Провадження № 2/752/3116/19
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

(заочне)

13.09.2019 року Голосіївський районний суд м. Києва

у складі головуючого по справі судді - Мазура Ю.Ю.

за участю секретаря - Воробйова І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання, -

В С Т А Н О В И В:

В листопаді 2018 позивач звернулася до суду із позовом, в якому просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а також зняти з реєстраційного обліку.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона є власником зазначеної квартири. Крім позивача в квартирі зареєстрований її колишній чоловік ОСОБА_2 . Як зазначає позивач, відповідач понад один рік не проживає за місцем реєстрації, витрат по утриманню квартири не несе, позивач перешкоди в користуванні житловим приміщенням відповідачу не чинить. Внаслідок зазначеного, на думку позивача, відповідач втратив право користування житловим приміщенням, а тому, для захисту свого порушеного права, позивач звернулася до суду із вказаним позовом.

Представник позивача в судове засідання не з`явилася; подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, з підстав, викладених у позові, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомив, відзив до суду не направив.

Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився у судове засідання, про причини неявки не повідомив, не подав відзив і представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає необхідним позов задовольнити, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, ОСОБА_1 є власником квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору дарування квартири, посвідченого 14.01.2018 державним нотаріусом Восьмої Київської державної нотаріальної контори Чернієнко В.Ю., зареєстрованого в реєстрі за № 1-26.

Разом з цим, як вбачається із Витягу про реєстрацію в Державному реєстрі правочинів від 14.01.2008, наданого Восьмою Київською державною нотаріальною конторою, до вищезазначеного договору дарування квартири, внесено виправлення, а саме: вилучено предмет правочину - «квартира, що за адресою: АДРЕСА_1 » та додано предмет правочину - «квартира, що за адресою: АДРЕСА_1 ».

ОСОБА_2 зареєстрований в квартирі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , з 13.07.2010.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі з 26.11.2011.

Разом з цим, як вбачається із свідоцтва про розірвання шлюбу від 24.10.2017, виданого Голосіївським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві, серія НОМЕР_1 , шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано 24.10.2017.

Актом про непроживання від 18.09.2018, комісією встановлено, що ОСОБА_2 в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , не проживає, особистих речей не зберігає.

Позивач на даний час володіє та користується квартирою, несе витрати по її утриманню, однак відповідач протягом тривалого часу, а саме протягом останнього року, в квартирі не проживає.

Відповідно до ст. 41 Конституції України та ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Статтею 317 ЦК України, визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Крім того, зі змісту ст. 391 ЦК України, вбачається, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Пленум Верховного Суду України у постанові «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12.04.1985 року № 2 встановив, що реалізація встановлених конституційних гарантій, поряд з іншими, відображається в збереженні житла за його власниками без обмежень, та в гарантії збереження житла в державному та комунальну житлову фонді за тимчасово відсутніми громадянами протягом шести місяців (ст. 71 ЖК УРСР), членів сім`ї власника жилого приміщення протягом року (ст. 405 ЦК України).

Відповідно до ст. 72 ЖК УРСР та ст. 405 ЦК України, не проживання у жилому приміщенні понад встановлений строк без поважних причин, дають підстави для визнання цих осіб в судовому порядку такими, що втратили права користування ним.

Згідно із ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Постановою Верховного Суду України у справі № 6-57цс11 від 16.01.2012, визначено, що вказаний Закон є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, а положення статті 7 цього Закону застосовуються до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.

У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Як зазначає позивач, відповідач відсутній протягом останнього рокув квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , а наявність реєстрації відповідача в зазначеній квартирі порушує право позивача, як власника квартири.

Крім того, судом встановлено, що відповідач є колишнім чоловіком позивача, витрат на житлово-комунальні послуги не несе, своїх речей в квартирі не зберігає, позивач не бажає, щоб відповідач був зареєстрований в його власності, відповідач тривалий час не проживає в квартирі без поважних причин.

Враховуючи вищевикладене, оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідач понад шість місяців не проживає в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , а тому суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме визнання відповідача таким, що втратив право користування квартирою за адресою: АДРЕСА_1 .

Крім того, оскільки рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням є підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання, тому суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в частині зняття відповідача з реєстраційного обліку.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Керуючись ст. ст. 263, 265 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; місце проживання та реєстрації: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ; місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання - задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 таким, що втратив право користування квартирою за адресою: АДРЕСА_1 .

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ; місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; місце проживання та реєстрації: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 704 гривні 80 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Ю.Ю. Мазур