Справа № 372/4383/19
Провадження 2-з-42/19
ухвала

Іменем України

06 грудня 2019 року Обухівський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Потабенко Л.В.

при секретарі Буртовій О.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду заяву представника ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви,

В С Т А Н О В И В:

05.12.2019 року до Обухівського районного суду Київської області надійшла вищевказана заява, в якій заявник просить забезпечити позову шляхом накладення арешту на належне ОСОБА_2 нерухоме майно, а саме: приміщення аптеки загальною площею 483,7 кв.м., будівля комерційний послуг загальною площею 191,1 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , та земельну ділянку, на якій вони розміщені з кадастровим номером :01:098:0023, загальною площею 0,0600 га.

Сторони в судове засідання не викликались.

Суд, дослідивши подану заяву про забезпечення позову, дійшов до наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з роз`ясненнями п. 4 постанови Пленуму Верховного суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчилися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Згідно з п.1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується шляхом накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Згідно з ч. 3 ст. 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Отже, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду у разі задоволення позову.

Зі змісту заяви вбачається, що предметом майбутнього позову ОСОБА_1 буде визнання договорів недійсними, скасування записів та витребування майна з чужого незаконного володіння.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

З матеріалів заяви вбачається, що рішенням апеляційного суду Київської області від 18.01.2016 року спірне майно було витребувано на її користь.

Указана обставина підтверджена письмовими доказами та свідчить про відсутність між сторонами реального спору.

За таких обставин, ураховуючи роз`яснення п. 4 постанови Пленуму Верховного суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" щодо обов`язковості суду пересвідчення наявності дійсного спору між сторонами, суд доходить до висновку, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 відсутній дійсний спір.

З огляду на таке, підстави для задоволення заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 11, 149-151, 153, 154, 247, 258-260, 354 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

В задоволені заяви представника ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через Обухівський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня проголошення ухвали.

Суддя: