Наталія Іванівна, заінтересована особа стягувач ОСОБА_2 , на дії та рішення державного виконавця, залишити без розгляду.

Роз`яснити, що особа, скаргу якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення скарги без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду. Повне судове рішення складене 9 грудня 2019 року.

Судді