Постанова

Іменем України

27 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 750/7602/15-ц

провадження № 61-15105св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Крата В. І.,

суддів: Дундар І. О. (суддя-доповідач), Журавель В. І., Краснощокова Є. В., Русинчука М. М.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства Дельта Банк» на рішення Деснянського районного суду Чернігівської області від 22 травня 2017 року у складі судді Коверзнева В. О. та рішення апеляційного суду Чернігівської області від 07 липня 2017 року у складі колегії суддів: Бобрової І. О., Висоцької Н. В., Шитченко Н. В.,

ВСТАНОВИВ:

Історія справи

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») звернулося з позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Позов мотивовано тим, що 11 червня 2008 року між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 2402/0608/71-059, згідно з умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 100 000 доларів США з розрахунку 11,90 % річних на строк з 11 червня 2008 року по 10 червня 2011 року.

З метою забезпечення виконання грошових зобов`язань за вказаним договором сторони уклали іпотечний договір.

В частині надання кредитних коштів АТ «Сведбанк» свої зобов`язання виконав у повному обсязі.

25 травня 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами.

В обґрунтування позову банк послався на неналежне виконання відповідачем умов кредитного договору в частині дотримання строків сплати тіла кредиту та нарахованих відсотків, що призвело до виникнення заборгованості.

Просили в рахунок погашення заборгованості відповідача в сумі 1 759 272,34 грн, з яких: тіло кредиту - 1 629 491,23 грн, відсотки - 103 088,53 грн, пеня - 25289,14 грн, сума за ставкою 3% від простроченої заборгованості по тілу - 780,08 грн, сума за ставкою 3% від простроченої заборгованості по процентам - 623,36 грн за кредитним договором №2402/0608/71-059 від 11 червня 2008 року звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу квартири, що посвідчений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Красногором О. В. 11 червня 2008 року за реєстровим №5488, зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів №2953532, загальною житловою площею 39,8 кв.м., складається з трьох кімнат в придатному для життя стані, інвентаризаційна оцінка предмета іпотеки згідно з витягом з Реєстру прав власності на нерухоме майно, виданого Комунальним підприємством «Чернігівське міське бюро технічної інвентаризації» Чернігівської обласної ради №18902824 від 21 травня 2008 року, становить 51 199,00 грн. Визнати за ПАТ «Дельта Банк» право власності на вказаний вище предмет іпотеки.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 22 травня 2017 року у задоволені позову ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено належними доказами факт виконання Банком Договору і надання відповідачу кредиту в сумі 100000 доларів США готівкою через касу Банку; позивачем не доведено обґрунтованість суми заборгованості відповідача в розмірі 1759272 грн 34 коп.; позивач не визначив ринкову ціну квартири, а вказав тільки її інвентаризаційну вартість станом на 21 травня 2008 року в розмірі 51119 грн.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 07 липня 2017 року апеляційну скаргу ПАТ «Дельта Банк» задоволено частково.

Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 22 травня 2017 року змінено, виключено з його мотивувальної частини пункт 3.

В іншій частині рішення суду залишено без змін.

Колегія суддів не погодилась з висновком суду першої інстанції щодо відмови в позові через відсутність в матеріалах справи ринкової вартості предмета іпотеки, оскільки на підтвердження вартості предмета іпотеки позивач після подачі позову надав суду Звіт про оцінку трикімнатної квартири АДРЕСА_1 станом на 28 вересня 2015 року.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У липні 2017 року ПАТ «Дельта Банк» подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 22 травня 2017 року, рішення апеляційного суду Чернігівської області від 31 січня 2017 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що відповідач визнала факт отримання коштів за кредитним договором, однак наголошує на тому, що отримала грошові кошти в гривні, а не в доларах США. Твердження суду, що відповідач могла отримати готівкову суму кредиту в іноземній валюті лише з її поточного рахунку не підтверджується нормами матеріального права, а тому є безпідставними. В момент видачі кредитних коштів ОСОБА_1 з каси банку отримала 100 000 доларів США, а в подальшому здійснила валютно-обмінну операцію цієї суми, отримавши 485 150 грн, які були внесені на оплату договору купівлі-продажу.

Позиція інших учасників справи

У вересні 2017 року ОСОБА_1 подала заперечення на касаційну скаргу, у якому просить відхилити касаційну скаргу та залишити рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 22 травня 2017 року та рішення апеляційного суду Чернігівської області від 31 січня 2017 року без змін.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 10 серпня 2017 року відкрито касаційне провадження та витребувано справу із суду першої інстанції.

У вересні 2017 року цивільна справа № 750/7602/15-ц надійшла до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Підпунктом 4 пунктом 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У статті 388 ЦПК України зазначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У березні 2018 року матеріали цивільної справи № 750/7602/15-ц надійшли до Верховного Суду.

06 червня 2019 року матеріали цивільної справи передані судді-доповідачу Дундар І. О.

Ухвалою Верховного Суду від 07 листопада 2019 року справу призначено до судового розгляду.

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню за таких підстав.

Судами встановлено, що 11 червня 2008 року між ОСОБА_1 та ВАТ «Сведбанк» було укладено кредитний договір №2402/0608/71-059, за умовами якого відповідачу надано кредит в сумі 100 000 доларів США строком до 10 червня 2033 року включно зі сплатою за користування кредитними коштами 11,9% річних. Сторони також погодили графік погашення кредиту, який є додатком до договору.

Згідно з пунктами 1.2, 1.4 вказаного договору кредит надається банком у готівковій формі через касу банку або у безготівковій формі на підставі заяви позичальника з метою подальшої конвертації суми отриманого кредиту у національній валюті України та внесення коштів в національній валюті України на користь ОСОБА_2 оплату за договором купівлі-продажу, зазначеним у пункті 1.4 цього договору. Кредитні кошти призначені для здійснення позичальником розрахунків по договору купівлі-продажу між позичальником та ОСОБА_2 з метою придбання трикімнатної квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Факт укладення договору та факт отримання коштів ОСОБА_1 не заперечується. Нею заперечується факт отримання коштів в іноземній валюті.

25 травня 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до умов якого ПАТ «Сведбанк» відступило ПАТ «Дельта Банк» права вимоги, зокрема, за кредитним договором №2402/0608/71-059 від 11 червня 2008 року, укладеним з ОСОБА_1

17 липня 2015 ПАТ «Дельта Банк» направив ОСОБА_1 лист-вимогу про сплату заборгованості за кредитним договором №2402/0608/71-059 від 11 червня 2008 року, яка станом на 08 липня 2015 року становить 6 934,88 доларів США. Проте заборгованість позичальником погашена не була.

Звернувшись до суду з даним позовом, ПАТ «Дельта Банк» обрав спосіб захисту порушеного права - звернення стягнення на предмет іпотеки у рахунок погашення заборгованості в сумі 1 759 272,34 грн шляхом визнання за позивачем права власності на предмет іпотеки.

Відповідно до частини першої та третьої статті 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом.

Аналіз частини третьої статті 33 Закону України «Про іпотеку» свідчить, що законом передбачено чітко визначені способи звернення стягнення на предмет іпотеки в разі невиконання чи неналежного виконання забезпеченого іпотекою зобов`язання: рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Сторони в договорі чи відповідному застереженні можуть передбачати як передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в позасудовому порядку, так і надання іпотекодержателю права від свого імені продати предмет іпотеки як за рішенням суду, так і на підставі відповідного застереження в договорі про задоволення вимог іпотекодержателя чи застереження в іпотечному договорі, на підставі договору купівлі-продажу.

Умовами іпотечного договору від 11 червня 2008 року сторони узгодили, що за вибором іпотекодержателя застосовується один із способів звернення стягнення на предмет іпотеки та задоволення вимог іпотекодержателя: за рішенням суду; у безпірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса; шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання; шляхом продажу іпотекодержателем від свого імені предмету іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу.

Пунктом 12.3.1 передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку».

Отже, передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки, відповідно до статей 36, 37 Закону України «Про іпотеку», є способом позасудового звернення стягнення, який здійснюється за згодою сторін без звернення до суду.

Тлумачення статей 328, 392 ЦК України, статей 33, 36, 37 Закону України «Про іпотеку» свідчить, що суд не наділений повноваженнями звертати стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на нього за іпотекодержателем.

Аналогічний висновок зроблений і в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 760/14438/15-ц (провадження № 14-38цс18).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, правові підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки в обраний ПАТ «Дельта Банк» спосіб відсутні, оскільки такий спосіб захисту порушених прав є позасудовим способом захисту.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Частинами 1, 3 статті 412 ЦПК України встановлено, що підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухваленням нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Відповідно до частини четвертої статті 412 ЦПК України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Доводи касаційної скарги дають підстав для висновку, що оскаржені рішення ухвалені частково без додержанням норм матеріального права, суди дійшли правильного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, але помилились щодо мотивів такої відмови.

У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід задовольнити частково, оскаржені рішення змінити, виклавши їх мотивувальні частини в редакції цієї постанови.

Оскільки Верховний Суд змінює оскаржені рішення, але виключно у частині мотивів їх прийняття, то новий розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статями 400, 409, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» задовольнити частково.

Рішення Деснянського районного суду Чернігівської області від 22 травня 2017 року та рішення апеляційного суду Чернігівської області від 07 липня 2017 року змінити, виклавши їх мотивувальні частини в редакції цієї постанови.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. І. Крат

Судді: І. О. Дундар

В. І. Журавель

Є. В. Краснощоков

М. М. Русинчук