ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2019 року м.Кривий Ріг

Справа № 210/5127/19

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Барильської А.П., Бондар Я.М.

секретар судового засідання - Євтодій К.С.

сторони:

позивачка - ОСОБА_1 ,

відповідач - Публічне акціонерне товариство «Південний гірничо-збагачувальний комбінат»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу позивачки ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Бутко Олександр Олександрович, на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 листопада 2019 року, яке ухвалено суддею Хлистуненко О.В. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 07 листопада 2019 року, -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2019 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» (надалі - ПАТ «Південний гірничо-збагачувальний комбінат») про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю працівника на виробництві.

Позовна заява мотивована тим, що 14.05.2004 року о 21 год. 20 хв. на території гірничої дільниці по видобутку руди № 1 Рудоуправління ВАТ «Південний гірничо-збагачувальний комбінат», правонаступником якого є ПАТ «Південний гірничо-збагачувальний комбінат», під час виконання трудових обов`язків, при падінні з висоти, її син ОСОБА_2 отримав численні травми, від яких, перебуваючи на лікуванні у 2 міській лікарні, помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до розділу 10 акту форми Н-1 «Про нещасний випадок на виробництві» №8 від 31.05.2005 року та розділу 6 акту форми Н-5 «Проведення спеціального розслідування нещасного випадку» від 31.05.2005 року визначено посадових осіб відповідача, дії та бездіяльність яких призвела до смертельного нещасного випадку, внаслідок якого помер її син.

Внаслідок смерті сина позивачці завдано моральної шкоди, вона втратила рідну їй людину, зазнала великі душевні страждання, залишилась без підтримки сина на все життя.

Посилаючись на викладене, просила суд стягнути з відповідача на свою користь 275000,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої смертю сина на виробництві, без утримання податку на доходи фізичних осіб та інших обов`язкових платежів.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 листопада 2019 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» на користь ОСОБА_1 суму моральної шкоди, завданої смертю сина на виробництві у розмірі 170000,00 гривень без утримання податку на доходи фізичних осіб та інших обов`язкових платежів.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» на користь держави судовий збір в розмірі 1700,00 гривень.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі позивачка ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Бутко О.О., просить змінити рішення суду в частині визначеного розміру відшкодування моральної шкоди, завданої позивачці смертю сина на виробництві, збільшивши цей розмір до 275 000,00 грн.

Апеляційна скарга мотивована тим, що визначений судом розмір моральної шкоди не відповідає засадам виваженості та справедливості, судом не враховано, що втрата єдиного сина є незворотною втратою, що не може бути відновлена, а тому душевні страждання позивачки будуть тривати і надалі, що свідчить про їх безстроковість.

Також, в апеляційній скарзі наведено судову практику судів апеляційної та касаційної інстанції в цивільних справах, які, на думку представника позивачки, є аналогічними з позовними вимогами у даній справі.

Відзив на апеляційну скаргу, до початку розгляду справи по суті, до суду не надходив.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивачки ОСОБА_1 - адвоката Бутка О.О., який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є матір`ю ОСОБА_2 , що підтверджено Свідоцтвом про народження Серії НОМЕР_1 , виданого Дзержинським районним бюро РАГСу у місті Кривому Розі Дніпропетровської області 26 серпня 1968 року, актовий запис №2668 (а.с. 9).

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 помер, про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Саксаганського районного управління юстиції міста Кривого Рогу Дніпропетровської області 20 вересня 2004 року видано Свідоцтво про смерть Серії НОМЕР_2 , та в Книзі реєстрації актових записів про смерть 18 травня 2004 року зроблено актовий запис 932 (а.с.3).

За життя ОСОБА_2 працював в ВАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат", правонаступником якого є ПАТ «Південний гірничо-збагачувальний комбінат».

14 травня 2004 року о 21 годині 20 хвилин на території гірничої дільниці по видобутку руди №1 Рудоуправління ВАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат", правонаступником якого є ПАТ «Південний гірничо-збагачувальний комбінат», під час виконання трудових обов`язків виконуючого обов`язки машиніста екскаватора, стався нещасний випадок, внаслідок якого ОСОБА_2 при падінні з висоти отримав численні травми та був доставлений реніанімаційною бригадою до нейрохірургічного відділення 2-ї міської лікарні, де, не приходячи до тями, помер ІНФОРМАЦІЯ_3 о 15 годині 20 хвилин від черепно-мозкової травми (перелом основи зводу черепа), про що підприємством складений акт форми Н-1 № 8 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом.

Згідно з пункту 6 акту форми Н-1 про нещасний випадок особами, відповідальним за нещасний випадком були визнані - потерпілий ОСОБА_2 , який не застосував запобіжний пояс і каску при заміні механізму відкривання днища ковша екскаватора, при їх наявності, чим порушив п.23 Інструкції з охорони праці для машиніста та помічника машиніст екскаваторів та ПОР №51 по заміні троса механізму відкривання днища ковша екскаватора ЕКГ-81, та гірничий майстер дільниці з видобутку руди №1 ОСОБА_3 , який не забезпечив безпечну організацію робіт підлеглими йому машиністами та помічниками машиністів екскаваторів, чим порушив п. 2.5. та п. 2.12 своєї посадової інструкції та п.10 Правил безпеки при розробці родовищ корисних копалин відкритим способом.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову та покладаючи обов`язок з відшкодування моральної шкоди на відповідача, суд першої інстанції виходив із того, що нещасний випадок, внаслідок якого загинув ОСОБА_2 , стався під час його роботи на ВАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат", правонаступником якого є ПАТ «Південний гірничо-збагачувальний комбінат»,тому його матері - позивачці у справі ОСОБА_1 - має бути відшкодовано моральну шкоду на підставі статей 1167, 1168 ЦК України.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції в частині наявності підстав для стягнення з відповідача ПАТ «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» на користь позивачки ОСОБА_1 моральної шкоди, завданої смертю сина на виробництві, так як їх суд першої інстанції дійшов на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилались, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

При цьому, висновки суду першої інстанції в цій частині в апеляційному порядку не оскаржуються, а згідно ч. 1 ст. 13, ч. 1 ст. 367 ЦПК України і зважаючи на роз`яснення, викладені в п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24.10.2008 року, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та заявлених позовних вимог у суді першої інстанції.

Визначаючи розмір моральної шкоди у сумі 170 000,00 грн., суд виходив того, що сам факт загибелі ОСОБА_2 беззаперечно свідчить про те, що його мати, відчуває від цього негативні наслідки морального та психологічного характеру. Мати втратила близьку людину і таку втрату не можливо відновити, що призвело до порушення її нормальних життєвих зв`язків і потребує додаткових зусиль для організації свого життя. При цьому, суд дійшов висновку, що сума компенсації моральної шкоди повинна складати 170 000,00 грн., оскільки заявлена у позові сума не вмотивована, є завищеною і не відповідає тяжкості та характеру завданої позивачці шкоди.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання моральної шкоди іншій особі (пункт 3 частини другої статті 11 ЦК України).

Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди (пункт 9 частини другої статті 16 ЦК України).

Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я (частина перша та пункт 1 частини другої статті 23 ЦК України).

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (частина третя статті 23 ЦК України).

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (справа «Станков проти Болгарії», № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, від 12 липня 2007 року).

Оскільки, нормативно-правовими актами України не встановлено розмір компенсації моральної шкоди, відшкодування якої здійснюється на підставі статей 1167, 1168 ЦК України, розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню, визначається судом відповідно до наданих доказів та фактичних обставин справи.

Колегія суддів погоджується із визначеним судом першої інстанції розміром відшкодування моральної шкоди, стягнутої з відповідача на користь позивачки, який визначено ним, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди " № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнала ОСОБА_1 , характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

На думку колегії суддів, розмір моральної шкоди визначено судом першої інстанції виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, судом враховано конкретні обставини по справі, моральні страждання ОСОБА_1 , яка втратила сина та залишилася без його турботи і піклування, істотність вимушених змін у її життєвих стосунках, наслідки, що наступили, та їх невідворотність.

Доводи апеляційної скарги фактично зводяться до аналізу судових рішень судів апеляційної та касаційної інстанції в інших справах, що не має правового значення для вирішення даного спору, оскільки, відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України, суд враховує висновки, викладені в постановах Верховного Суду, щодо застосування відповідних норм права, тоді як в даному конкретному випадку спір між сторонами щодо застосування норм права відсутній та всі доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з оцінкою суду першої інстанції розміру моральних страждань позивачки.

Доводи, викладені в апеляційні скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу позивачки ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Бутко Олександр Олександрович- залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 листопада 2019 року- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному поряду безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 11 грудня 2019 року.

Головуючий:

Судді: