Рішення набрало чинності "___"_________20____р. Справа № 665/1295/18

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2019 р. Чаплинський районний суд Херсонської області в складі:

головуючої судді - Пилипенко І.О.,

за участю секретаря судового засідання - Ткаченко Л.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Чаплинка Херсонської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору орган опіки та піклування Зеленьківської сільської ради Тальнівського району Черкаської області про позбавлення батьківських прав,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що до 2014 року спільно проживала з відповідачем по справі. 05 вересня 2012 року у них народився син ОСОБА_3, батьком якого було записано ОСОБА_2 В подальшому 29.08.2014 року сторони зареєстрували шлюб, та позивач змінила своє прізвище на ОСОБА_2. Вказує, що укладений шлюб виявився невдалим та рішенням Тальнівського районного суду Черкаської області від 25.07.2016 року шлюб між ними було розірвано. Після розірвання шлюбу, неповнолітній син залишився проживати разом з позивачем, а відповідач переїхав на постійне проживання до ІНФОРМАЦІЯ_1. На протязі трьох років відповідач жодного разу не відвідував дитину. Життям дитини не цікавиться, допомоги на її утримання не надає, не спілкується з сином та не турбується про його духовний, фізичний розвиток.

Оскільки ОСОБА_2 фактично самоусунувся від виконання своїх батьківських обовязків, просить суд позбавити його батьківських прав, відносно його малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

В судове засіданні позивач ОСОБА_2 не зявилася, надіславши заяву про розгляд справи за її відсутності. Просила позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2, в судове засідання не з'явився, хоча про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, завчасно. В матеріалах справи наявна від сканована копія заяви відповідача в якій останній позовні вимоги визнає та просить суд розглянути справу без його участі. Разом з тим, суд не може взяти вказану заяву до уваги, оскільки до суду не надано оригінал даної заяви, а від сканована копія має сумнівну якість та відправлена із електронної пошти позивача, а тому відсутнє підтвердження того, що вказана заява подана саме відповідачем.

Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України

Представник третьої особи - орган опіки та піклування Зеленьківської сільської ради Тальнівського району Черкаської області в судове засідання не зявився, подавши заяву про розгляд справи за відсутності представника третьої особи та задоволення позовних вимог ОСОБА_2

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою ст. 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої ст. 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Тлумачення пункту 2 частини першої ст. 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України).

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постаново. Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ передбачено, що, держави - учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження серії 1-СР №160069 від 26 вересня 2012 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тальнівського районного управління юстиції у Черкаській області, ОСОБА_2 та ОСОБА_5 є батьками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

29 серпня 2014 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 зареєстровано шлюб виконавчим комітетом Павлівської сільської ради Чаплинського району Херсонської області, актовий запис №04. Внаслідок реєстрації шлюбу, ОСОБА_5 змінила своє прізвище на ОСОБА_2.

Заочним рішенням Тальнівського районного суду Черкаської області №704/802/16-ц від 25 липня 2016 року, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано.

З довідки Зеленьківської сільської ради Тальнівського району Черкаської області №264 від 18.07.2018 року вбачається, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 на території сільської ради з 2016 року не проживає.

З пояснень сусідів позивача ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вбачається, що відповідач ОСОБА_2 не бере участі у вихованні свого сина, з 2014 року не відвідував сина, не надавав допомоги на його утримання. Вихованням дитини займається його мати ОСОБА_2.

Згідно характеристики неповнолітнього ОСОБА_4, 05.09.2012 року, наданої вихователем ДНЗ «Веселка» Зеленьківської сільської ради Тальнівського району Черкаської області, дитина забезпечена всім необхідним. Її вихованням займається матір ОСОБА_2 У свою чергу батько дитини вихованням дитини не займається, не приймає участі у колективних святах, не відвідує садочок. Витрати по утриманню дитини та її навчанні здійснює матір дитини.

Звертаючись до суду з позовом, позивач посилалася на те, що відповідач проживає окремо та з часу припинення спільного проживання з дитиною, жодного з покладених законом на батьків обов'язків не виконує, не бере участі у вихованні сина, не цікавиться його життям, не відвідує його вдома та в дошкільних закладах, не надає допомоги на утримання дитини.

Разом з тим, досліджуючи матеріали справи в межах заявлених позовних вимогах суд вважає, що не може свідчити про свідоме ухилення від виконання батьківських обов'язків по утриманню сина факт ненадання відповідачем допомоги на утримання сина. Позивачем не надано доказів, щодо того, що нею вживалися заходи щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини та порушення останнім обовязку щодо утримання дитини. Сам по собі факт відсутності надання в добровільному порядку допомоги на утримання дитини не свідчить про наявність винної поведінки ОСОБА_2, наслідком якої є застосування до нього крайнього заходу відповідальності, передбаченої ст. 166 СК України.

Також, судом враховується та обставина, що поведінка відповідача не є загрозливою для життя та здоров'я дитини, а ухилення батька дитини від достатнього матеріального утримання дитини, чи від частих зустрічей з дитиною не може призвести до позбавлення його батьківських прав. При цьому слід враховувати значну відстань проживання відповідача від місця проживання малолітньої дитини, що перешкоджає батьку брати участь у житті своєї дитини. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом. Належних та допустимих доказів ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов'язків, які б були законною підставою для позбавлення його батьківських прав, не надано.

Крім того в матеріалах справи взагалі відсутній висновок органу опіки та піклування, який би підтверджував доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, при цьому тягар доказування та надання відповідних доказів покладено саме на позивача, що узгоджується з вимогами ст. 12 ЦПК України.

За відсутності доказів свідомого ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов'язків, ставлення останнього до дитини, суд дійшов висновку про недоцільність позбавлення відповідача батьківських прав, оскільки втручання в сімейне життя відповідача ОСОБА_2 у спосіб позбавлення його батьківських прав по відношенню до сина є винятково невиправданим і таким, що не ґрунтується на законі, та не є необхідним за умов встановлених у даній справі для застосування такого способу захисту прав неповнолітньої дитини в розумінні ст. 8 ч. 2 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а підстави для позбавлення батьківських прав відповідача за п.2,4 ч.1 ст. 164 СК України є недоведеними. Дані мотиви суду узгоджуються з висновками Європейського суду з прав людини, викладених у п.51-54 рішення цього суду у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року.

На думку суду, позбавлення батьківських прав відповідача з підстав, визначених законом, повинно перш за все пов'язуватися із винятковою обґрунтованістю стороною позивача таких умов достатніми та належними доказами, що мають ґрунтуватися на суттєвих і достатніх причинах для застосування такої відповідальності, що не установлено судом у даній справі (про це також зазначено у п. 112, 113 рішення Європейського суду з прав людини від 08 квітня 2004 року у справі «Хаас проти Німеччини»).

Таким чином, обґрунтування позову ОСОБА_2 не знайшло свого підтвердження відповідними засобами доказування, а отже у задоволенні позову слід відмовити у зв'язку з його необґрунтованістю.

На підставі викладеного, керуючись ст..ст.12, 19, 76-81, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору орган опіки та піклування Зеленьківської сільської ради Тальнівського району Черкаської області про позбавлення батьківських прав - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. В разі якщо повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, строк на подання заяви про його перегляд може бути поновлено, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом до Херсонського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Чаплинський районний суд Херсонської області

Суддя: І.О. Пилипенко