Справа № 539/1207/17
Провадження № 6/539/63/2019
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 липня 2019 року м. Лубни
Лубенський міськрайонний суд Полтавської області у складі головуючого судді Іващенка Ю.А., за участі секретаря судового засідання Карпенко Т.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лубни подання головного державного виконавця Лубенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Полтавській області Ірини Поліщук про надання дозволу на примусове проникнення до житла чи іншого володіння божника фізичної особи, -
Головний державний виконавець Лубенського МРВДВС ГТУЮ у Полтавській області Поліщук І. звернулася до суду з поданням про надання дозволу на примусове проникнення до приміщення де здійснює підприємницьку діяльність боржник фізична особа-підприємець ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 .
Подання мотивоване тим, що у Лубенському МРВДВС ГТУЮ у Полтавській області перебуває виконавче провадження № 55491696 по примусовому виконанню виконавчого листа №539/1207/17 від 12.12.2017 року, виданого Лубенським міськрайонним судом Полтавської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості в сумі 31 812 грн.
У межах виконавчого провадження, було встановлено, що боржник не отримує ніякого виду пенсії та на обліку у ПФУ не перебуває, за трудовим чи цивільно-правовим договорами не працює, зареєстрованих транспортних засобів, нерухомого майна чи сільськогосподарської техніки не має.
Згідно відповіді Лубенської ОДПІ боржник ОСОБА_1 перебуває на обліку як фізична особа-підприємець на загальній системі оподаткування. Здійснює свою підприємницьку діяльність за адресою АДРЕСА_1 .
22.01.2018 року держаним виконавцем накладено арешт на кошти, належні боржнику у банківських установах, а 20.02.2018 року постановою державного виконавця накладено арешт на все нерухоме майно боржника.
Боржник неодноразово викликався до державного виконавця для сплати заборгованості, але жодного разу на зазначену дату та час не з`явився. Крім того, 02.03.2018 року та 27.06.2018 року було здійснено вихід за адресою місця реєстрації боржника, вказаною у виконавчому документі, однак до приміщення потрапити не представилося можливим, оскільки двері ніхто не відчинив.
05.03.2019 року державним виконавцем звернено стягнення на кошти на рахунках боржника, однак згідно повідомлення банку, залишок коштів відсутній для виконання постанови.
Станом на 17.07.2019 року у ВДВС відсутні відомості про самостійне виконання боржником рішення суду.
Отже, враховуючи вищевикладене, відсутність у боржника коштів на які в першу чергу звертається стягнення, державний виконавець прохає надати дозвіл на примусове проникнення до приміщення де здійснює підприємницьку діяльність фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , а саме за адресою АДРЕСА_1 з метою проведення необхідних виконавчих дій при примусовому виконанні виконавчого провадження №55491696.
Державний виконавець у судове засідання не з`явився, прохав розглядати справу без його участі.
Дослідивши матеріали подання та оцінивши надані суду докази, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання, виходячи з наступного.
Відповідно до п.13 ч.3ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб.
Згідност.439 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.
З доданих до клопотання матеріалів вбачається, що на виконанні у Лубенському МРВДВС ГТУЮ у Полтавській області перебуває виконавче провадження № 55491696 по примусовому виконанню виконавчого листа №539/1207/17 від 12.12.2017 року, виданого Лубенським міськрайонним судом Полтавської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості в сумі 31 812 грн. (а.с.82).
Постановою головного державного виконавця Лубенському МРВДВС ГТУЮ у Полтавській області Мізіною І.А. від 10.01.2018 року відкрито виконавче провадження (а.с.83).
Відповідно до ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження, що державний виконавець зобов`язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються, адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. За умови авансування стягувачем у порядку, передбаченому цим Законом, витрат на організацію та проведення виконавчих дій документи виконавчого провадження можуть надсилатися його учасникам рекомендованими листами.
Судом встановлено, що серед документів, які надані державним виконавцем до подання, відсутні докази про повідомлення боржника про відкриття виконавче провадження та отримання ним копії постанови про відкриття виконавчого провадження.
З цих підстав, у суду немає достатніх даних про те, що боржник повідомлений про наявність щодо нього виконавчого провадження належним чином.
Крім того, у матеріалах клопотання маються повідомлення боржника про час та місце проведення виконавчих дій, а саме 27.09.2018 року о 11:00 год. та 25.04.2019 року о 11:00 год. за адресою м. Лубни проспект Володимирський, 15, однак жодних відомостей про отримання боржником даних повідомлень в матеріалах клопотання немає. За результатами виходу державного виконавця за вищевказаною адресою у визначений день та час складено акти про не надання доступу до приміщення, які в порушення п.8 Інструкції, складено за відсутності понятих, хоча положення ЗУ «Про виконавче провадження» передбачає обов`язку участь не менше ніж двох понятих (а.с.86-89).
Згідно п.8 Інструкція з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5(у редакції наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 № 2832/5) (далі Інструкція) акт - документ, що підтверджує певні встановлені факти або події. Текст акту складається з реквізитів виконавчого документа із зазначенням суті проведених дій; за зведеним виконавчим провадженням - повного найменування (прізвища, імені та по батькові) боржника та дати об`єднання виконавчих проваджень у зведене, а також вступної і констатуючої частин. У вступній частині зазначаються назва акту, дата і місце його складання, посада, прізвище, ім`я, по батькові виконавця, підстава для складання акту, особи, які були присутні під час його складання, із зазначенням їхнього статусу у виконавчому провадженні, місця проживання (місцезнаходження), посад, інших наявних даних, зазначається кількість аркушів, на яких складено акт. У констатуючій частині викладаються мета і завдання складання акту, суть і характер проведених виконавчих дій, встановлені факти, події, а також у разі потреби висновки і пропозиції. У кінці акту (перед підписами) зазначаються відомості про кількість примірників акту та кому вони надаються (надсилаються). Акт підписується всіма особами, які брали участь у його складанні. У разі відмови від підписання осіб, що були присутні при складанні акту, про це робиться відмітка в акті. Відмітка "від підпису відмовився" проставляється напроти прізвища особи, яка відмовилася від підпису, та засвідчується підписами інших осіб, які були присутніми під час складання акту. До акту можуть вноситись також інші відомості, визначені Законом, цією Інструкцією та іншими нормативно-правовими актами.
Відповідно до ч.8 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.
Також заявником не доведено, що примусове проникнення до приміщення, де боржник ОСОБА_1 здійснює підприємницьку діяльність є тим примусовим заходом вжитим державним виконавцем, який ефективно, своєчасно і в повному обсязі буде сприяти виконанню виконавчого провадження № 55491696 від 10.01.2018 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості в сумі 31 812 грн.
Недоторканість житла чи іншого володіння особи гарантується статтею 30 Конституції України, відповідно до якої не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.
Відповідно до Рішення Конституційного Суду України у справі №4-рп/2011 від 31.05.2011 р. щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 376 ЦПК України у взаємозв`язку зі статтями 151, 152, 153 роз`яснено, що Конституція України проголосила Україну правовою державою (стаття 1). Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави; утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави (частина друга статті 3 Конституції України).Конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (частина перша статті 64 Основного Закону України).
Кожному гарантується недоторканність житла, не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду (частини перша, друга статті 30 Конституції України).
Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла чи іншого володіння особи є не тільки конституційно-правовим обов`язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов`язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року, Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року. Зазначені міжнародні акти згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.
Відповідно до статті 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року, пункту 1 статті 17 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла. При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві (пункт 2 статті 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, стаття 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року).
Конституційна гарантія недоторканності житла чи іншого володіння особи не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканність житла, яке визначено в Конституції України і міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави в права людини з метою забезпечення загального блага. В Україні як правовій державі визнається і діє принцип верховенства права (стаття 1, частина перша статті 8 Конституції України), який передбачає панування права в суспільстві і вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність.
Права і свободи людини і громадянина захищаються судом, завданням якого є, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України.
Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що державним виконавцем не обґрунтовано необхідності примусового проникнення до приміщення де здійснює підприємницьку діяльність боржник фізична особа-підприємець ОСОБА_1 розташованого за адресою АДРЕСА_1 . Державним виконавцем не надано суду доказів чи дотриманий порядок проведення виконавчих дій, що боржник повідомлений належним чином про відкриття виконавчого провадження, про намір державного виконавця вчинити виконавчі дії з опису та арешту майна, але чинив цьому перешкоди та не надавав доступу до житлового будинку у відведений для цього час, не доведено виконання державним виконавцем всіх заходів для забезпечення виконавчого провадження.
Враховуючи викладене, суд не вбачає достатніх правових підстав для надання дозволу на примусове проникнення до приміщення де здійснює підприємницьку діяльність боржник, а тому подання задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. 439 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд -
У задоволенні подання головного державного виконавця Лубенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Полтавській області Ірини Поліщук про надання дозволу на примусове проникнення до приміщення де здійснює підприємницьку діяльність боржник фізична особа-підприємець ОСОБА_1 розташованого за адресою АДРЕСА_1 - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повної ухвали суду.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду Іващенко Ю.А.