Постанова

Іменем України

27 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 202/6132/16-ц

провадження № 61-36037св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Крата В. І.,

суддів: Дундар І. О. (суддя-доповідач), Журавель В. І., Краснощокова Є. В., Русинчука М. М.,

учасники справи:

позивач -ОСОБА_1 ,

відповідач - акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

третя особа - ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», яка підписана представником Сокуренко Євген Сергійович, на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 листопада 2016 року у складі судді Бєльченко Л. А. та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 липня 2017 року у складі колегії суддів: Єлізаренко І. А., Свистунової О. В., Красвітної Т. П.,

ВСТАНОВИВ

Історія справи

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (далі - АТ КБ «Приватбанк»), про визнання договору поруки припиненим.

Позов мотивовано тим, що 16 травня 2007 року між ним та банком був укладений договір поруки № DNU0G100000192/DNU0G200000192 у забезпечення виконання зобов`язання ОСОБА_2 за кредитним договором №DNU0G100000192 від 16 травня 2007 року.

У серпні 2012 року ним було отриманий лист за вих. № 08020001/2-8237 від 12 жовтня 2011 року, в якому ПАТ КБ «Приватбанк» повідомлено, що ОСОБА_2 систематично допускає прострочення сплати по кредитному договору, з 12 лютого 2008 року даний кредит знаходиться на рахунках прострочення. На той час заборгованість за кредитом складала 141 645, 18 доларів США. Більше жодних письмових звернень ПАТ КБ «Приватбанк» щодо позичальника ОСОБА_2 на його адресу не надходило. 20 серпня 2013 року Банк направив на ім`я ОСОБА_2 лист за вих. № 30.1.0/2-897, в якому повідомив про наявність заборгованості у розмірі 133 770,37 доларів США та зазначив про необхідність в тридцяти денний строк з дня отримання вимоги повернути суму кредиту в повному обсязі. В червні 2016 року йому банком було направлено смс - повідомлення з вимогою погасити заборгованість по кредиту. Вважає, що строк, протягом якого Банк мав право звернутися до нього з вимогою про стягнення коштів сплинув, тому просив задовольнити його вимоги про припинення договору поруки.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 листопада 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 липня 2017 року, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Визнано припиненим договір поруки № DNU0G1000192, укладений 16 травня 2007 року між ОСОБА_1 та АТ КБ «Приватбанк» у забезпечення зобов`язання ОСОБА_2 за кредитним договором № NU0G100000192/DNU0G200000192 від 16 травня 2007 року. Вирішено питання судових витрат.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16 листопада 2016 року було виправлено описку, допущену в оскаржуваному рішенні суду першої інстанції, вказавши вірно номер кредитного договору № DNU0G1000192 та номер договору поруки № DNU0G100000192/DNU0G200000192.

Рішення судів мотивовані тим, що в матеріалах справи відсутні належні докази на підтвердження того, що банк у шестимісячний строк від дня настання строку виконання основного зобов`язання, який визначено п. 7.1 кредитного договору, пред`явив вимогу до поручителя ОСОБА_1 . Крім того, суд апеляційної інстанції визнав безпідставними доводи апеляційної скарги стосовно того, що п. 12 договору поруки, яким визначено, що порука за цим договором припиняється після закінчення п`яти років з дня настання повернення терміну кредиту за кредитним договором, оскільки зазначений у договорі поруки строк є строком існування суб`єктивного права кредитора, що встановлюється у п`ять років (позовна давність).

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У серпні 2017 року АТ КБ «Приватбанк» засобами поштового зв`язку подало до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, яка підписана представником Сокуренко Є. С . , у якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції дійшов неправильного висновку про те, що порука припинилась на підставі статті 559 ЦК України, оскільки у п. 12 договору поруки встановлено її строк - 5 років з дня настання строку повернення кредиту за кредитним договором. Таким чином, помилковим є висновок суду першої інстанції, що пункт 12 договору поруки суперечить вимогам законодавства.

Позиція інших учасників справи

20 листопада 2017 року ОСОБА_1 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ заперечення на касаційну скаргу, в якому просив відхилити касаційну скаргу АТ «КБ «ПриватБанк» та залишити без змін рішення Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 10 листопада 2016 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 липня 2017 року.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 вересня 2017 року відкрито касаційне провадження у даній справі, витребувано цивільна справа № 202/6132/16-ц із суду першої інстанції.

Підпунктом 4 пунктом 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У статті 388 ЦПК України зазначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У червні 2018 року касаційна скарга та додані матеріали № 61-36037св18 надійшли до Верховного Суду.

У червні 2018 року матеріали цивільної справи № 202/6132/16-ц надійшли до Верховного Суду.

12 червня 2019 року матеріали цивільної справи передані судді-доповідачу Дундар І. О.

Ухвалою Верховного Суду від 07 листопада 2019 року справу призначено до судового розгляду.

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 546 ЦК України встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, порукою. За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України).

За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України, в редакції, яка діяла на час розгляду справи, передбачено три випадки визначення строку дії поруки: протягом строку, встановленого договором поруки; протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання, якщо кредитор не пред`явить вимоги до поручителя; протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобов`язання не встановлено або встановлено моментом пред`явлення вимоги), якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя.

Припинення поруки пов`язане, зокрема, із закінченням строку її чинності.

Порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.

Судами встановлено, що кредитний договір між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 укладено 16 травня 2007 року, відповідно до умов якого ОСОБА_2 отримав кредит у вигляді непоновлювальної кредитної лінії у розмірі 72 000 доларів США, а також 15 300 доларів США на сплату страхових платежів зі сплатою відсотків у розмірі 1 % на місяць на строк до 16 травня 2027 року.

На забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 16 травня 2007 року укладено договір поруки, за умовами пункту 12 якого, порука за цим договором припиняється за спливом 5 років з дня настання строку повернення кредиту за кредитним договором.

Таким чином, у пункті 12 договору поруки визначено, що сторони дійшли згоди, про припинення поруки за цим договором після закінчення п`яти років з дня настання терміну повернення кредиту за кредитним договором.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11 листопада 2019 року у справі № 725/3981/14 (провадження № 61-10358сво19) зроблено висновок, що «визначений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк припинення поруки (який на момент виникнення спірних правовідносин складав шість місяців) застосовується виключно у тому разі, якщо такий строк не встановлено у самому договорі поруки. Зміна строку виконання основного зобов`язання шляхом реалізації кредитором права на дострокове стягнення суми заборгованості не змінює строк чинності поруки, визначений сторонами у договорі поруки».

Суди зазначені норми матеріального права не врахували та дійшли помилкового висновку про задоволення позову.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Частинами 1, 3 статті 412 ЦПК України встановлено, що підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухваленням нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Зважаючи на те, що у справі не вимагається збирання або додаткової перевірки чи оцінки доказів, обставини справи встановлені судами повно, але при ухваленні судових рішень неправильно застосовані норми матеріального права, колегія суддів дійшла висновку, що касаційну скаргу необхідно задовольнити частково, судові рішення скасувати, ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпунктів «б», «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку із розглядом справи у суді першої інстанції та апеляційної інстанції, - у разі скасування рішення та ухвалення нового рішення або зміни рішення; а також вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки за результатами розгляду касаційної інстанції АТ КБ «Приватбанк», скасовано ухвалені в справі судові рішення судів та прийнято нову постанову про відмову в задоволенні позову, то понесені відповідачем судові витрати у зв`язку із розглядом справи у суді апеляційної та касаційної інстанцій покладаються на позивача.

При поданні апеляційної скарги - АТ КБ «ПриватБанк»сплачено судовий збір у розмірі 606,32 грн, при подачі касаційної скарги - сплачено судовий збір у розмірі 661,44 грн.

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України якщо суд касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, ухвалює нове рішення, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Керуючись статтями 141, 400, 409, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргуакціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», яка підписана представником Сокуренко Євген Сергійович, задовольнити частково.

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 листопада 2016 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 липня 2017 року скасувати.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», третя особа - ОСОБА_2 , про визнання договору поруки припиненим відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» судовий збір сплачений за подання апеляційної та касаційної скарги в розмірі 1267,76 грн.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. І. Крат

Судді: І. О. Дундар

В. І. Журавель

Є. В. Краснощоков

М. М. Русинчук