Постанова

Іменем України

24 січня 2019 року

м. Київ

справа № 761/1885/17

провадження № 61-15282св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: ЛеськоА. О. (суддя-доповідач), Мартєва С. Ю., Штелик С. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - державне підприємство «Національний академічний театр опери та балету України імені Т.Г. Шевченка»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 22 березня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 13 червня 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом додержавного підприємства «Національний академічний театр опери та балету України імені

Т. Г. Шевченка» (далі - ДП «Національний академічний театр опери та балету України імені Т. Г. Шевченка») про визнання наказу протиправним та його скасування.

Позовна заява мотивована тим, що позивач перебував у трудових відносинах з відповідачем та працював на посаді артиста оркестру вищої категорії. Відповідно до наказу від 02 грудня 2016 року № 899-к «Про повідомлення щодо зміни істотних умов праці художнього та артистичного персоналу

ДП «Національний академічний театр опери та балету України імені Т. Г.Шевченка» було змінено істотні умови праці, а саме змінено форму трудового договору на контракт. Згідно з пунктом 2 даного наказу начальника відділу кадрів і зарубіжних зв'язків було зобов'язано до 10 грудня 2016 року вручити повідомлення про зміну істотних умов праці, та у термін до 15 грудня 2016 року отримати письмове підтвердження працівників художнього та артистичного персоналу, згодних продовжувати роботу за контрактом. Наказом від 14 грудня 2016 року № 930-к «Про часткову зміну наказу від 02 грудня 2016 № 899-к» відповідно до пункту 2 в новій редакції термін вручення повідомлення про зміну істотних умов праці встановлений до 23 грудня 2016 року, а також отримання згоди працівників встановлено до 23 лютого 2017 року. Листом-повідомленням про зміну істотних умов праці від 03 грудня 2016 року № 319 ОСОБА_4 було повідомлено про зміну істотних умов праці. Позивач вважає цей наказ протиправним та таким, що підлягає скасуванню, у зв'язку з тим, що запровадження контрактної форми не є зміною істотних умов праці та суперечить нормам статті 32 КЗпП України. Позивач стверджував, що відповідач правових актів щодо зміни організації виробництва та праці не приймав і у порушення вимог статті 247 КЗпП України, статтей 21, 38 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» погоджень або інших форм спільних дій щодо запровадження змін умов виробництва і праці на підприємстві з відповідним виборним органом профспілкової організації не проводив. Зазначав, що підставою для прийняття оскаржуваного наказу є Закон України від 28 січня 2016 року № 955-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо запровадження контрактної форми роботи у сфері культури та конкурсної процедури призначення керівників державних та комунальних закладів культури», яким внесено зміни до статті 20 Закону України «Про театри і театральну справу» та виключено норму про те, що «діяльність професійних творчих працівників театрів, яка пов'язана з підготовкою та участю у театральній постановці (виставі) і є основним джерелом їхніх доходів, здійснюється відповідно до законодавства про працю», що звужує зміст та обсяг основних трудових прав професійних творчих працівників, обмежує їх соціальні можливості у сфері праці, гарантовані Конституцією України. На думку позивача, цей Закон не поширює свою дію на правовідносини, що виникли до набрання ним чинності, а укладання трудових договорів у формі контракту може бути обов'язковим лише для осіб, які призначаються на відповідні посади після набуття таким законом чинності.

У зв'язку з викладеним просиввизнати протиправним і скасувати наказ ДП «Національний академічний театр опери та балету України імені Т. Г. Шевченка» від 02 грудня 2016 року № 899-К «Про повідомлення щодо зміни істотних умов праці художнього та артистичного персоналу ДП «Національна опери України імені Т.Г. Шевченка» в частині, що стосується ОСОБА_4

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 22 березня

2017 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від

13 червня 2017 року, в задоволені позову відмовлено.

Судові рішення мотивовані тим, що оскаржуваний наказ було видано відповідно до вимог законодавства та з дотриманням трудових прав ОСОБА_4, а запровадження контрактної форми трудового договору з працівниками відповідача не потребувало погодження з профспілковою організацією.

07 липня 2017 року ОСОБА_4 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Касаційна скарга мотивована тим, що оскаржувані судові рішення ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права, що призвело до застосування закону, який не поширюється на спірні правовідносини, та не застосовано закон, який підлягає застосуванню до спірних правовідносин. Вважає, що впровадження контрактної форми трудових відносин між роботодавцем і працівником, який вже перебуває в трудових відносинах, на час набуття чинності Законом України від 28 січня 2016 року № 955-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо запровадження контрактної форми роботи у сфері культури та конкурсної процедури призначення керівників державних та комунальних закладів культури» (далі - Закон України №955-VІІІ) не передбачена. Дана норма не розповсюджується на правовідносини між ним та відповідачем, оскільки такі правовідносини виникли до прийняття Закону України №955-VІІІ

15 серпня 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшли заперечення ДП «Національний академічний театр опери та балету України імені Т. Г. Шевченка» на касаційну скаргу ОСОБА_4, у яких зазначено, що оскаржувані судові рішення є законними та обгрунтованими, а доводи касаційної скарги зводяться лише до незгоди позивача з цими рішеннями. Зазначають, що підстави для припинення трудового договору з позивачем встановлені Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо запровадження контрактної форми роботи у сфері культури та конкурсної процедури призначення керівників державних та комунальних закладів культури», який є чинним та у встановленому порядку неконституційним не визнавався

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

27 березня 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Перевіривши доводи касаційної скарги та дослідивши матеріали справи, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Судами установлено, що ОСОБА_4 перебував у трудових відносинах з ДП «Національний академічний театр опери та балету України імені Т.Г. Шевченка» та працював на посаді артиста оркестру вищої категорії (а. с. 45-47).

02 грудня 2016 року відповідачем було видано наказ № 899-к «Про повідомлення щодо зміни істотних умов праці художнього та артистичного персоналу ДП «Національна опера України імені Т. Г. Шевченка», яким було повідомлено працівників, в тому числі і позивача, про зміну істотних умов праці - зміну форми трудового договору, укладеного між ДП «Національна опера України імені Т.Г. Шевченка» і працівниками художнього та артистичного персоналу, на контракт до 15 грудня 2016 року (а. с. 5-6).

Згідно з пунктом 2 даного наказу зобов'язано начальника відділу кадрів і зарубіжних зв'язків до 10 грудня 2016 року вручити повідомлення про зміну істотних умов праці, та у термін до 15 грудня 2016 року отримати письмове підтвердження працівників художнього та артистичного персоналу, згодних продовжувати роботу за контрактом.

14 грудня 2016 року відповідачем було видано наказ № 930-к про часткову зміну наказу від 02 грудня 2016 року № 899-к, згідно якого термін вручення повідомлення про зміну істотних умов праці встановлено до 23 грудня

2016 року, а отримання згоди на продовження роботи за контрактом до

23 лютого 2017 року (а. с. 7).

15 грудня 2016 року позивача було повідомлено про зміну істотних умов праці (а. с. 8).

Чинним законодавством передбачена особлива форма трудового договору - контракт.

За змістом частини третьої статті 21 КЗпП України контракт є особливою формою трудового договору, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

Рішенням Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням Київської міської ради професійних спілок щодо офіційного тлумачення частини третьої статті 21 КЗпП України від 09 липня 1998 року № 12-рп/98 роз'яснено, що контрактна форма трудового договору може впроваджуватись лише законом.

Законом України від 28 січня 2016 року № 955-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо запровадження контрактної форми роботи у сфері культури та конкурсної процедури призначення керівників державних та комунальних закладів культури» статті 19, 20 Закону України «Про театри і театральну справу» викладено у новій редакції.

Згідно частини першої та другої статті 20 Закону України «Про театри та театральну справу» до професійних творчих працівників театру належать художній та артистичний персонал театру. Трудові відносини з професійними, творчими працівниками, художнім та артистичним персоналом державних та комунальних театрів оформлюються шляхом укладання контрактів.

Відповідно до пунктів 2, 3 Прикінцевих положень Закону України № 955-VIII, набрання чинності цим Законом є підставою для припинення безстрокового трудового договору з керівниками державних та комунальних закладів культури, а також з професійними творчими працівниками (художнім та артистичним персоналом) державних та комунальних закладів культури згідно з пунктом 9 статті 36 Кодексу законів про працю України. Ця норма не поширюється на професійних творчих працівників комунальних закладів культури у територіальних громадах з населенням до 5 тисяч жителів. З працівниками художнього та артистичного персоналу, які перебувають у трудових відносинах з державними та комунальними закладами культури, протягом одного року з дня набрання чинності цим Законом укладається контракт строком від одного до трьох років без проведення конкурсу.

Таким чином,розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суди першої та апеляційної інстанцій правильно визначилися із характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідили наявні у справі докази і надали їм належну оцінку, правильно встановили обставини справи, внаслідок чого ухвалили законні й обґрунтовані судові рішення про відмову в задоволенні позовних вимог про визнання протиправним наказу від 02 грудня 2016 року № 899-к, оскільки такий було видано на виконання Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо запровадження контрактної форми роботи у сфері культури та конкурсної процедури призначення керівників державних та комунальних закладів культури», яким введено контрактну форму трудового договору. Будь-які інші зміни умов праці трудового договору оспорюваний наказ не містить.

Доводи касаційної скарги зводяться до незгоди з висновками судів попередніх інстанцій стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував, тому не заслуговують на увагу, оскільки всім обставинам, які викладені у позовній заяві надано належну оцінку. В силу вимог статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати нові обставини та переоцінювати докази.

Згідно частини першої статті 410 ЦПК Українисуд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргуОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 22 березня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 13 червня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: А. О. Лесько

С. Ю. Мартєв

С.П. Штелик