У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.03.2019 Справа №2-а-17104/11

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого Дуди О.О.

за участю секретаря Добрянської О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі матеріали адміністративної справи за заявою ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження та поновлення строку предявлення виконавчого документа до виконання, -

В С Т А Н О В И В :

Заявник ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про заміну сторони виконавчого провадження та поновлення строку предявлення виконавчого документа до виконання, вказавши, що у 2011 році постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області було задоволено позовні вимоги її чоловіка ОСОБА_2 до УПФ України в м. Тернополі щодо стягнення недоплаченої державної соціальної допомоги, як "Діти війни". На підставі постанови суду було видано виконавчий лист № 2-а-17104/11 від 18 вересня 2011 року, який був предявлений до виконання. На сьогоднішній день рішення суду не виконано. 15 квітня 2016 року її чоловік помер. Відповідно, вона є спадкоємцем, в тому числі і невиплачених коштів згідно вищевказаного рішення суду, а тому виникає необхідність замінити сторону у виконавчому провадженні.

Заявник ОСОБА_1 та представник Тернопільського обєднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області, яке відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 16.12.2015 року є правонаступником Управління Пенсійного фонду України в м. Тернополі в судове засідання не з'явилися, хоча про день та час розгляду заяви судом повідомлялися.

Вивчивши матеріали справи суд дійшов до висновку, що заява підлягає до задоволення з таких підстав.

Із копії постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14.09.2011 року у адміністративній справі № 2-а-17104/11 вбачається, що позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково. Зобовязано Управління Пенсійного фонду України в м. Тернополі провести нарахування та виплату ОСОБА_2 підвищення до пенсії, передбаченого статтею 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 18.11.2004 року № 2195-IV у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, за період з 21.01.2011 року по 22.07.2011 року включно, з врахуванням ч.1 ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та з врахуванням виплачених сум. В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено. Сплачений позивачем судовий збір в розмірі 3,40 грн. відшкодувати ОСОБА_2 за рахунок Державного бюджету України. Зобовязано Управління Пенсійного фонду України в м. Тернополі виконати постанову негайно.

Дана постанова на даний час не виконана.

Стягувач ОСОБА_2 помер 15 квітня 2016 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ИД № 205745. Заявник ОСОБА_1 є спадкоємцем після смерті свого чоловіка.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України, судове рішення є обов'язковим до виконання.

Відповідно до вимог ст.1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були одержані за життя, передаються членам його сім'ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

У своїй постанові від 29.07.2010 р. у справі "Стрельцов та інші військові пенсіонери з Новочеркаська проти Російської Федерації" Європейський суд з прав людини визнав, що громадяни мають право на підтримання скарг своїх померлих родичів у межах статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Указаного висновку Європейський Суд з прав людини дійшов виходячи з того, що право на отримання заробітної плати і прирівняних до неї платежів, пенсій та інших грошових сум, які виплачуються в якості засобів для існування і підлягали виплаті, проте не були отримані громадянином за життя, належать членам сім'ї померлої особи.

Згідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ч. 4 ст. 372 КАС України примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.

Отже, право на отримання заборгованості з пенсії правонаступник має у випадку, якщо пенсія була нарахована померлому або присуджена йому на підставі судового рішення, що набрало законної сили, однак не отримана померлим.

Відповідно до ч. 1 ст. 379 КАС України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Аналогічно підстави, умови і порядок заміни сторони виконавчого провадження врегульовано ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. 1, ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. У разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов'язковими тією мірою, якою вони були б обов'язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Заміна сторони виконавчого провадження відбувається у разі вибуття однієї з сторін (стягувача або боржника), зокрема, внаслідок смерті або реорганізації. Заміна сторони полягає у вступі на її місце правонаступника (спадкоємця).

Під правонаступництвом у виконавчому провадженні необхідно розуміти заміну однієї зі сторін (стягувача або боржника) з переходом прав та обов'язків від правопопередника до іншої особи (правонаступника), що раніше не брали участі у виконавчому провадженні. Правонаступництво можливе на всіх стадіях виконавчого провадження - з моменту відкриття виконавчого провадження до його закінчення.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно практики ЄСПЛ у пенсійних та інших справах, що пов'язані із соціальною сферою, різні соціальні виплати також стосуються «права власності» в розумінні Конвенції. Як зазначив Суд у справі «Будченко проти України» (№38677/06, рішення від 24 липня 2014 року), «якщо в Договірній державі є чинне законодавство, яким виплату коштів передбачено як право на соціальні виплати (обумовлені чи не обумовлені попередньою сплатою внесків), таке законодавство має вважатися таким, що передбачає майнове право, що підпадає під дію статті 1 Протоколу № 1 відносно осіб, які відповідають її вимогам.

За таких обставин суд приходить до висновку про те, що спірні правовідносини допускають правонаступництво.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 помер 15 квітня 2016 року, заявник є його правонаступником. Постанова у справі №2-а-17104/11 не виконана. Зважаючи на такі обставини, суд вважає вимоги заяви про заміну стягувача (сторони виконавчого провадження) обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Щодо заявлених вимог заявника ОСОБА_1 в частині поновлення строку предявлення виконавчого документа до виконання, суд виходить із наступного.

Судом встановлено, що постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області № 2-а-17104/11 від 14 вересня 2011 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. Зобовязано Управління Пенсійного фонду України в м. Тернополі провести нарахування та виплату ОСОБА_2 підвищення до пенсії, передбаченого статтею 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 18.11.2004 року № 2195-IV у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, за період з 21.01.2011 року по 22.07.2011 року включно, з врахуванням ч.1 ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та з врахуванням виплачених сум. В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено. Сплачений позивачем судовий збір в розмірі 3,40 грн. відшкодувати ОСОБА_2 за рахунок Державного бюджету України.

На виконання даного рішення судом видано виконавчий лист.

Відповідно до ч.1 ст.376 КАС України, стягувачам, які пропустили строк для пред'явлення до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

На підставі викладеного та із врахуванням наведених ОСОБА_1 підстав для поновлення строку предявлення виконавчого документа до виконання, суд приходить до висновку про задоволення заяви в частині поновлення строку для предявлення до виконання виконавчого листа за №2-а-17104/11 виданого Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області, оскільки строк пропущено з поважних причин.

Керуючись ст.ст. 241, 248, 293, п.27 ч.1 ст.294, 376, 379 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження та поновлення строку предявлення виконавчого документа до виконання - задовольнити.

Замінити стягувача ОСОБА_2, який помер 15.04.2016 року, на його правонаступника ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, інд. номер НОМЕР_1, жительку м. Тернопіль, вул. Ст. Бандери, 96/287, у виконавчому провадженні з виконання постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області № 2-а-17104/11 за період з 14 вересня 2011 року по 15 квітня 2016 року.

Поновити ОСОБА_1 строк предявлення до виконання виконавчого листа №2-а-17104/11, виданого Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області.

Копію ухвали надіслати Тернопільському обєднаному Управлінню Пенсійного фонду України Тернопільської області, як правонаступнику Управління Пенсійного фонду України в м. Тернополі, ОСОБА_1.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Восьмого апеляційного адміністративного суду, шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції, протягом 15 днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Головуючий суддяОСОБА_3