Справа № 212/8706/19
У Х В А Л А

09 грудня 2019 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Пустовіта О.Г., за участю секретаря судового засідання Горбунової Л.С. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кривого Рогу, без участі сторін, без фіксації технічними засобами заяву представника АТ «Райффайзен Банк Аваль» Чеботарь Ж.С. про забезпечення позову, -

В С Т А Н О В И В:

Представник АТ «Райффайзен Банк Аваль» Чеботарь Ж.С. 15.04.2019 р., звернулась до суду з заявою про забезпечення позову. В обґрунтування зазначила, що АТ «Райффайзен Банк Аваль» звернулось до суду з позовною заявою про визнання договору дарування від 23.07.2019 року недійсним. Предметом позову квартира за адресою: АДРЕСА_1 .

В обгрунтування заяви зазначено, що 11 квітня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого за всіма юридичними правами та обов`язками є Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», що підтверджується витягом зі Статуту та громадянкою України ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № 014/3653/147291/82, згідно умов якого Банк зобов`язався надати Позичальнику кредит у сумі: 40 000 дол. США 00 центів строком до 11.04.2018 року, а Позичальник зобов`язався належним чином використати та повернути Банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відсотки за користування кредитними коштами у розмірі: 14,00 % річних, комісії згідно умов договору та тарифів кредитора, та виконати всі інші зобов`язання в порядку та строки, визначені Кредитним договором. У зв`язку з тим, що боржник не виконував умови кредитного договору, банк звернувся з позовом до суду про стягнення заборгованості за кредитним договором. 19.02.2016 року Апостолівським районним судом Дніпропетровської області було винесено рішення про стягнення заборгованості на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» з ОСОБА_1 в розмірі 22 635,21 Дол. США. Борджник знав про наявність заборгованості перед кредитором стягнутої за судовим рішенням Апостолівським районним судом Дніпропетровської області по справі № 171/1831/15-ц. Заборгованість, стягнута за судовим рішенням, так і не сплачена Боржником. 23.07.2019 року було укладено Договір дарування квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , який посвідчений Дацко В.Я. приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу, за реєстровим № 1158. Так, з вищевикладеного вбачається, що відповідно до ст. 234 ЦК України зазначений вище Договір дарування підлягає визнанню недійсним, з огляду на те, що сторони, які уклали Договір дарування є близькими родичами, які уклали його з метою приховати майно, а саме приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , без наміру створення правових наслідків, обумовлених цим договором, з направленням дій сторін договору на фіктивний перехід права власності на нерухоме майно до близького родича та з метою приховати це майно від виконання в майбутньому за його рахунок грошового зобов`язання шляхом звернення стягнення на майно в порядку виконання судового рішення про стягнення грошових коштів.

Відповідно до ч.1 ст. 149 ЦПК України,суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Частиною 2 вказаної статті передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову,так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно п.1 ч.1 ст.150 ЦПК України позов, забезпечується накладенням арешту на майно та(або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що клопотання про забезпечення позову не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Вирішуючи питання щодо доцільності забезпечення позову у спосіб, про який просить позивач, суд також враховує правову позицію Верховного Суду України.

В пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», роз`яснено про те, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Як вбачається із матеріалів цивільної справи АТ «Райффайзен Банк Аваль» заявляє позовні вимоги до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу Дацко В.Я. про визнання договір дарування від 23.07.2019 недійсним.

Позивач в заяві стверджує, що 23.07.2019 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено Договір дарування квартири АДРЕСА_2 , який був посвідчений приватним нотаріусом Дацко В.Я. Однак боржник ОСОБА_1 знаючи про заборгованість перед позивачем, яка стягнута рішенням Апостолівського районного суду Дніпропетровської області і незважаючи на необхідність виконання вищевказаного рішення, майно було незаконним шляхом відчужено.

Представником позивача в обґрунтування доводів, викладених у заяві про забезпечення позову не надано жодних належних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду вданій справі,оскільки виконання потенційного рішення суду про задоволення позову обмежуватиметься лише виключно визнанням недійсним договору дарування житлового будинку.

На підстав викладеного, суд не находить підстав для задоволення заяви про забезпечення позову, а саме накладення арешту на майно, що перебуває у власності ОСОБА_2 квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на підставі договору дарування, який посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дацко В.Я., за реєстром № 1158.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 149,150, 258, 260 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні заяви представника АТ «Райффайзен Банк Аваль» Чеботарь Ж.С. про забезпечення позову - відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено шляхом подання заяви про апеляційне оскарження до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає розгляду справи.

Суддя О. Г. Пустовіт