Справа № 357/7936/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

10 грудня 2019 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі: головуючого - судді Бондаренко О.В., при секретарі Бондаренко Н.В. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення боргу за договором позики,

В С Т А Н О В И В :

19.07.2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом мотивуючи тим, що 11.12.2017 року він позичив ОСОБА_2 700 доларів США. Кошти передавалися в іноземній валюті, і відповідач зобов`язався повернути до 15.02.2018 року суму коштів в розмірі 900 доларів США. В разі не сплати суми в зазначений термін зобов`язався сплатити відсотки у розмірі 25% в місяць від цієї суми. На підтвердження укладання договору позики та його умов, відповідач власноручно написав розписку, датовану 11.12.2017 року. Строк повернення коштів пройшов, однак боргу відповідач не повернув. На його звернення та дзвінки останній не реагує, зустрічей уникає. В розписці узгоджено, що у випадку прострочення виконання зобов`язання сплачуються відсотки у розмірі 25% від суми коштів, тому зв`язку з порушенням зобов`язання з повернення позики, він просив стягнути з відповідача 25% річних в порядку ст.625 ЦК України, що становить 94 176 грн., а сума боргу відповідача складає 117 720 грн., які просив стягнути з відповідача на його користь та судові витрати у справі.

Ухвалою суду від 02.08.2019 року у вказаній справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

28.11.2019 року позивач подав заяву про збільшення позовних вимог, в якій зазначив, що кошти передавалися відповідачу ОСОБА_2 в іноземній валюті, і він зобов`язався повернути до 15.02.2018 року 900 доларів США, а в разі не сплати суми в зазначений термін зобов`язався сплатити відсотки у розмірі 25% в місяць від цієї суми. Згідно з позицією викладеної, в Постанові Великою Палатою Верховного Суду від 16.01.2019 року по справі №373/2054/16-ц дозволяється стягнення боргу і відсотків в іноземній валюті. За таких обставин існує необхідність стягнути з відповідача суму позики в розмірі 900 дол. США. Окрім цього, в зв`язку з порушенням відповідачем зобов`язання існує необхідність стягнути з нього ще й відсотки. В розписці узгоджено, що у випадку прострочення виконання зобов`язання сплачуються відсотки у розмірі 25% від суми коштів, тому зв`язку з порушенням зобов`язання з повернення позики, він просив стягнути з відповідача 25% річних в порядку ст.625 ЦК України, що становить 4 725 дол. США. Таким чином сума боргу відповідача складає 5 625 дол. США, яку просив стягнути з відповідача на його користь та судові витрати у справі.

Позивач - ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, до суду подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, просив позов задовольнити та не заперечував проти заочного розгляду справи.

Відповідач - ОСОБА_2 в судове засідання повторно не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності та відзив до суду не подавав.

На підставі ст. 280 ЦПК України, суд постановив провести заочний розгляд справи.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України).

Ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом встановлено, що 11.12.2017 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики, що підтверджується розпискою наданою позивачем (а.с.35), відповідно до якого позивач передав, а відповідач отримав, кошти в розмірі 700 доларів США зі строком повернення до 15.02.2018 року в розмірі 900 доларів США.

Відповідач, ОСОБА_2 , у визначений строк кошти позивачу не повернув, тому ОСОБА_1 , 19.07.2019 року звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).

За своєю правовою природою договір є правочином. Водночас, договір є й основною підставою виникнення цивільних прав та обов`язків (ст.11 ЦК України).

Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики)... Договір позики є укладеним з моменту передання грошей...

Згідно ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі... На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, і може не співпадати з датою складання розписки, яка посвідчує цей факт, однак у будь-якому разі складанню розписки має передувати факт передачі коштів у борг.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

Відповідно до ч.3 ст.545 ЦК України, наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку.

Отже, враховуючи, що борговий документ був наданий позивачем до суду, відповідач свої зобов`язання за договором не виконав.

На підставі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику... у такій самій кількості..., що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст.610 ЦК України: невиконання зобов`язання є порушенням зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

Позивачем доведено факт укладення договору позики, факт отримання відповідачем коштів та порушення ним зобов`язання щодо їх повернення.

Також, позивач просив стягнути з відповідача кошти в іноземній валюті посилаючись на Постанову Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 року у справі №373/2054/16-ц.

Щодо валюти боргу і грошового зобов`язання, суд виходить з наступного:

За змістом ст.ст.1046, 1049, 192 ЦК України - не заборонено в Україні укладати договори позики в іноземній валюті, і відповідно до природи даного договору (за яким отримане в позику повертається у тому ж виді), та виходячи з умов договору між сторонами, які визначили, що валютою позики є долари США, враховуючи, що в позику передавались саме долари, тому згідно вказаної вище розписки виникло зобов`язання повернути вказану суму саме в доларах (900доларів США), а не в національній валюті.

Велика Палата Верховного Суду у справі № 373/2054/16-ц в постанові від 16.01.2019р. відступила від правової позиції ВСУ у справі № 6-79цс14 і від позиції ВС у справі №308/3824/16-ц (щодо обов`язкового визначення грошового зобов`язання у національній валюті незалежно від того, що за договором позики предметом позики була іноземна валюта) і зробила такі висновки:

Сторони у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення частини першої статті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики.

Враховуючи, що за умовами договору між сторонами і фактично у позику були передані долари, що в розписці зазначено про борг у доларах, що за змістом розписки позичальник повинен повернути долари, і що відсутні будь-які домовленості щодо переведення боргового зобов`язання у національну валюту чи в еквівалент до національно валюти, - то суд робить висновок, що за умовами договору між сторонами позичальник має зобов`язання повернути борг у доларах у вказаній у розписці сумі, і тому поверненню позичальником (та стягненню за рішенням суду) підлягає сума боргу у іноземній валюті (валюті позики і валюті визначеного сторонами грошового зобов`язання), за самим правовим змістом договору позики і за принципом «поверни те, що взяв».

Дана правова позиція викладена в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 року у справі №373/2054/16-ц.

Велика Палата Верховного Суду при розгляді справи № 755/10947/17 зазначила, що незалежно від того, чи перераховані усі постанови, у яких викладена правова позиція, від якої відступила Велика Палата, суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Великої Палати.

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин - суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, суд приходить до висновку, що з відповідача підлягає стягненню борг в сумі 900 доларів США.

Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України.

У відповідності до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як вбачається з розписки (а.с.35) сторони домовилися, що в разі не сплати суми в зазначений термін (15.02.2018 року), відповідач зобов`язався сплатити відсотки в розмірі 25% в місяць від усієї суми коштів, а саме від 900 доларів США.

Позивач просив стягнути з відповідача 25% в місяць, що становить 4725 доларів США.

Суд, при визначенні розміру 25% в місяць, приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суми коштів в розмірі 4725 доларів США, оскільки предметом позики є долари, грошове зобов`язання визначене в іноземній валюті,то й проценти необхідно стягувати з розрахунку: 900дол. СШАх25%=225 дол. США відсотки за 1 місяць, 225дол. СШАх21 міс.=4725 дол. США.

Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідач відзив з належними та допустимими доказами в заперечення проти позову та спростування доводів позивача не подав.

Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, а саме з відповідача на користь позивача стягується заборгованість за договором позики в розмірі 900 дол. США та 25% в місяць, за порушення зобов`язання, що становить 4725 дол. США.

Розглядаючи вимоги ОСОБА_1 про відшкодування йому судових витрат по справі суд приходить до наступного.

Згідно ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Судові витрати складаються з судового збору, який позивач сплатив при подачі позову до суду (а.с. 1), тому, з відповідача на користь позивача стягуються кошти в розмірі 1 177,20 грн.

Крім цього, за змістом ч.1 та ч.2 ст.137 ЦПК України сторони несуть також витрати, пов`язані з правничою допомогою. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Відповідно до п.79 рішення Європейського суду з прав людини (справа «Білуха проти України» від 09 листопада 2006 року (Заява №33949/02) відповідно до прецедентної практики Суду заявник має право на відшкодування витрат, тільки якщо буде доведено, що вони були необхідні та фактично понесені, а також є обґрунтованими за розміром.

Так, позивачем заявлено вимогу щодо стягнення судових витрат,яку він поніс у зв`язку з розглядом даної цивільної справи на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 1000 грн.

Як вбачається з акту виконаних робіт від 01.07.2019 року (а.с.8), адвокатом Бойко Іриною Юріївною, яка діє на підставі Свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю №4339/10 від 28.10.2010 року надано правову допомогу ОСОБА_1 та за оформлення позовної заяви отримано кошти в розмірі 1000 грн., підтверджується квитанцією від 01.07.2019 року ( а.с. 7). Тому, з відповідача на користь позивача стягуються кошти за правничу допомогу в розмірі 1000 грн.

Керуючись ст. 526, 536, 545, 610, 625, 626, 1046, 1047, 1050 ЦК України, ст. 4, 12, 76 81, 141, 223, 258, 259, 264 265, 268, 274-279,280-284, 354, 355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ), про стягнення боргу за договором позики, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг за договором позики в сумі 5625 доларів США (п`ять тисяч шістсот двадцять п`ять доларів США), судовий збір в розмірі 1177,20 грн. (одна тисяча сто сімдесят сім гривень 20 копійок) та судові витрати на правничу допомогу в розмірі 1000,00 грн. (одна тисяча гривень 00 копійок).

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте Білоцерківським міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана до суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складено 12.12.2019 року.

СуддяО. В. Бондаренко