ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/658/19Головуючий по 1 інстанції
Категорія: 305010000 Івахненко О. Г.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2019 року м. Черкаси:

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів цивільної палати:

суддя-доповідачФетісова Т.Л.
суддіБондаренко С.І., Сіренко Ю.В.
секретар Попова М.В.

учасники справи:

орган, уповноважений здійснювати представництво інших осіб, - Смілянська місцева

прокуратура,

позивач - Управління соціального захисту населення Чигиринської РДА,

відповідач (скаржник) - ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу відповідача на рішення Чигиринського районного суду Черкаської області від 23.09.2019 (повний текст складено 23.09.2019, суддя в суді першої інстанції Івахненко О.Г.) у цивільній справі за позовом заступника керівника Смілянської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Управління соціального захисту населення Чигиринської РДА до ОСОБА_1 про стягнення сплаченої тимчасової допомоги,

в с т а н о в и в :

05.08.2019 заступник керівника місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Управління соціального захисту населення Чигиринської РДА звернувся до суду з позовом, яким просив стягнути з відповідача на користь позивача тимчасову допомогу в сумі 24417,10 грн., мотивуючи про те, що ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 та згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 його батьками є ОСОБА_1 (відповідач) та ОСОБА_3 .

Згідно рішення Чигиринського районного суду від 25.08.2009 ОСОБА_1 зобов`язано сплачувати на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_2 в розмірі 1 / 4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше існуючого мінімального розміру, починаючи з 13.08.2009 і до досягнення ним повноліття. ВДВС Чигиринського РУЮ 30.09.2013 видана довідка про неотримання аліментів ОСОБА_3 від ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина в період з 01.03.2013 по 30.09.2013.

Аналогічні довідки ВДВС видавалися ОСОБА_3 . 01.04.2015 за період з 01.10.2014 по 31.03.2015; 01.04.2016 за період з 01.10.2015 по 31.03.2016; 03.10.2016 за період з 01.04.2016 по 30.09.2016; 10.04.2017 за період з 01.10.2016 по 31.03.2017; 09.10.2017 за період з 01.04.2017 по 30.09.2017.

ОСОБА_3 30.09.2013 звернулася до управління соціального захисту населення Чигиринської РДА із заявою про призначення тимчасової державної допомоги сину ОСОБА_2. Аналогічні заяви нею подавалися до управління соцзахисту 01.04.2015, 05.04.2016, 03.10.2016, 10.03.2017 (додатково 10.04.2017) та 09.10.2017.

Відповідно до вимог Порядку призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме від 22.02.2006 №189, посадовими особами управління 03.10.2013 прийнято рішення про призначення допомоги ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_2 . Аналогічні рішення управлінням приймалися 02.04.2015, 07.04.2016, 17.10.2016, 21.04.2017 та 31.10.2017.

Згідно до наданої інформації управлінням соціального захисту населення Чигиринської РДА за період з вересня 2013 року по березень 2018 року призначено та виплачено ОСОБА_3 тимчасову допомогу в загальній сумі 24417,10 грн.

Викладене підтверджується рішеннями та протоколами управління соціального захисту населення Чигиринської РДА про призначення допомоги ОСОБА_3 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_2 , 2008 року народження.

Відповідно до положень ч.10 ст.181 СК України суми наданої дитині тимчасової державної допомоги підлягають стягненню з платника аліментів до Державного бюджету України у судовому порядку.

Згідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, ОСОБА_1 є власником житлового будинку, загальною площею 78,5 кв.м., з надвірними будівлями за адресою АДРЕСА_1 .

Також відповідач працевлаштований в ДП «Чигиринське лісове господарство» та має постійний дохід.

На думку прокуратури викладене свідчить про достатній матеріальний стан відповідача та про його можливість самостійно сплачувати аліменти на утримання свого неповнолітнього сина ОСОБА_2 .

Несплата відповідачем протягом тривалого часу аліментів зумовила витрату коштів з Державного бюджету на утримання його сина у розмірі 24417,10 грн., отже відповідні кошти мають бути відшкодовані за рахунок відповідача.

Рішенням Чигиринського районного суду Черкаської області від 23.09.2019 позовні вимоги у справі задоволено з посиланням на те, що відповідач мав можливість сплачувати аліменти на утримання свого сина, чого, однак, не робив. У зв`язку з цим на дитину з державного бюджету виплачувалась допомога, яка в силу положень ч.10 ст.181 СК України підлягає до стягнення з відповідача.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано 23.10.2019 апеляційну скаргу, в якій він, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти рішення про залишення позовних вимог у справі без задоволення. Скаржник зазначає, що аліментні платежі він сплачував безпосередньо ОСОБА_3 без ДВС, що підтверджується її заявою про відсутність матеріальних претензій до відповідача. Скаржник відразу після того, як дізнався про одержання ОСОБА_3 матеріальної допомоги у зв`язку з відсутністю сплати аліментів, звернувся до неї, щоб вона відкликала свої заяви про виплату такої допомоги, оскільки він не ухилявся від сплати аліментів. Син відповідача з 01.09.2014 по 30.06.2018 проживав з ним та перебував на його утриманні. З 01.09.2014 по 30.06.2018 він навчався в Спецівському НВК І-ІІІ ступенів, що підтверджується довідкою від 11.06.2019. Так як справа в районному суді розглядалась без виклику сторін відповідач не зміг навести свої заперечення проти позовних вимог суду першої інстанції.

У відзиві на апеляційну скаргу представник прокуратури просить суд відхилити доводи, викладені в апеляційній скарзі позивачів, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, оскільки вважає його законним та належним чином обґрунтованим.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

При розгляді справи встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , його батьками є ОСОБА_1 (відповідач) та ОСОБА_3 (а.с.49).

Судячи з даних виконавчого листа, відповідно до рішення Чигиринського районного суду від 25.08.2009 з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_2 в розмірі 1 / 4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13.08.2009 і до досягнення ним повноліття (а.с.50).

Відповідач в період з 01.03.2013 по 30.09.2013 включно не сплачував аліменти на утримання сина, про що свідчить довідка ВДВС Чигиринського РУЮ про неотримання аліментів ОСОБА_3 №820/09-54 від 30.09.2013, що стало підставою для її звернення 30.09.2013 до управління соціального захисту населення Чигиринської РДА із заявою про призначення тимчасової державної допомоги сину ОСОБА_2 (а.с.16-18).

У подальшому, на підставі довідок ВДВС Чигиринського РУЮ про неотримання аліментів ОСОБА_3 (а.с.21, 26, 31, 36, 41), остання зверталася до Управління соціального захисту населення Чигиринської РДА з аналогічними заявами 01.04.2015, 05.04.2016, 03.10.2016, 10.04.2017 та 09.10.2017 (а.с.22-23, 27-28, 32-33, 37-38, 42-43).

Управлінням соціального захисту населення Чигиринської РДА 03.10.2013, 02.04.2015, 07.04.2016, 17.10.2016, 21.04.2017 та 31.10.2017 прийняті рішення про призначення допомоги ОСОБА_3 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_2 , 2008 року народження, за рахунок коштів державного бюджету, наданих як субвенція місцевому бюджету (а.с.19, 24, 29, 34, 39, 44).

З довідок управління соціального захисту населення Чигиринської РДА №№585/04-05-590/04-05 від 18.06.2019 вбачається, що за період з вересня 2013 року по березень 2018 року ОСОБА_3 виплачено тимчасову допомогу на загальну суму 24417,10 грн. (а.с.51-56).

Судячи з інформаційної довідки №171423620 від 24.06.2019 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, за відповідачем ОСОБА_1 зареєстровано право власності на житловий будинок, загальною площею 78,5 кв.м., з надвірними будівлями за адресою АДРЕСА_1 (а.с.57-58).

Згідно довідки №324 від 21.06.2019, виданої ДП «Чигиринське лісове господарство», ОСОБА_1 з 05.04.2019 працює в ДП «Чигиринське лісове господарство» водієм автотранспортних засобів Богланівського лісництва на підставі наказу № 46-к від 04.04.2019 (а.с.60).

Зазначені дані про наявність у відповідача ОСОБА_1 нерухомого майна та постійного місця роботи за доводами позивача свідчать про достатній матеріальний стан відповідача та про його можливість самостійно сплачувати аліменти на утримання свого неповнолітнього сина ОСОБА_2 .

Як вбачається з листа №230/01-11 від 02.05.2019 на адресу відповідача рекомендованою поштою Управлінням соціального захисту населення Чигиринської РДА направлялася вимога про добровільне повернення коштів допомоги в сумі 24417,10 грн. (а.с. 46-47), які добровільно повернуті не були та стягнення яких є предметом розгляду в цій справі.

Правовідносини, наявні між сторонами справи на підставі вищевикладених фактичних обставин, мають наступне правове рулювання.

Відповідно до положень ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття; ч.3 ст.181 СК України - за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Також згідно ч.ч.8-10 ст.181 СК України якщо батьки ухиляються від сплати аліментів, або не мають можливості утримувати дитину, дитині призначається тимчасова державна допомога з урахуванням матеріального стану сім`ї, у якій виховується дитина. Виплата тимчасової державної допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Порядок призначення та виплати тимчасової державної допомоги, її розмір визначається Кабінетом Міністрів України. Роботу щодо призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме, організовує центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері усиновлення та захисту прав дітей.

Суми наданої дитині тимчасової державної допомоги підлягають стягненню з платника аліментів до Державного бюджету України у судовому порядку.

У свою чергу, згідно абз.1 п.2 Порядку призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитини або місце проживання їх невідоме, затвердженого постановою КМУ від 22.02.2006 №189, тимчасова допомога призначається у разі, коли рішення суду про стягнення аліментів з одного з батьків не виконується.

Відповідно до п. 6 цього Порядку для призначення тимчасової допомоги одержувач, залежно від підстав, на яких призначається тимчасова допомога, подає до органу праці та соціального захисту населення за місцем проживання (перебування) довідку державної виконавчої служби, що підтверджує факт несплати аліментів одним з батьків протягом шести місяців, що передують місяцю звернення.

Частиною 1 пункту 7 даного Порядку визначено, що тимчасова допомога призначається на кожні шість місяців, починаючи з місяця, в якому подано усі необхідні документи.

Як передбачено п.п.2 п.10 зазначеного вище Порядку виплата тимчасової допомоги припиняється у разі виявлення обставин, що свідчать про можливість одного з батьків утримувати свою дитину.

А згідно п.12 Порядку якщо виникла можливість стягнення аліментів з одного з батьків, або виявлено, що один з батьків може утримувати дитину, орган праці та соціального захисту населення звертається до суду із заявою про стягнення суми сплаченої тимчасової допомоги у разі неповернення коштів добровільно в установлені строки.

Статтею 7 ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо призначення тимчасової державної допомоги дітям» передбачено, що суми державної допомоги підлягають стягненню з платника аліментів до Державного бюджету.

З системного аналізу встановлених при розгляді цієї справи фактичних обставин та вищевикладених норм законодавства вбачається, що відповідач не сплачував аліменти на утримання свого сина, маючи для цього можливості (є власником нерухомого майна та має постійне місце роботи), у зв`язку з чим одержувач аліментів (мати дитини) зверталась до уповноваженого органу із заявою про виплату їй державної допомоги на утримання дитини.

Після виплати зазначеної допомоги в силу вимог ч.10 ст.181 СК України та п.12 Порядку призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитини або місце проживання їх невідоме, затвердженого постановою КМУ від 22.02.2006 №189, платник аліментів зобов`язаний повернути кошти виплаченої державної допомоги до державного бюджету.

Отже висновки суду першої інстанції в цій справі є правильними.

При цьому апеляційний суд відхиляє доводи скаржника про те, щоаліментні платежі він сплачував безпосередньо ОСОБА_3 без ДВС, що підтверджується її заявою про відсутність матеріальних претензій до відповідача, адже факт передачі коштів відповідачем доказами не підтверджено, а згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Крім того, у своїх зверненнях до органу соціального захисту населення мати дитини вказувала на відсутність сплати аліментів з боку відповідача.

При цьому, відповідні рішення Управління соціального захисту населення Чигиринської РДА від 03.10.2013, 02.04.2015, 07.04.2016, 17.10.2016, 21.04.2017 та 31.10.2017 прийняті рішення про призначення допомоги ОСОБА_3 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_2 , 2008 року народження, за рахунок коштів державного бюджету, наданих як субвенція місцевому бюджету,самим відповідачем у встановленому законом порядку оскаржені не були, що спростовує твердження скаржника про протиправність дій матері дитини щодо звернення до органів соціального захисту населення з відповідними заявами та про незаконність самих прийнятих рішень цим органом.

Посилання відповідача на заяву, яка адресована ОСОБА_3 відділу ДВС про відсутність у неї станом на 2018 рік матеріальних претензій до відповідача суд оцінює критично, так як це не свідчить про сплату ним аліментів за рішенням суду належним чином, а лише констатує факт відсутність у ОСОБА_3 підстав для стягнення з боржника тих аліментів, відсутність яких їй вже компенсувала держава, відповідно, стягнення цих же сум з ОСОБА_1 призведе до подвійної виплати коштів на утримання тієї ж самої дитини за один і той же період часу.

Скаржнику слід звернути увагу на те, що у даному випадку для висновку щодо обґрунтованості позовних вимог у справі необхідно встановити наявність сукупності таких обставин: несплата аліментів; звернення їх одержувача до органу соціального захисту для отримання відповідної державної допомоги на утримання дитини; наявність у платника аліментів фактичної можливості їх сплачувати; пред`явлення вимог до платника аліментів на повернення виплачених сум державної допомоги.

Отже навіть у разі фактичної сплати відповідачем у справі аліментів, однак за відсутності доказів, які спростовують наявність їх заборгованості, що стало підставою для призначення відповідної державної допомоги, за наявності відповідних позовних вимог у суді платник аліментів зобов`язаний відшкодувати відповідні витрати державного бюджету, що прямо передбачено ч.10 ст.181 СК України.

Також доводи скаржника про те, що його син проживав з ним та перебував на його утриманні за наявності факту виплати державної допомоги не можуть спростовувати правильності висновків суду в цій справі, оскільки рішення суду про стягнення аліментів з відповідача на користь ОСОБА_3 на утримання дитини ґрунтується на тому, що дитина проживає постійно з матір`ю та перебуває на її утриманні, що і було підставою для задоволення її вимог. Відповідач в подальшому не подавав до суду жодних позовів про стягнення на його користь аліментів чи про припинення їх стягнення з нього з тих підстав, що обставини, встановлені вказаним судовим рішення змінилися і дитина вже фактично проживає з ним та перебуває на його матеріальному забезпеченні.

Доводи скаржника про відсутність можливості навести свої заперечення проти позову в суді першої інстанції апеляційний суд відхиляє, адже суд першої інстанції в своїй ухвалі від 02.09.2019 року роз`яснив відповідачу його права, передбачені чинним цивільно - процесуальним законом, зокрема і порядок надання письмового відзиву на позов та надав строк для його подачі, до того ж відповідні заперечення сторони відповідача були заслухані та отримали оцінку при розгляді справи в апеляційному суді.

Згідно ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже рішення Чигиринського районного суду Черкаської області від 23.09.2019 у даній справі належить залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

На підставі положень ст.141 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в апеляційному суді слід залишити за скаржником.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу - залишити без задоволення.

Рішення Чигиринського районного суду Черкаської області від 23.09.2019 у цивільній справі за позовом заступника керівника Смілянської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Управління соціального захисту населення Чигиринської РДА до ОСОБА_1 про стягнення сплаченої тимчасової допомоги - залишити без змін.

Судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в апеляційному суді залишити за скаржником.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством.

Повну постанову складено 04.12.2019 року.

Суддя-доповідач

Судді