Постанова

Іменем України

27 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 487/2637/16-ц

провадження № 61-7677св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С.,

суддів: Грушицького А. І., Литвиненко І. В., Сердюка В. В., Фаловської І. М. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк»

на ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 04 квітня 2019 року у складі судді Базовкіної Т. М.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2016 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що 25 березня 2013 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір, відповідно до умов якого остання отримала кредитні кошти у розмірі 8 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

У зв`язку з неналежним виконанням умов кредитного договору, станом на 31 березня 2016 року виникла заборгованість у розмірі 12 750,36 грн, з яких: заборгованість за кредитом -7 472,21 грн; заборгованість за процентами за користування кредитом - 4 194,80 грн; штраф (фіксована частина) - 500 грн; штраф (процентна складова) - 583,35 грн, яку ПАТ КБ «ПриватБанк» просило суд стягнути з ОСОБА_1 на користь банку.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Заводського районного суду міста Миколаєва від 10 травня

2018 року (у складі судді Щербини С. В.) у задоволенні позову

ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами факт отримання і користування відповідачем платіжною карткою за кредитним договором від 25 березня 2013 року, у зв`язку з чим підстави щодо стягнення заборгованості, яка утворилась за вказаним договором, відсутні.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк»), який є правонаступником ПАТ КБ «ПриватБанк» оскаржило його в апеляційному порядку.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 04 квітня 2019 року

у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою АТ КБ «ПриватБанк» на рішення Заводського районного суду міста Миколаєва

від 10 травня 2018 року відмовлено на підставі частини четвертої статті 357, пункту 4 частини першої статті 358 ЦПК України.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що вимоги ухвали апеляційного суду про залишення апеляційної скарги без руху не виконані в частині подання заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження, що є підставою для відмови у відкритті апеляційного провадження.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати ухвалу апеляційного суду і передати справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження, посилаючись на порушення апеляційний судом норм процесуального права.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що відповідно до пункту 1 частини другої статті 354 ЦПК України учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Отже, неотримання рішення суду першої інстанції в день його проголошення є поважною причиною пропуску строку на апеляційне оскарження та підлягає поновленню. Таким чином, ухвала апеляційного суду про відмову у відкритті апеляційного провадження порушує право банку на доступ до правосуддя та право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Доводи інших учасників справи

Інші учасники судового процесу не скористались правом подати відзив на касаційну скаргу, заперечень щодо її вимог і змісту до суду не направили.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 25 квітня 2019 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі і витребувано цивільну справу.

Ухвалою Верховного Суду від 21 листопада 2019 року справу призначено до розгляду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Як вбачається з матеріалів справи, у травні 2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

З протоколу судового засідання Заводського районного суду міста Миколаєва від 10 травня 2018 року вбачається, що у судове засідання представник ПАТ КБ «ПриватБанк» не з`явився, просив розглянути справу за його відсутності.

Рішенням Заводського районного суду міста Миколаєва від 10 травня

2018 року у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

Відповідно до супровідного листа Заводського районного суду міста Миколаєва від 30 травня 2018 року копію повного тексту рішення суду першої інстанції направлено на адресу ПАТ КБ «ПриватБанк».

27 грудня 2018 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду із заявою про отримання копії рішення Заводського районного суду міста Миколаєва

від 10 травня 2018 року та виконавчого листа у справі.

Відповідно до супровідного листа Заводського районного суду міста Миколаєва від 24 січня 2019 року копію рішення суду першої інстанції направлено на адресу ПАТ КБ «ПриватБанк».

27 лютого 2019 року АТ КБ «ПриватБанк», який є правонаступником ПАТ КБ «ПриватБанк», звернулося до апеляційного суду з апеляційною скаргою на рішення Заводського районного суду міста Миколаєва від 10 травня

2018 року, в якій просило поновити строк на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 21 березня 2019 року визнано неведені АТ КБ «ПриватБанк» підстави для поновлення строку апеляційного оскарження неповажними, апеляційну скаргу залишено без руху та надано строк на усунення недоліків. Запропоновано скаржнику надати заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення із зазначенням інших поважних причин його пропуску. Роз`яснено, що у випадку невиконання у встановлений строк вимог даної ухвали, у відкритті апеляційного провадження буде відмовлено.

01 квітня 2019 року на виконання вимог ухвали апеляційного суду

від 21 березня 2019 року АТ КБ «ПриватБанк» надало заяву про усунення недоліків, в якій зазначило, що не отримання рішення суду першої інстанції в день його проголошення є поважною причиною пропуску строку на апеляційне оскарження та на підставі статті 354 ЦПК України підлягає поновленню.

Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 04 квітня 2019 року

у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою АТ КБ «ПриватБанк» на рішення Заводського районного суду міста Миколаєва

від 10 травня 2018 року відмовлено на підставі частини четвертої статті 357, пункту 4 частини першої статті 358 ЦПК України.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 402 ЦПК України передбачено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Відповідно до частини третьої статті 406 ЦПК України касаційні скарги на ухвали судів першої чи апеляційної інстанцій розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції.

Касаційна скарга АТ КБ «ПриватБанк» підлягає задоволенню з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Зазначеним вимогам закону судове рішення суду апеляційної інстанції не відповідає.

У справі «Беллет проти Франції» Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Статтею 129 Конституції України визначено, що однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 354 ЦПК України учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Частинами другою-четвертою статті 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

Апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу.

Постановляючи ухвалу про відмову у відкритті апеляційного провадження, апеляційний суд виходив з того, що вимоги ухвали апеляційного суду про залишення апеляційної скарги без руху не виконані в частині подання заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Проте, з такими висновками суду апеляційної інстанції погодитися не можна.

Як вбачається з матеріалів справи, під час проголошення оскаржуваного рішення у судовому засіданні 10 травня 2018 року представник ПАТ КБ «ПриватБанк» не був присутнім. Строк на апеляційне оскарження закінчився 11 червня 2018 року (з урахуванням вихідних та святкових днів).

Відповідно до частини п`ятої, шостої статті 272 ЦПК України учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня. Днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення.

Відповідно до супровідного листа Заводського районного суду міста Миколаєва від 30 травня 2018 року копію повного тексту рішення суду першої інстанції від 10 травня 2018 року направлено на адресу ПАТ КБ «ПриватБанк».

Проте, у матеріалах справи відсутні докази направлення позивачу судом першої інстанції копії рішення суду від 10 травня 2018 року рекомендованим листом з повідомленням про вручення та повернення такого повідомлення про вручення.

Наявність супровідного листа у справі не є виконанням вимог частини п`ятої статті 272 ЦПК України щодо належного надсилання судом першої інстанції учаснику справи (ПАТ КБ «ПриватБанк»), який не був присутній в судовому засіданні, повного тексту судового рішення.

27 грудня 2018 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду із заявою

від 03 грудня 2018 року про отримання копії рішення Заводського районного суду міста Миколаєва від 10 травня 2018 року та виконавчого листа у справі.

Відповідно до супровідного листа Заводського районного суду міста Миколаєва від 24 січня 2019 року на вимоги заяви банку від 03 грудня

2018 року копію рішення суду першої інстанції направлено на адресу ПАТ КБ «ПриватБанк».

Повний текст рішення суду першої інстанції АТ КБ «ПриватБанк» отримало 01 лютого 2019 року, що підтверджується вхідним штемпелем (а. с. 194).

Таким чином, рішення суду першої інстанції було надіслано АТ КБ «ПриватБанк» поза межами строку на апеляційне оскарження, встановленого частиною першою статті 354 ЦПК України.

Апеляційна скарга подана 27 лютого 2019 року (а. с. 202).

У статтях 127, 357, 358 ЦПК України не визначено конкретного переліку причин, що відносяться до поважних і можуть бути підставою для поновлення пропущеного процесуального строку. Однак, суд апеляційної інстанції, керуючись верховенством права та основними засадами судочинства, повинен надати оцінку наведеним особою, яка подала апеляційну скаргу, обставинам щодо поважності причин пропуску строку, встановити, чи є такий строк значним та чи поновлення такого строку не буде втручанням у принцип юридичної визначеності з врахуванням балансу суспільного та приватного інтересу.

Право на ефективний судовий захист передбачає, що сторони цивільного судочинства повинні мати змогу реалізувати право подати апеляцію з того моменту, коли вони фактично поінформовані про самі судові рішення, що можуть порушувати їх законні права чи інтереси (рішення у справі «Рязанцев проти Росії», заява № 21774/06, від 10 березня 2011 року).

Апеляційний суд належним чином не дослідив причини пропущення строку на апеляційне оскарження, не врахував те, що відповідач виконав вказівки суду щодо усунення недоліків апеляційної скарги та звернувся до апеляційного суду з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження, не надав належної оцінки доводам банку, що повний текст рішення суду не було надіслано у визначеному законом порядку, не звернув увагу на те, що банк звернувся із апеляційною скаргою протягом тридцяти днів з моменту отримання копії судового рішення суду першої інстанції, що відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 354 ЦПК України надавало йому право на поновлення строку на апеляційне оскарження.

Таким чином, відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, суд апеляційної інстанції за відсутності у матеріалах справи доказів про належне направлення рішення суду першої інстанції позивачу та його отримання ним, дійшов помилкового висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження.

У рішенні від 16 грудня 1992 року у справі «Хаджинастасиу проти Греції» (заява № 12945/87) Європейський суд з прав людини констатував, що національні суди повинні зазначати з достатньою ясністю підстави, на яких ґрунтується їхнє рішення, що, серед іншого, дає стороні можливість ефективно скористатися наявним у неї правом на апеляцію.

Крім того, апеляційний суд не взяв до уваги те, що відсутність у сторони повного тексту судового рішення унеможливлює мотивування апеляційної скарги, що є її обов`язковим елементом відповідно до вимог статті 356 ЦПК України.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини шостої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі.

За викладених обставин ухвала Миколаївського апеляційного суду

від 04 квітня 2019 року не може вважатись законною і обґрунтованою, тому підлягає скасуванню з передачею справи до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Керуючись статтями 402, 406, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» задовольнити.

Ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 04 квітня 2019 року скасувати, справу передати до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. С. Висоцька

Судді А. І. Грушицький

І. В. Литвиненко

В. В. Сердюк

І. М. Фаловська