СЕМЕНІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №547/1155/18
Провадження №2/547/179/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2019 року смт.Семенівка

Семенівський районний суд Полтавської області у складі: головуючого судді Атаманової С.Ю., при секретарі судового засідання Постолюк О.В.,

з участю:

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Семенівка в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Жовтневої сільської ради Семенівського району Полтавської області про встановлення факту родинних відносин, належності спадкодавцеві права на земельну частку (пай) та визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Жовтневої сільської ради Семенівського району Полтавської області про встановлення факту родинних відносин між ним та померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , як рідного сина останнього, встановлення факту належності його батькові права на земельну частку (пай) та визнання за ним в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3 права на земельну частку (пай). Вимога про встановлення факту родинних відносин обгрунтована тим, що в свідоцтві про народження позивача прізвище його батька виконано на російській мові як « ОСОБА_4 », однак у свідоцтві про смерть запис прізвища батька здійснений на українській мові не як « ОСОБА_5 », а як « ОСОБА_4 », що стало наслідком допущеної помилки при перекладі. Вимога про встановлення факту належності батькові права на земельну частку (пай) розміром 6,32 га також обгрунтована допущеною помилкою в написанні його прізвища. Позовна вимога про визнання права на земельну частку пай обгрунтована тим, що після смерті батька позивача залишилась спадщина, до складу якої входить право на земельну частку (пай) розміром 6,32 в умовних кадастрових гектарах, розташовану на території Жовтневої сільської ради Семенівського району Полтавської області, та яке належало померлому відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ПЛ №0098404. Позивач, як син спадкодавця ОСОБА_3 , прийняв спадщину шляхом проживання з останнім на момент його смерті та фактичного вступу у володіння спадковим майном. З урахуванням втрати оригіналу сертифікату та наявних розбіжностей у поданих документах на підтвердження родинних відносин зі спадкодавцем, приватним нотаріусом було відмовлено позивачу у вчинені нотаріальної дії з видачі свідоцтва про право на спадщину та розяснена необхідність звернення за вирішенням даного питання до суду. За вказаних обставин позивач змушений звернутись до суду з позовом про встановлення факту родинних відносин та визнання за ним в порядку спадкування права на земельну частку (пай), від якого залежить реалізація його прав, як спадкоємця за законом.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги в повному обсязі, прохали суд їх задоволити. Представник відповідача Рокитнівської (до перейменування - Жовтневої) сільської ради Семенівського району Полтавської області в судове засідання не зявився. Відзиву на позовну заяву у встановлений судом строк не подав. Згідно письмової заяви прохав суд розглянути цивільну справу без його участі. Зазначив про відсутність заперечень щодо задоволення позову (а.с.76).

Заслухавши пояснення позивача, його представника, безпосередньо дослідивши письмові докази у справі та показання свідків, судом встановлені наступні фактичні обставини та визначені відповідно до них правовідносини.

Відповідно до свідоцтва про народження (серія НОМЕР_1 ) позивач по справі ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в с.Бурбино Оболонського району Полтавської області. У відомостях про батьків вчинені записи на російській мові: батько « ОСОБА_3 », мати - « ОСОБА_6 »(а.с.7).

Як вбачається з обліково-послужної картки до військового квитка позивача по справі ОСОБА_1 , заповненої російською мовою, до складу його сімї входили: батько " ОСОБА_3 , 1923 года рождения", мати " ОСОБА_6 , 1923 года рождения", сестра " ОСОБА_4 Анна Васильевна, 1954 года рождения" (а.с.63).

В свідоцтві про народження сестри позивача ОСОБА_7 відомості про її батька записані на українській мові як " ОСОБА_8 ", про матір як " ОСОБА_9 Терентійовна" (а.с.64).

Відповідно до свідоцтва про смерть (серія НОМЕР_2 ) гр-н ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 в с.Нова Петрівка Семенівського району Полтавської області у віці 74 років (а.с.6).

Відповідно до довідки №233, виданої 04.09.2018 року виконавчим комітетом Жовтневої сільської ради Семенівського району Полтавської області, гр-н ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , був зареєстрований в списку членів колективного сільськогосподарського підприємства с.Жовтневе Семенівського району під №404 (а.с.8).

Згідно витягу зі Списку громадян-членів КСП "Жовтневе" Семенівського району, гр-н ОСОБА_8 був включений до вказаного Списку під АДРЕСА_1 404 по с.Нова АДРЕСА_2 (а.с.78).

Згідно листа відділу у Семенівському районі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області від 10.09.2018 року за №120/145-18, гр-ну ОСОБА_8 за життя, згідно Книги реєстрації сертифікатів на земельну частку (пай) КСП «Жовтень» Семенівського району Полтавської області, був виданий сертифікат серії ПЛ №0098404 за реєстраційним №401 від 03.03.1997 року на право на земельну частку (пай) площею 6,32 в умовних кадастрових гектарах, розташовану на території Жовтневої сільської ради Семенівського району. Державний акт взамін сертифікату не видавався (а.с.10).

Оригінал сертифікату серії ПЛ №0098404 було втрачено (а.с.11).

Відповідно до довідки №240, виданої виконавчим комітетом Жовтневої сільської ради Семенівського району Полтавської області, гр-н ОСОБА_3 до дня смерті був зареєстрований та фактично проживав разом зі своїм сином ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , по АДРЕСА_2 . Заповіту не складав (а.с.9).

Відповідно до розяснень приватного нотаріуса Семенівського районного нотаріального округу від 13.11.2018 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку (пай), після смерті ОСОБА_3 у звязку з ненаданням нотаріусу оригіналу правовстановлюючого документу, який би підтверджував належність майна спадкодавцю, та виявленими розбіжностями у поданих документах на підтвердження родинних відносин позивача з останнім (а.с.15).

Згідно витягу зі Спадкового реєстру №54065905 від 13.11.2018 року, відомості про заведені спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 у Реєстрі відсутні (а.с.16).

Згідо довідки №366 від 05.12.2019 року, виданої виконавчим комітетом Рокитнівської сільської ради Семенівського району Полтавської області, головою домогосподарства (особовий рахунок № НОМЕР_3 ) по АДРЕСА_3 на даний час - АДРЕСА_2 є ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Записи про інших членів домогосподарства відсутні. До дня смерті гр-н ОСОБА_3 проживав фактично разом зі своїм сином ОСОБА_10 , який за даною адресою проживав без реєстрації (а.с.55).

Під час безпосереднього дослідження доказів у справі судом, в порядку ст.ст.91, 229, 230 ЦПК України, в судовому засіданні були допитані свідки ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які дали суду показання про відомі їй обставини справи.

Так, свідок ОСОБА_11 дала суду показання про те, що батько позивача по справі -дід ОСОБА_14 неодноразово приїжджав до матері позивача ОСОБА_15 в с.Вільне з метою примирення і остання розповідала про нього, як про свого чоловіка та про те, що має з ним спільних дітей (а.с.66).

Свідок ОСОБА_12 дав суду показання про те, що за життя ОСОБА_8 приїжджав до свого сина ОСОБА_1 .. Мати позивача ОСОБА_9 проживала в с.Вільне окремо від нього, однак позивач постійно ннадавав їй допомогу (а.с.67-68).

Свідок ОСОБА_13 суду дав показання про те, що позивач проживав з ним по сусідству в с.Бурбино разом зі своїми батьками ОСОБА_16 та ОСОБА_17 . Проживали до 1971 року, після чого виїхали до іншого села. Позивач є найстаршим сином у сімї Шкілів. Батько позивача ОСОБА_18 працював в місцевому колгоспі (а.с.83-84).

Виконуючи приписи ч.4 ст.264 Цивільного процесуального кодексу України (далі -ЦПК України та даючи мотивовану оцінку аргументам, наведеним позивачем щодо наявності підстав для задоволення заявлених нею вимог, а також доказам, якими вони підтверджуються, зазначаючи норми права, які були застосовані судом та мотиви їх застосування, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч.1 ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Вирішуючи заявлену позивачем ОСОБА_1 вимогу про встановлення факту родинних відносин, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України в порядку окремого провадження розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України).

Відповідно до положень п.1 ч.1, ч.2 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів родинних відносин між фізичними особами. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що звернення заявника ОСОБА_1 до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, від якого залежить реалізація його прав, як спадкоємця, здійснено у спосіб, передбачений законом.

Відповідно до роз`яснень п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (з наступними змінами) суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, такими засобами: письмовими доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

На підставі викладеного, надавши оцінку зібраним у справі доказам в цілому, а також кожному доказу окремо, суд приходить до висновку про задоволення заявленої ОСОБА_1 вимоги про встановлення факту перебування його в родинних відносинах з гр-ном ОСОБА_3 , як рідного сина останнього, що підтверджується: свідоцтвом про народження позивача, де прізвище його батька виконано на російській мові як « ОСОБА_4 »; обліковою карткою до військового білета позивача, де російською мовою здійснено записи про те, що до складу його сім`ї, як батько, входить " ОСОБА_3 " та сестра " ОСОБА_19 ", свідоцтвом про народження сестри позивача ОСОБА_7 , де у відомостях про батька міститься запис, виконаний українською мовою, " ОСОБА_8 ", а також показаннями свідків, які підтвердили факт родинних відносин позивача ОСОБА_1 та ОСОБА_3 як сина та батька.

Також із системного аналізу досліджених під час судового розгляду доказів, суд приходить до висновку про те, що право на земельну частку (пай) згідно записів у Списку громадян-членів КСП "Жовтневе" в розмірі 6,32 в умовних кадастрових гектарах, за життя належало батькові позивача по справі, а допущена помилка в написанні його прізвища українською мовою " ОСОБА_4 " замість " ОСОБА_5 " не може бути підставою для обмеження права позивача, як спадкоємця, на здійснення належних йому спадкових прав.

Крім того, будь-яких обставин, які б спростовували належність саме ОСОБА_3 на підставі сертифікату серії ПЛ №0098404 права на земельну частку (пай) розміром 6,32 в умовних кадастрових гектарах, судом під час розгляду справи встановлено не було, а тому суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заяви ОСОБА_8 про встановлення факту належності його батькові ОСОБА_3 права на вказану земельну частку (пай), що розташована на території Жовтневої (після перейменування - Рокитівської сільської ради Семенівського району Полтавської області.

Крім того, судом при розгляді даної справи приймається до уваги те, що норми ст.ст.15, 16 ЦК України не містять посилань на обмеження захисту в суді цивільного права чи інтересу у спосіб, що встановлений законом. В даному випадку у спосіб, встановлений п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, шляхом встановлення факту, що має юридичне значення.

Щодо позовної вимоги ОСОБА_1 про визнання за ним в порядку спадкування права на земельну частку (пай), с уд приходить до наступного висновку.

Способом захисту цивільних прав та інтересів, крім інших, є визнання права (п.1 ч.2 ст.16 ЦК України). Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Якщо цивільні відносини виникли раніше й регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обовязків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

За змістом ч.ч.4, 5 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України (2004 року) відносини спадкування регулюються нормами цього Кодексу, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати (строк на прийняття якої закінчився до 01 січня 2004 року) або якщо вона була прийнята хоча б одним із спадкоємців, до таких спадкових відносин застосовуються норми ЦК УРСР 1963 року. З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги, що спадкодавець ОСОБА_3 помер до набрання чинності ЦК України 01.01.2004 року, до правовідносин щодо спадкування земельної частки (паю) слід застосовувати норми ЦК УРСР 1963 року.

Відповідно до ст.ст.548, 549 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, чи подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Відповідно до ст.553 ЦК УРСР вважається, що відмовився від спадщини спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини (стаття 549 цього Кодексу).

З огляду на викладене, судом на підставі безпосередньо досліджених доказів, зокрема, показань свідків, встановлено, що позивач по справі ОСОБА_1 , будучи сином померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 спадкодавця ОСОБА_3 , та спадкоємцем першої черги за законом майна останнього, прийняв спадщину після смерті батька шляхом фактичного вступу у володіння спадковим майном.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Відповідно до п.17 Розділу 10 Перехідних положень Земельного кодексу України сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Згідно розяснень п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акту на право власності на землю. Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акту і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України.

На підставі викладеного, встановивши обставини, якими обґрунтовується позов, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, приймаючи до уваги, що відповідно до ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ; спадкодавець ОСОБА_3 за життя набув право на земельну частку (пай) та отримав сертифікат на право на земельну частку (пай), який згодом було втрачено; нормами чинного законодавства не передбачено порядку видачі нового сертифікату позивачу, як спадкоємцю, а за відсутності оригіналу сертифікату, як правовстановлюючого документа, позивач позбавлений у позасудовому порядку реалізувати своє право на оформлення спадщини, суд приходить до висновку про наявність законних підстав для ухвалення рішення про задоволення позовної вимоги ОСОБА_1 та визнання за ним в порядку спадкування права на земельну частку (пай).

Ухвалюючи таке рішення, суд виходить із необхідності застосування виняткового способу захисту інтересів позивача, як спадкоємця, з урахуванням існуючих перешкод для оформлення ним спадкових прав у нотаріальному порядку, та відсутності при цьому порушень прав, свобод та інтересів інших осіб.

Щодо стягнення з відповідача по справі Рокитівської (до перейменування - Жовтневої) сільської ради Семенівського району Полтавської області на користь позивача судових витрат у вигляді сплаченого ним судового збору при поданні позову, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.7 ст.294 ЦПК України при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Згідно роз?яснень п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при постановленні рішення в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення, суди повинні мати на увазі, що відповідно до особливостей окремого провадження правила про розподіл судових витрат у цих справах не застосовуються.

З огляду на викладене, судові витрати у виді сплаченого позивачем ОСОБА_1 судового збору за позовні вимоги про встановлення фактів, що мають юридичне значення, у сумі 778 грн. 40 коп. відшкодуванню не підлягають.

Крім того, відповідно до п.5 ч.3 ст.2, ч.1 ст.13 ЦПК України до основних засад (принципів) цивільного судочинства належить диспозитивність, згідно якого суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Позивачем в позовній заяві зазначено про відсутність наміру стягувати з відповідача на його користь судові витрати у виді сплаченого ним судового збору за позовну вимогу про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування.

З огляду на викладене, враховуючи принцип диспозитивності цивільного судочинства, судом не здійснюється розподіл судових витрат відповідно до ст.141 ЦПК України в частині стягнення з відповідача на користь позивача судового збору за дану позовну вимогу майнового характеру, що становить 2189 грн. 55 коп..

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом даної справи, відсутні.

Керуючись ст.ст.2, 3, 5, 12, 13, 76, 77, 81, 89, 95, 133, 141, 258, 259, 263, 265, 273, 354 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Жовтневої сільської ради Семенівського району Полтавської області про встановлення факту родинних відносин, належності права на земельну частку (пай) спадкодавцеві та визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування задоволити повністю.

Встановити факт перебування ОСОБА_1 в родинних відносинах із ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 в с.Нова Петрівка Семенівського району Полтавської області, а саме, що ОСОБА_1 є рідним сином ОСОБА_3 .

Встановити факт належності ОСОБА_3 права на земельну частку (пай) розміром 6,32 в умовних кадастрових гектарах, розташовану на території Жовтневої сільської ради Семенівського району Полтавської області, на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ПЛ №0098404, зареєстрованого 03 березня 1997 року за №401 у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) Колективного сільськогосподарського підприємства «Жовтень» Семенівського району Полтавської області та виданого на ім`я « ОСОБА_8 ».

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом право на земельну частку (пай) розміром 6,32 в умовних кадастрових гектарах, розташовану на території Жовтневої сільської ради Семенівського району Полтавської області, яке належало померлому ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ПЛ №0098404, зареєстрованого 03 березня 1997 року за №401 у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) Колективного сільськогосподарського підприємства «Жовтень» Семенівського району Полтавської області.

Судові витрати, понесені позивачем ОСОБА_1 у виді сплаченого ним судового збору відшкодуванню за рахунок відповідача не підлягають.

Повне найменування учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , місце проживання: с.Вільне Семенівського району Полтавської області, поштовий індекс 38217, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Відповідач: Рокитівська (до перейменування - Жовтнева) сільська рада Семенівського району Полтавської області, місцезнаходження: вул.Центральна, буд.№15 с.Рокити Семенівського району Полтавської області, поштовий індекс 38240, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 21047974.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до п.п.15.5 п.15 Розділу ХІІІ Перехідні положення ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції може бути подана до Полтавського апеляційного суду або через Семенівський районний суд Полтавської області.

Повне рішення суду складене 12 грудня 2019 року.

Головуючий С.Ю.Атаманова