Справа № 500/3130/19
Провадження № 2/500/2224/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2019 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючий - суддя Швець В.М.,

за участю секретаря судового засідання Коробко О.Д.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в місті Ізмаїл цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості в розмірі 3981грн. 12коп. Позовні вимоги обґрунтовувала позивач тим, що відповідно до укладеного кредитного договору № 99 від 23 вересня 2015 року між кредитною спілкою «Придунав`я» (далі: Спілка) та ОСОБА_4 , останній отримав кредит у розмірі 6000грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 79 відсотків річних від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом строком на 24 місяці до 23 вересня 2017 року. 23 вересня 2015 року між спілкою та відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 були укладені договори поруки № 99, згідно до якого ОСОБА_2 та ОСОБА_3 несуть солідарну відповідальність перед Спілкою за виконання зобов`язань за кредитним договором ОСОБА_4 . Між Спілкою та ОСОБА_1 08 квітня 2019 року було укладено договір відступлення прав вимоги, у відповідності до умов якого, Спілка відступила ОСОБА_1 право вимоги від відповідачів грошових коштів. Відповідно до договору відступлення прав вимоги від 08 квітня 2019 року ОСОБА_1 набула права грошової вимоги до відповідачів, яка складає в зв`язку з невиконанням відповідачами зобов`язань станом на 08 квітня 2019 року - 3982грн. 12коп., яка складається із 1043грн. 77коп. заборгованості основного боргу за кредитом, 2938грн. 35коп. заборгованості по процентам, яку позивач просить стягнути солідарно з відповідачів. Представник позивача просив справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Ухвалою суду від 13 травня 2019 року справу призначено к розгляду у спрощеному позовному провадженні відповідно до ст.274 ЦПК України.

Про проведення розгляду справи у спрощеному позовному провадженні позивач та відповідачі повідомлені належним чином. Заперечення проти такого розгляду справи від відповідачів судом у встановлений строк не отримано.

Відповідач ОСОБА_3 надала суду відзив на позовні вимоги, в якому позов не визнала, вважає, що дія поруки припинилась, а тому просить в задоволенні позову відмовити.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (актовий запис про смерть № 611 від 25 квітня 2017 року, свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 від 25 квітня 2017 року). Ухвалою суду від 29 жовтня 2019 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості був закритий в частині вимог до відповідача ОСОБА_4 . Ухвала набрала законної сили.

Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

У відповідності зі ст.13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів.

Вивчивши матеріали справи,суд приходить до висновку, що позовні вимоги не обґрунтовані та не підлягають задоволенню.

В судовому засіданні із досліджених доказів встановлено, що відповідно до укладеного кредитного договору № 99 від 23 вересня 2015 року між кредитною спілкою «Придунав`я» (далі: Спілка) та ОСОБА_4 , останній отримав кредит у розмірі 6000грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 79 відсотків річних від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом строком на 24 місяці до 23 вересня 2017 року. 23 вересня 2015 року між спілкою та відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 були укладені договори поруки № 99, згідно до якого ОСОБА_2 та ОСОБА_3 несуть солідарну відповідальність перед Спілкою за виконання зобов`язань за кредитним договором ОСОБА_4 . Між Спілкою та ОСОБА_1 08 квітня 2019 року було укладено договір відступлення прав вимоги, у відповідності до умов якого, Спілка відступила ОСОБА_1 право вимоги від відповідачів грошових коштів. Відповідно до договору відступлення прав вимоги від 08 квітня 2019 року ОСОБА_1 набула права грошової вимоги до відповідачів, яка складає в зв`язку з невиконанням відповідачами зобов`язань станом на 08 квітня 2019 року - 3982грн. 12коп., яка складається із 1043грн. 77коп. заборгованості основного боргу за кредитом, 2938грн. 35коп. заборгованості по процентам. Відповідач ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (актовий запис про смерть № 611 від 25 квітня 2017 року, свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 від 25 квітня 2017 року). Ухвалою суду від 29 жовтня 2019 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості був закритий в частині вимог до відповідача ОСОБА_4 .

Згідно ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 ЦК).

Відповідно до ст.ст.526, 530, 610, ч.1 ст.612 ЦК зобов`язання повинні виконуватися належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У ст.599 ЦК встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Відповідно до ч.1 ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно ст.1050 ЦК України - якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків, а також відповідно до ст.550 ЦК України сплатити неустойку (штраф, пеню). Відповідно до ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Заміна первісного кредитора відбулося відповідно до вимог ст.ст.512-519 ЦК України, а тому відповідачі - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , як поручителі, повинні повернути борг новому кредитору ОСОБА_1 .

Відповідно до частини першої статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку.

Згідно із частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Відповідно до частини першоїстатті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України).

Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов`язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (частина друга статті 251 та частина друга статті 252 ЦК України).

З договору поруки вбачається, що в ньому не встановлено строку, після якого порука припиняється, а умова договору поруки (пункт 6.1 договору поруки) про його дію до повного виконання зобов`язань за кредитним договором не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки суперечить частині першій статті 251 та частинні першій статті 252 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.

Отже, порука це строкове зобов`язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб`єктивне право кредитора. Це означає, що строк поруки відноситься до преклюзивних строків.

Разом із тим позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України). При цьому відповідно до частин першої та п`ятої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання.

Якщо порука припинилася (у тому числі й на підставі непред`явлення кредитором відповідної вимоги до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання), інститут позовної давності застосовано бути не може, тому що право кредитора на пред`явлення вимоги до поручителя та обов`язок поручителя відповідати перед кредитором за порушене позичальником зобов`язання припинилися.

Отже, непред`явлення кредитором вимоги до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання у разі, якщо строк дії поруки не встановлено, є підставою для припинення останнього, а отже, і обов`язку поручителя нести солідарну відповідальність перед кредитором разом із боржником за основним зобов`язанням.

У кредитному договорі строк виконання основного зобов`язання чітко визначений, строк повного погашення кредиту є 23 вересня 2017 року.

За таких обставин у банку виникло право пред`явити вимогу до поручителя про виконання порушеного зобов`язання боржника щодо повернення кредиту, починаючи з 23 вересня 2017 року і протягом наступних шести місяців.

Строк поруки не є строком для захисту порушеного права. Це строк існування самого зобов`язання поруки. Таким чином, і право кредитора, і обов`язок поручителя по його закінченні припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може.

У справі встановлено, що боржник зобов`язався повернути кредит у строк до 23 вересня 2017 року, а оскільки позивач звернувся до поручителя з позовом у травні 2019 року, тобто із пропуском зазначеного в частині четвертій статті 559 ЦК України шестимісячного строку, а тому є підстави для відмови в позові у зв`язку з припиненням права кредитора на задоволення своїх вимог за рахунок поручителя.

Аналогічний висновок зробив Верховний суд України у справах № 6-6цс14 (постанова від 17 вересня 2014 року), № 6-106цс14 (постанова від 24 вересня 2014 року), № 6-1451цс16 (постанова від 14 вересня 2016 року).

Враховуючи вищезазначене, позовні вимоги ОСОБА_1 є не обґрунтованими, безпідставними, а тому задоволенню не підлягають.

Вирішуючи питання про судові витрати, суд керується правилами ст.141 ЦПК України, та встановлює, що у зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору, то судові витрати підлягають зарахуванню на рахунок держави.

Керуючись ст.ст.251,252,256,261,512-519,525,526,530,550,553,559,599,610,611,612,625,1050,1054 ЦК України, ст.ст.11-13,76-81,141,259,263-265,268,279 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості відмовити.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Повне судове рішення складено 04 грудня 2019 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: В.М.Швець