ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«10» грудня 2019 року

м. Харків

справа № 640/11581/18-ц

провадження № 22ц/818/5759/19

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В. (суддя-доповідач),

суддів - Бровченка І.О., Колтунової А.І.

за участю секретаря - Колосовської А.Р.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 , представник позивача - ОСОБА_2 ,

відповідач - ОСОБА_3 , представник відповідача - ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 08 жовтня 2019 року в складі судді Попрас В.О.

в с т а н о в и в:

У липні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя, в якому просила виділити у її власність житлову квартиру, загальною площею 65,2 кв. м, житловою площею 43,9 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; виділити у власність ОСОБА_3 автотранспортний засіб марки ВАЗ 21104, державний номер НОМЕР_1 , (VIN) НОМЕР_2 ; стягнути з неї на користь відповідача грошову компенсацію в розмірі 143 739,25 грн відповідно до Звіту про оцінку, який складено Товариством з обмеженою відповідальністю «Мегаполіс і партнери», житлової квартири, загальною площею 65,2 кв. м, житловою площею 43,9 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; вирішити питання щодо судових витрат.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 08 жовтня 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 - залишено без розгляду.

Не погоджуючись з ухвалою суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила ухвалу скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, порушено та неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Вважала, що суд дійшов помилкового висновку про її повторну неявку у судові засідання без поважних причин, оскільки вона подала заяву про відкладення судового засідання, призначеного на 17 липня 2019 року у зв`язку з необхідністю внесення грошових коштів на депозитний рахунок; що вона повідомила суд про неявку у судове засідання на 04 вересня 2019 року у зв`язку з зайнятістю її представника в іншій судовій справі, а також враховуючи потребу у позасудовому врегулюванні спору з відповідачем; що у період з 17 вересня 2019 року по 02 жовтня 2019 року вона знаходилась на стаціонарному лікуванні та продовжує його; що 08 жовтня 2019 року вона не з`явилась у судове засідання з поважних причин у зв`язку з лікуванням, на підтвердження чого її чоловік ОСОБА_5 подав до суду заяву про відкладення розгляду справи; що умисних дій щодо неявки у судові засідання вона не допускала та щоразу повідомляла суд про підстави відкладення розгляду справи; що її представник жодного разу не отримував судові повістки; що суд мав право винести рішення по справі за її відсутності, а не залишати позов без розгляду.

Відзивів на апеляційну скаргу від учасників справи до суду апеляційної інстанції не надходило.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення з`явившихся учасників справи, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно задовольнити, ухвалу суду - скасувати.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що позивачка належним чином повідомлена про розгляд справи та повторно не з`явилась у судове засідання, не надавши доказів поважності причин неявки та заяв про розгляд справи за її відсутності.

Проте, судова колегія з таким висновком суду першої інстанції не погоджується, виходячи з наступного.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно частини 3 статті 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки.

Відповідно до частини 5 статті 223 ЦПК України у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Як вбачається з матеріалів справи, з жовтня 2018 року у провадженні суду перебуває справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя.

Ухвалою судді Київського районного суду м. Харкова від 09 жовтня 2018 року відкрито провадження у справі (а. с. 57-58).

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 04 квітня 2019 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті (а. с. 163).

Справа призначалася до розгляду неодноразово, зокрема на 17 липня 2019 року, 04 вересня 2019 року та 08 жовтня 2019 року.

Проте, матеріали справи не містять доказів того, що позивач повторно не з`явилась у судове засідання без поважних причин або не повідомляла про причини неявки.

Як вбачається з протоколу судового засідання від 11 червня 2019 року у розгляді справи оголошено перерву для з`ясування питання щодо внесення грошової компенсації за заявленими позовними вимогами до 17 липня 2019 року об 11-30 год., про що ОСОБА_1 повідомлена, що підтверджується її підписом у явочному аркуші (а. с. 172-175, 176).

16 липня 2019 року до суду надійшла заява від ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи, призначеного на 17 липня 2019 року, у зв`язку з необхідністю отримання грошових коштів для внесення на депозитний рахунок суду відповідно до вимог позовної заяви (а. с. 177).

Згідно протоколу судового засідання від 17 липня 2019 року всі учасники справи не з`явились, від позивача надійшла заява про відкладення розгляду справи, у зв`язку з чим розгляд справи відкладено на 04 вересня 2019 року об 11-45 год. (а. с. 178).

Судова повістка про виклик на судове засідання, призначене на 04 вересня 2019 року об 11-45 год., направлена на адресу ОСОБА_1 , повернута до суду без вручення з відміткою «адресат відсутній» (а. с. 180).

04 вересня 2019 року до суду першої інстанції від ОСОБА_1 надійшла заява про відкладення розгляду справи, яка мотивована тим, що сторони мають намір позасудового врегулювання спору, а також тим, що представник позивача зайнятий в іншому судовому засіданні у Золочівському районному суді Харківської області (а. с. 181).

На підтвердження викладених у заяві доводів позивачкою надано копію мирової угоди від 26 липня 2019 року по справі №640/743/18 за позовом ОСОБА_3 до неї про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів та лист Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради від 19 березня 2018 року щодо розгляду питання про доцільність позбавлення її батьківських прав (а. с. 182-185).

Згідно протоколу судового засідання від 04 вересня 2019 року учасники справи не з`явились, від позивачки надійшла заява про відкладення розгляду справи, у зв`язку з чим розгляд справи відкладено на 08 жовтня 2019 року о 16-30 год. (а. с. 186).

Судова повістка про виклик на судове засідання, призначене на 08 жовтня 2019 року о 16-30 год., направлена на адресу ОСОБА_1 , повернута до суду без вручення з відміткою «адресат відсутній» (а. с. 190).

01 жовтня 2019 року ОСОБА_1 надала до суду першої інстанції заяву про відкладення розгляду справи, що призначена на 08 жовтня 2019 року о 16-30 год., у зв`язку з перебуванням у лікарні (а. с. 192).

Зазначена заява подана до суду 08 жовтня 2019 року ОСОБА_5 від імені ОСОБА_1 , оскільки вона не могла з`явитися до суду через хворобу (а .с. 191).

З виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого №5899 Обласної клінічної травматологічної лікарні м. Харкова вбачається, що ОСОБА_1 з 17 вересня 2019 року по 02 жовтня 2019 року перебувала у стаціонарі з діагнозом: двобічний диспластичний коксартроз ІV ст., порушення функції обох кульшових суглобів ІІ ст., згинально-привідна контрактура обох кульшових суглобів, фіброзний анкілоз лівого кульшового суглоба, остеохондроз поперекового відділу хребта полі сегментарний тип, спондилоартроз, спондильоз, порушення статико-динаміної функції хребта, функції опори та ходи (а. с. 211).

08 жовтня 2019 року ОСОБА_1 проходила МРТ-дослідження попереково-крестцового відділу хребта, що підтверджується протоколом Діагностичного центру Товариства з обмеженою відповідальністю «Скен Лайф» (а. с. 212).

Пунктом 3 частини 1 статті 257 ЦПК України передбачено, що суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Із змісту пункту 3 частини 1 статті 257 ЦПК України вбачається, що суд залишає заяву без розгляду за наявності таких умов у сукупності: позивача належним чином повідомлено про час і місце розгляду справи; він повторно не з`явився в судове засідання без поважних причин; від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення перешкоджає розгляду справи.

Вирішуючи питання про залишення позову без розгляду, суд повинен врахувати всі умови залишення заяви без розгляду у сукупності. Відсутність хоча б однієї із умов не дає права суду залишати позов без розгляду.

Крім того, залишення позову без розгляду на підставі цієї норми можливе за умови, якщо суд позбавлений можливості вирішити спір по суті з вини позивача, який не подав без поважних причин витребувані згідно з ухвалами суду докази, необхідні для вирішення спору, або його представник не з`явився на виклик у засідання суду чи не повідомив про причини неявки і його нез`явлення перешкоджає вирішенню спору.

Тобто, застосування цієї норми можливе у разі, коли йдеться про ігнорування позивачем своїх процесуальних обов`язків і вимог суду, що унеможливлює розгляд судом і вирішення спору по суті заявлених позовних вимог.

Суд має з`ясувати не тільки відсутність поважних причин, а також і те, яким чином неявка позивача перешкоджає вирішенню спору, та у чому полягають перешкоди для розгляду та вирішення спору по суті заявлених позовних вимог за відсутності позивача.

Як вбачається з встановлених судом обставин справи, ОСОБА_1 дійсно не з`являлась у судові засідання, призначені на 17 липня 2019 року, 04 вересня 2019 року та 08 жовтня 2019 року, однак завчасно надавала суду заяви про відкладення розгляду справи, в яких зазначала поважні причини своєї неявки до суду.

Крім того, судові повістки на судові засідання, призначені на 04 вересня 2019 року та 08 жовтня 2019 року, ОСОБА_1 не отримала, та вони повернуті на адресу суду без вручення.

Отже, оскільки ОСОБА_1 не з`являлась у судові засідання з поважних причин, про які щоразу повідомляла суд відповідними заявами про відкладення розгляду справи, суд першої інстанції не мав правових підстав для залишення її позову без розгляду.

Водночас, як вбачається з протоколів судових засідань від 15 травня 2019 року та 11 червня 2019 року, ОСОБА_1 та її представник були присутні у судових засіданнях на стадії розгляду справи по суті, надавали пояснення по справі, брали участь у допиті свідків.

В суді апеляційної інстанції представник ОСОБА_1 підтвердив, що справу залишено без розгляду фактично на стадії судових дебатів.

ОСОБА_3 та його представник пояснили, що ОСОБА_1 не з`являлася до суду першої інстанції без поважних причин, однак, доказів щодо цього не надали.

За таких умов, нез`явлення позивача у судові засідання 04 вересня 2019 року та 08 жовтня 2019 року не зумовлює залишення судом першої інстанції позову без розгляду на підставі пункту 3 частини 1 статті 257 ЦПК України, оскільки суд не був позбавлений можливості закінчити розгляд справи по суті на підставі наявних у справі та досліджених судом за участю сторін доказів.

Із змісту оскаржуваної ухвали не вбачається обґрунтування неможливості розгляду спору по суті за наявними матеріалами справи; не зазначено, яким чином неявка позивачки в судове засідання у цьому випадку перешкоджає вирішенню спору по суті за наявними у матеріалах справи доказами; не вказано, які саме вимоги суду не було виконано позивачкою.

Враховуючи викладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність правових підстав для залишення позову без розгляду через повторну неявку позивача до суду, оскільки вона повідомляла суд про поважні причини своєї неявки, а також її нез`явлення у судові засідання не перешкоджало закінченню розгляду справи.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на необхідність дотримання розумних строків розгляду справи.

За змістом пункту 10 частини 3 статті 2 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є розумність строків розгляду справи судом.

Згідно статті 210 ЦПК України суд має розпочати розгляд справи по суті не пізніше ніж через шістдесят днів з дня відкриття провадження у справі, а у випадку продовження строку підготовчого провадження - не пізніше наступного дня з дня закінчення такого строку. Суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).

Як вбачається з матеріалів справи, у провадженні суду справа знаходиться з 09 жовтня 2018 року і до теперішнього часу не розглянута.

Аналізуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушив норми процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За таких обставин відповідно до пункту 4 частини 1 статті 379 ЦПК України ухвала підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду.

Пунктом 37 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року визначено, що якщо судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу суду першої інстанції, яка перешкоджає розгляду справи, з передачею справи на розгляд до суду першої інстанції, то розподіл сум судового збору, пов`язаного з розглядом відповідної апеляційної та/або касаційної скарги, здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи згідно із загальними правилами ЦПК України.

Оскільки наразі вирішується лише процесуальне питання, а не розглядається справа по суті спору, підстав для розподілу судового збору за розгляд справи апеляційним судом не вбачається.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п.6 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.379, ст. ст. 381-384, 389 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 08 жовтня 2019 року - скасувати. Справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді І.О. Бровченко

А.І. Колтунова

Повний текст постанови складено 11 грудня 2019 року.