Справа № 715/200/19
Провадження № 2/715/241/19
I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 березня 2019 року смт. Глибока
Глибоцький районний суд Чернівецької області
в складі: головуючого судді Маковійчук Ю.В.
секретаря судового засідання Затолошна Р.В.
розглянувши у відкритому судовому засiданнi справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1, звернувся до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що він являється власником житлового будинку за адресою с. Сучевени, вул. Квіткова, 5 Глибоцького району Чернівецької області. ОСОБА_2 проживала за вказаною адресою з 01.06.2003 по 2010 рік, оскільки перебувала у шлюбі з позивачем. У вересні 2010 року відповідачка добровільно покинула житло позивача, виїхала до своїх батьків у с. Сучевени, Глибоцького району Чернівецької області. Заочним рішенням Глибоцького районного суду Чернівецької області від 10 лютого 2012 року шлюб між ними розірвано.
Просить визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: вул. Квіткова, 5 в с. Сучевени Глибоцького район Чернівецька область та стягнути з відповідача судові витрати.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, проте від його представника до суду надійшла заява, в якій останній позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд позов задовольнити, справу розглянути у їх відсутності не заперечував проти заочного розгляду справи.
Вiдповiдач ОСОБА_2 в судове засідання не зявилася, хоча належним чином повідомлялася про час і місце розгляду справи, причину неявки в судове засідання не повідомила і не просила суд відкласти розгляд справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню з наступних підстав.
Згідно ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений в його здійсненні.
Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановленому законом.
Згідно ст.316 ч.1 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.
Частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сімї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України.
Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сімї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сімї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.
За змістом зазначених норм правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сімї власника (подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Разом з цим, згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.
Судом встановлено, що позивач є власником житлового будинку, який знаходиться по вул. Квіткова, 5, в с. Сучевени, Глибоцького району Чернівецької області, що підтверджується витягом з державної реєстрації речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 151090108 від 26 грудня 2018 року.
ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 набула право на проживання в житловому будинку позивача в с. Сучевени по вулиці Квіткова № 5 Глибоцького району Чернівецької області, як член сімї позивача та була зареєстрована за місцем проживання, оскільки з 01.06.2003 по 10.02.2012 року перебувала в шлюбі з позивачем.
Від шлюбу позивача з відповідачем народився син - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2.
Подружнє життя позивача з відповідачем, не склалось. 10.02.2012 року на підставі заочного рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області, шлюб між позивачем з відповідачем розірвано.
Після розлучення позивача з відповідачем, неповнолітній син позивача - ОСОБА_4 залишився проживати з відповідачкою.
На даний час за місцем проживання позивача в с. Сучевени вул. Квіткова № 5 Глибоцького району Чернівецької області зареєстровані: ОСОБА_5 - батько позивача; ОСОБА_6 - мати позивача; ОСОБА_2 - колишня дружина позивача; ОСОБА_3 - син позивача.
У вересні 2010 року відповідачка разом з сином добровільно, покинула житло позивача, переїхала до своїх батьків у с. Сучевени Глибоцького району Чернівецької області.
Згідно довідки № 34 від 09 січня 2019 року Сучевенської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області встановлено, що відповідач фактично не проживає в житловому будинку позивача по вул. Квіткова № 5 Глибоцького району Чернівецької області.
Відповідно до ст.391 ЦК України, ст.150 ЖК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Враховуючи те, що позивач ОСОБА_1 є власником житлового будинку з господарськими спорудами, який розташований по вул. Квіткова, 5, в с. Сучевени, Глибоцького району Чернівецької області, а його колишня дружина ОСОБА_2 зареєстрована в будинку як член сім'ї, однак там не проживає, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги щодо усунення перешкод у користуванні і розпорядженні житловим будинком шляхом визнання останньої такою, що втратила право користування житлом у вказаному будинку, а тому позов підлягає задоволенню.
На підставі наведеного, ст. 405 ЦК України, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», керуючись ст.ст. 3-13, 19, 23, 76-81, 141, 259, 265, 280-282 ЦПК України, суд, -
У Х В А Л И В :
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: вул. Квіткова, 5 в с. Сучевени Глибоцького району Чернівецької області.
Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 понесені ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження починається відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернівецького апеляційного суду через Глибоцький районний суд Чернівецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст судового рішення виготовлено 27 березня 2019 року.

Суддя: