КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2019 року

м. Київ

справа № 754/2247/18

провадження № 22-ц/824/7217/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Кравець В.А. (суддя-доповідач)

суддів Мазурик О.Ф., Махлай Л.Д.

за участю секретаря судового засідання Нечваль А.А.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач Приватне підприємство «Галичина Буд»

треті особи Комунальне підприємство з питань будівництва житлових будинків «Житлоінвестбуд-УКБ» Департаменту будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація), Департамент будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація), Київська міська державна адміністрація

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2

на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 14 березня 2019 року у складі судді Саламон О.Б.

у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Галичина Буд», треті особи: Комунальне підприємство з питань будівництва житлових будинків «Житлоінвестбуд-УКБ» Департаменту будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація), Департамент будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація), Київська міська державна адміністрація про визнання права власності на квартиру, -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2018 року представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про визнання права власності на квартиру.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 14 березня 2019 року позовну заяву залишено без розгляду.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, 02 квітня 2019 року представник позивача ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, оскільки вважає ухвалу необґрунтованою та такою, що постановлена з порушенням норм процесуального права.

Мотивуючи вимоги апеляційної скарги, зазначає, що представник позивача двічі не з'явився у судові засідання, а саме, 16 січня 2019 року по причині захворювання, що підтверджується Довідкою №576/19 від 15 січня 2019 року, яка обовязково була б надана в судовому засіданні, та 14 березня 2019 року по причині участі представника позивача ОСОБА_2 в кримінальному процесі в Київському апеляційному суді (у кримінальному провадженні за ч. 1 ст. 115 КК України, де обвинувачений знаходиться під вартою), заздалегідь знати про час апеляційного розгляду представник позивача не міг.

22 квітня 2019 року на адресу апеляційного суду надійшов відзив виконуючого обовязки директора Комунального підприємства з питань будівництва житлових будинків «Житлоінвестбуд-УКБ» Департаменту будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) Даниловича Сергія Михайловича, в якому останній просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 14 березня 2019 року без змін, оскільки уважає, що вона прийнята з дотриманням норм процесуального права.

Представник позивача у судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав та просив задовольнити з підстав, наведених в ній.

Представник Комунального підприємства з питань будівництва житлових будинків «Житлоінвестбуд УКБ» у судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечувала та просила залишити її без задоволення.

Інші учасники справи у судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи до апеляційного суду не надходило.

Відповідно до частини другої статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, а тому колегією суддів вирішено розглядати справу за відсутності осіб, що не з'явилися.

Заслухавши доповідь судді-доповідача Кравець В.А., обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про залишення позову без розгляду, суд першої інстанції керувався положеннями статті 223 ЦПК України та виходив того, що позивач та його представник повторно не з'явилися у судове засідання, будучі належним чином повідомленими про дату, час та місце судового засідання, при цьому стороною позивача не подано до суду заяв про розгляд справи за його відсутності, а неявка позивача та його представника перешкоджає своєчасному розгляду справи.

Колегія суддів погоджується із такими висновками суду та вважає їх правильними.

Частиною 1 статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З матеріалів справи убачається, що ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 16 березня 2018 року відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.

07 червня 2018 року підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду по суті.

У судове засідання, призначене на 16 січня 2019 року, ані позивач, ані його представник не з'явилися, про розгляд справи повідомлялися належним чином, про що свідчить розписка ОСОБА_2 (а.с. 115).

При цьому, відповідно до матеріалів справи, 16 січня 2019 року представник позивача ОСОБА_2 особисто подав заяву про оголошення перерви в судовому засіданні, з посиланнями на те, що позивач не може приймати участь у справі у зв'язку із сімейними обставинами, а представник перебуває на лікарняному у зв'язку із захворюванням.

Згідно довідки, складеної секретарем судового засідання Вільховченко І.І., розгляд справи відкладено на 14 березня 2019 року на 10 год. 30 хв. (а.с. 122).

У судове засідання, яке відбулося 14 березня 2019 року, сторона позивача повторно не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 131).

13 березня 2019 року представником позивача ОСОБА_2 було особисто подано до суду заяву, в якій останній просив оголосити перерву у судовому засіданні, оскільки позивач не може приймати участь у судовому засіданні у зв'язку із сімейними обставинами, а представник позивача у зв'язку з прийняттям участі в іншому судовому засіданні, де його участь є обов'язковою. До заяви додано лист Київського апеляційного суду від 01 лютого 2019 року.

З доданого до вказаної заяви листа Київського апеляційного суду убачається, що апеляційний розгляд апеляційних скарг по кримінальному провадженню призначено ухвалою Київського апеляційного суду від 31 січня 2019 року на 14 березня 2019 року на 11 год. 00 хв.

Таким чином, будучи обізнаним заздалегідь про дати призначених судових засідань, представник ОСОБА_2 мав змогу та достатньо часу вирішити питання про присутність у судовому засіданні, призначеному Деснянським районним судом м. Києва на 14 березня 2019 року на 10 год. 30 хв., або особисто позивача, або іншого представника.

Окрім того, доказів причин неявки в судове засідання, призначене на 16 січня 2019 року, до поданої того ж дня заяви представником позивача додано не було, також як і не надано таких доказів і до заяви, поданої 13 березня 2019 року.

Отже, доводи, викладені в апеляційній скарзі щодо існування довідки №576 від 15 січня 2019 року, яка б підтверджувала перебування представника ОСОБА_2 на лікарняному та, як зазначає апелянт, могла би бути надана останнім на наступне судове засідання, не заслуговують на увагу суду, оскільки вказана довідка так і не була надана ОСОБА_2 до суду першої інстанції в якості підтвердження поважності причин його відсутності у судовому засіданні.

Відсутні в матеріалах справи і докази на підтвердження неможливості явки в судові засідання, призначені на 16 січня 2019 року та 14 березня 2019 року, позивача, а лише зазначено про неможливість його прибуття у зв'язку із сімейними обставинами.

Також з матеріалів справи убачається та на цю обставину з урахуванням норм процесуального права щодо розумних строків розгляду цивільних справ звертав увагу суд першої інстанції, що справа перебуває в провадженні суду з лютого 2018 року, її розгляд неодноразово відкладався з підстав неприбуття в судові засідання, призначені на 16 січня 2019 року та 14 березня 2019 року, позивача та його представника.

Зокрема, в судовому засіданні, яке відбулося 14 листопада 2018 року було оголошено перерву саме за клопотанням представника позивача ОСОБА_2, який просив оголосити перерву для ознайомлення із заявою про застосування строків позовної давності та виклику відповідача.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов'язків суб'єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.

Статтею 13 ЦПК України закріплено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до п. 2 ч. 2 ст. 223 ЦПК України, суд відкладає розгляд справи з підстав першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

Згідно з п. 1 ч. 3 вказаної статті, у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причини неявки, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи.

Відповідно до частини пятої статті 223 ЦПК України у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез'явлення не перешкоджає розгляду справи.

За змістом пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з'явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його незявлення не перешкоджає розгляду справи.

Аналіз зазначених норм закону свідчить про те, що суд може залишити позовну заяву без розгляду з наведеної правової підстави лише у випадку одночасного існування таких умов: 1) належне повідомлення позивача про час та місце розгляду справи; 2) його неявка в два і більше судові засідання поспіль; 3) неподання ним заяви про розгляд справи за його відсутності.

Ураховуючи наведене, судом першої інстанцій зроблено обґрунтовані висновки про повторну неявку позивача та його представника, належно повідомлених про судові засідання, призначені у цій справі.

У відповідності до ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов'язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об'єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

Статтею 44 ЦПК України передбачено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватись процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов'язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Відповідно до § 23 рішення ЄСПЛ від 06 вересня 2007 року, заява № 3572/03 у справі «Цихановський проти України» національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні.

Виходячи з наведеного, колегія суддів уважає, що суд першої інстанції дійшов правильного та обґрунтованого висновку про наявність підстав для залишення позовної заяви без розгляду, виходячи з того, що належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи позивач і його представник два рази поспіль не з'явилися в судові засідання та не подали відповідної заяви про розгляд справи за їх відсутності, зваживши також на встановлені законодавством строки розгляду справи.

При цьому легітимна мета обмеження прав дотримана, права позивача не порушені.

Окрім того, особа, заяву якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, відповідно до положень частини другої статті 257 ЦПК України має право звернутися до суду повторно, про що було роз'яснено судом першої інстанції.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не містять достатнього обґрунтування, що могло би стати підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

Згідно статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвала суду постановлена з дотриманням норм процесуального права, а тому підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.

За викладених обставин, колегія суддів доходить висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали місцевого суду без змін, як такої, що є законною та постановленою з дотримання норм матеріального та процесуального права.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 14 березня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом тридцяти днів до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги до цього суду.

Повне судове рішення складено 14 травня 2019 року.

Головуючий В.А. Кравець

Судді О.Ф. Мазурик

Л.Д. Махлай