КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 756/2190/19 Головуючий у І інстанції Жук М.В.
ПОСТАНОВА

Іменем України

30 липня 2019 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

судді-доповідача Таргоній Д.О.,

суддів: Кулікової С.В., Олійника В.І.,

за участі секретаря Тимошевської С.І.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 18 квітня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів.

У С Т А Н О В И В:

у лютому 2019 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 20 січня 2007 року.

У шлюбі народилася їх спільна донька - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом із матір`ю та перебуває на її утриманні.

Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, участі у її вихованні не приймає, тому позивачка просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої доньки в твердій грошовій сумі в розмірі 5 000 грн. щомісячно, починаючи стягнення з часу пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 14 листопада 2018 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої доньки: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн., щомісячно, починаючи стягнення з 14 лютого 2019 року і до досягнення дитиною повноліття. В решті вимог - відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Калмиков О.В. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду встановленим по справі обставинам, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції змінити, стягнувши з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 5000 гривень, а також витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4500 гривень.

В обґрунтування апеляційної скарги представник позивача зазначив, що ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції не дав належної оцінки обставинам, в яких опинився позивач разом з дитиною після розірвання шлюбу. А саме: суд не взяв до уваги стан здоров`я дитини, у зв`язку з особливостями якого дитина потребує особливого раціону харчування та періодичного медичного нагляду та лікування. Крім того, для того, щоб забезпечувати медичне обстеження доньки у м. Києві та знаходитись цей час поряд з нею, позивач вимушена винаймати житло в м. Києві, хоча останній час фактично разом із дитиною проживає у м. Лубни Полтавської області. Зокрема, позивачем було надано суду копії документів, які підтверджують витрати на харчування дитини за період з 23.02.2019 року по 19.03.2019 року, які значно перевищують 2000 гривень на місяць. Окремо були подані документи щодо витрат на ліки, одяг, побутові речі та організацію дозвілля дитини, які судом враховані не були. Судом також не взято до уваги високий рівень життя відповідача, а саме той факт, що у його власності перебуває легковий автомобіль, придбаний за час проживання у шлюбі, він займається полюванням та має кілька одиниць вогнепальної зброї, має човен з мотором та причал на Оболонській набережній у м. Києві, автомобільний гараж та дачний будинок.

Крім того, вважає неправомірною відмову у стягненні витрат на професійну правничу допомогу, про що було заявлено позивачем із наданням попереднього (орієнтовного) розрахунку витрат.

Відзивів на апеляційну скаргу, в порядку статті 360 ЦПК України, до суду апеляційної інстанції не надходило.

В судове засідання по розгляду апеляційної скарги сторони не з`явились. Про дату, час та місце розгляду справи представник позивача - ОСОБА_2 був повідомлений належним чином.

У відповідності до положень частини 2 статті 372 ЦПК України, колегія суддів визнала можливим розгляд справи за відсутності нез'явившихся сторін.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 20.01.2007 року між сторонами було укладено шлюб (свідоцтво про шлюб від 20.01.2007 року серії НОМЕР_1 , актовий запис № 51, видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції м. Києва)(а.с. 5).

Від шлюбу сторони мають доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_2 , актовий запис № 2013, видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві (а.с. 6).

Сторони на час вирішення справи проживають окремо, дитина проживає разом з позивачкою, що відповідачем не заперечується.

Згідно виписки із медичної карти стаціонарного хворого №10361/1658, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебувала на лікуванні у Комунальній Лубенській міський лікарні у період з 28.10.2018 року по 01.11.2018 року (а.с. 29-30).

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 21.11.2006 року з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7 стягуються аліменти на утримання доньки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 30 % від усіх видів заробітку щомісячно з 11.10.2006 року до досягнення дитиною повноліття (а.с. 60).

ОСОБА_3 регулярно сплачує аліменти на утримання доньки ОСОБА_8 , що підтверджується довідками КП «Житло-Сервіс» про доходи в період з 13.10.2000 року по 28.04.2017 року, розрахунковим листком за березень 2019 року, а також квитанціями на ім`я ОСОБА_8 на суму 2 000 грн. (а.с. 62-82).

Крім того, ОСОБА_3 у період з лютого 2017 року по березень 2019 року на ім`я ОСОБА_1 та ОСОБА_9 перераховувались грошові кошти. У судовому засіданні ОСОБА_3 пояснив, що указані платежі призначались на утримання дочки ОСОБА_10 . У лютому - квітні 2019 року ОСОБА_3 сплачено по 2 000 грн. (а.с. 56-59).

ОСОБА_3 проживає разом із ОСОБА_11 , яка є особою похилого віку, а саме 10.09.1931 року, та за станом здоров`я потребує стороннього догляду (а.с. 86-87).

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що неповнолітня дочка сторін проживає разом з матерю, відповідач регулярно перераховує грошові кошти на її утримання, а також крім неї має на утримання неповнолітню дочку від попереднього шлюбу, мати похилого віку, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача аліменти на утримання ОСОБА_12 у твердій грошовій сумі в розмірі 2 000 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

З такими висновками суд апеляційної інстанції погоджується.

Відповідно ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, що ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст.8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Відповідно до ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ч.1 ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Колегія суддів апеляційного суду не приймає доводи апеляційної скарги, щодо неврахування судом першої інстанції доказів, підтверджуючих витрати позивача на харчування дитини, які перевищують 2000 гривень на місяць, виходячи з такого.

Відповідно до положень частини 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з положеннями частин 1,2 статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Так, копії чеків на придбання товарів, подані позивачем, не можна вважати належними доказами, що підтверджують заявлені вимоги, оскільки ці документи не дають можливості установити зв`язок між витратами, понесеними на їх придбання, та потребами дитини.

Матеріали справи не містять документів, підтверджуючих медично обґрунтовану потребу дитини у спеціальному харчуванні, його тривалості, характеристик продуктів (рекомендації лікарів, виписка з історії хвороби, інше).

Інші доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для скасування правильного по суті рішення суду першої інстанції.

Так, при визначенні розміру аліментів, що підлягає до стягнення з відповідача, судом першої інстанції у відповідності до вимог частини 1 статті 182 СК України враховано матеріальний стан відповідача, наявність іншої дитини, на утримання якої з відповідача стягуються аліменти за рішенням суду, те що відповідач проживає разом із матір`ю похилого віку, яка потребує догляду. Матеріали справи не містять доказів, які б надавали можливість зробити висновок про те, що у зв`язку зі станом здоров`я дитини - ОСОБА_12 розмір аліментів, що підлягають до стягнення з відповідача, для забезпечення її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку має бути визначений в сумі 5000 гривень.

Окрім того, колегія враховує приписи ч.2 ст.182 СК України, згідно якої розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно Закону України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років з 01.01.2019 р. по 30.06.2019 р. встановлений у розмірі 2027 грн.

Порушень норм процесуального права, які давали б підстави для скасування рішення суду першої інстанції, колегією суддів не установлено.

Колегія суддів також відхиляє доводи апеляційної скарги щодо неправомірної відмови у задоволенні вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу. Так, зі змісту рішення суду першої інстанції вбачається, що питання стягнення витрат на професійну правничу допомогу судом не вирішувалось. З огляду на це, у відповідності до положень статті 270 ЦПК України, сторони мають право звернутись із заявою про ухвалення додаткового рішення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В ИВ :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 18 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови виготовлено 30 липня 2019 року.

Суддя-доповідач Д.О.Таргоній

Судді: С.В. Кулікова

В.І. Олійник