РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(Заочне)

24 січня 2019 року с. Велика Білозерка

Великобілозерський районний суд Запорізької області в складі:

головуючого судді Рогоза А.Ю.

при секретарі Біряк І.В.

за участю представника позивача ОСОБА_1

представника третьої особи ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в с. Велика Білозерка цивільну справу за позовом органу опіки та піклування Великобілозерської районної державної адміністрації Запорізької області до ОСОБА_3, третя особа: Центр соціальних послуг Великобілозерської сільської ради про відібрання дітей від матері без позбавлення батьківських прав,

,

В С Т А Н О В И В:

Орган опіки та піклування Великобілозерська районна державна адміністрація Запорізької області звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 про відібрання дітей від матері без позбавлення батьківських прав, в якій зазначає, що відповідач є матірюнеповнолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. У жовтні 2017 року відповідач виїхала до Черкаської області до співмешканця, залишивши дітей із бабусею ОСОБА_6 Відповідач лише декілька разів відвідала дітей, телефонний вязок з ними не підтримує, матеріальної допомоги не надає, а отриману державну соціальну допомогу витрачає на власні потреби. Всі зазначені вище обставини, на думку позивача, свідчать про безвідповідальне ставлення ОСОБА_3 до виконання батьківських обовязків, що є підставою для їх відібрання від матері.

Ухвалою суду від 05 грудня 2018 року було відкрито провадження у справі, 27 грудня 2018 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги, зазначивши, крім викладеного у позові, що неповнолітні діти відповідача ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, мешкають з бабусею ОСОБА_6, яка займається їх вихованням, лікуванням, утриманням. У вересні 2018 року закінчився період виплати державної соціальної допомоги на дітей, але відповідач не займається оформленням документів на отримання виплат, телефонні дзвінки ігнорує, а бабусі не вистачає коштів для утримання двох онуків.

Відповідач у судове засідання не зявилася, причини неявки не повідомила, у встановлений ухвалою строк відзив на позовну заяву або зустрічний позов не подала.

За наявності умов визначених ч.1 ст.280 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, на підставі наявних у справі доказів.

Представник третьої особи - Центру соціальних послуг Великобілозерської сільської ради ОСОБА_2 підтримала позовні вимоги просила їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позові.

Вислухавши пояснення представника позивача та третьої особи, дослідивши надані письмові докази, встановивши фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 є матірю неповнолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей (а.с.4, 4зв.). Згідно з витягами з державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження, державна реєстрація народження дітей проведена відповідно до ч.1 ст. 135 Сімейного кодексу України - відомості про батька дітей зазначені зі слів матері (а.с.5-6).

За інформацією Великобілозерської сільської ради Великобілозерського району Запорізької області від 05.09.2018 року, ОСОБА_3 вихованням дітей не займається? так як не проживає з ними тривалий час, утримує та виховує дітей баба ОСОБА_6, з якою проживають діти (а.с.9).

З громадської характеристики, наданої Великобілозерської сільської ради Великобілозерського району Запорізької області, вбачається, що ОСОБА_3 тривалий час не проживає разом з дітьми, їх вихованням не займається, батьківські обовязки не виконує (а.с.10).

Неповнолітні ОСОБА_4 та ОСОБА_5 перебувають на обліку служби у справах дітей Великобілозерської районної державної адміністрації, оскільки опинилися в складних життєвих обставинах (а.с.12).

Згідно з доповідними записками Центру соціальних послуг Великобілозерської сільської ради Великобілозерського району Запорізької області від 10.08.та 09.11.2018 року, родина ОСОБА_5 опинилась у складних життєвих обставинах та перебуває під соціальним супроводом Центру з 24 квітня 2018 року, мати неповнолітніх дітей ОСОБА_3 тривалий час проживає у співмешканця в с. Олімпіадівка Черкаської області, дітей не відвідує на телефонні дзвінки не відповідає. Діти проживають разом з бабусею (а.с.13-14).

За інформацією головного лікаря Центру ПМСД ВСР від 14.08.2018 року, діти ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на диспансерному обліку не знаходяться, звертаються за медичною допомогою на прийом до лікаря педіатра з бабусею, надані лікарем рекомендації бабуся виконує (а.с.15).

Відповідно до інформації, наданої директором Великобілозерської ЗОШ І-ІІ ступенів №3 ОСОБА_7, бабуся приділяє увагу вихованню дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_4, цікавиться їх навчанням, поведінкою, співпрацює з вчителями, батьками, адміністрацією школи. Оскільки мати не брала участі у вихованні дітей, її відсутність не позначилася на їх психоемоційному стані. Сашко та Ліза виявили бажання залишитися з бабусею (а.с.16).

Актом обстеження умов проживання від 19.03.2018 року встановлено, що будинок, в якому мешкають неповнолітні ОСОБА_4 та ОСОБА_5 разом з бабусею ОСОБА_6 об лаштований необхідними меблями та побутовою технікою. Діти мають окрему кімнату, яка облаштована відповідно до їхніх вікових потреб. Одягом, взуттям, шкільним приладдям та продуктами харчування забезпечені (а.с.17).

Згідно з інформацією служби у справах дітей Драбівської районної державної адміністрації Черкаської області від 10.09.2018 року, ОСОБА_3 проживає у ІНФОРМАЦІЯ_3 зі співмешканцем ОСОБА_8, його батьком та неповнолітнім сином. Останній розяснено наслідки невиконання батьківських обовязків по відношенню до своїх дітей (а.с.18-19).

12.11.2018 року службою у справах дітей Великобілозерської районної державної адміністрації Запорізької області складено висновок № 01-19/499 про доцільність відібрання дітей від матері ОСОБА_3 без позбавлення її батьківських прав (а.с.23-24).

Таким чином, встановлені обставини ухилення відповідача від виконання батьківських обов'язків.

Згідно з ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Частиною 4 ст. 155 СК передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

За ч. 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

У статті 11 зазначеного Закону вказано, що сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1989 і ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991, батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом принципів 2, 4, 6, 7 Декларації прав дитини від 20.11.1959 дитині законом та іншими засобами має бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, що дадуть їй змогу розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та соціально, здоровим і нормальним шляхом. Дитина повинна мати право на належні харчування, житло, відпочинок і медичне обслуговування. Дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі - в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина, крім випадків, коли є виняткові обставини, не має розлучатися зі своєю матір'ю. Найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, хто несе відповідальність за її освіту і навчання; насамперед таку відповідальність несуть її батьки. Суспільство та органи публічної влади повинні докладати зусиль для сприяння реалізації зазначеного права.

Відповідно до ч.7, 8 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до принципу ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної Ради України № 789-ХII(789-12) від 27.02.1991 року та яка набула чинності 27 вересня 1991 року, у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 9 Конвенції передбачено, що забезпечується те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї.

Разом з тим, ч.1 ст. 170 СК України передбачено, що суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2 - 5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування.

За таких обставин, оскільки судом достовірно встановлено, що ОСОБА_3 ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, оскільки жодним чином не піклується про фізичний і духовний розвиток неповнолітніх дітей, суд вважає за необхідне відібрати неповнолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, від матері ОСОБА_3 без позбавлення останньої батьківських прав.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, оскільки рішення по справі ухвалено на користь позивача, який звільнений від сплати судового збору, то судовий збір по справі підлягає стягненню з відповідача.

З урахуванням викладеного та керуючись ст.ст. 4-5, 10, 12-13, 81, 89, 133, 141, 259, 263-265, 273, 274-275,279-284, 352, 354 ЦПК України, ст.ст. 7, 150, 152, 155, 164, 170 СК України суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов органу опіки та піклування Великобілозерської районної державної адміністрації Запорізької області до ОСОБА_3, третя особа: Центр соціальних послуг Великобілозерської сільської ради про відібрання дітей від матері без позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Відібрати неповнолітніх дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, від матері ОСОБА_3 без позбавлення її батьківських прав.

Передати неповнолітніх дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2органу опіки та піклування Великобілозерській районній державній адміністрації Запорізької області для вирішення питання подальшого їх влаштування.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5) судовий збір на користь держави в сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Великобілозерський районний суд протягом 30 днів з дня його складення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ст.284 ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Вступна та резолютивна частини рішення виготовлені в нарадчій кімнаті та проголошені в судовому засіданні 24 січня 2019 року.

Повне рішення суду виготовлено 29 січня 2019 року.

Суддя: А.Ю. Рогоза