Справа № 211/5804/17
Провадження № 2/211/136/19
Р І Ш Е Н Н Я
іменем України
25 березня 2019 року Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді - Ніколенко Д.М.,
за участю секретарів судового засідання Гулько А.С., Нікітенкової М.М.,
представника позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за комунальні послуги,-
Ухвалою суду від 25 січня 2018 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Ухвалою суду від 26 квітня 2018 року за клопотанням відповідача ОСОБА_2 здійснено перехід з розгляду в порядку спрощеного провадження в розгляд справи за правилами загального позовного провадження та заміну засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням.
Ухвалою суду від 14 листопада 2018 року відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_4 про витребування доказів: документів, на підставі яких відкрито особовий рахунок на ОСОБА_2 з вказівкою часу відкриття такого рахунку, інформацію щодо повідомлення відповідача про необхідність укладення договору як зі споживачем або про відкриття на її імя рахунку позивачем; документів про підтвердження фактичного надання послуг відповідачу та первинні документи бухгалтерського обліку, на підставі яких було здійснено розрахунок заборгованості.
Ухвалою суду від 14 листопада 2018 року закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті, встановлено загальний порядок зясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, та загальний порядок дослідження доказів, якими вони обґрунтовуються.
Протокольною ухвалою суду від 13 грудня 2018 року проведено заміну належного позивача в звязку зі зміною нового найменування в результаті проведення державної реєстрації змін до статуту.
В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 наполягав на задоволенні позову з підстав, викладених у ньому, відповіді на відзив та письмових поясненнях, вказавши, що відповідачем не надано акту про відключення квартири від внутрішньо-будинкових мереж ЦО і ГВ. Що до питання договору, то зі своєї сторони ПАТ «Криворізька теплоцентраль» виконує вимоги законодавства та підготувавши договір про надання послуг з централізованого опалення постійно проводить роботу з населенням щодо укладення договорів. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення не є підставою для звільнення від оплати за послуги теплопостачання.
Відповідач ОСОБА_2 позов не визнала з підстав, викладених у відзиві на позов. Суду пояснила, що відносин з позивачем вона не мала. Квартиру вона придбала з відключенням від опалення. Після придбання квартири було розроблено робочі проекти та узгоджено їх з організацією, яка поставляла теплову енергію. На неї було покладено відповідальність за самовільне відключення. Претензій та рахунків на її адресу не надходило, вона взагалі не являється споживачем послуг позивача. Прилади опалення було демонтовано. Вона не памятає, чи зверталась до постійно діючої комісії.
В обґрунтування відзиву (а.с. 15-16) зазначено, що твердження позивача про те, що вона є споживачем та начебто отримує теплову енергію за адресою її квартири, є лише припущенням. Так, між нею з позивачем відсутні договірні відносини, оскільки згідно ст.. 1 Закону України «Про теплопостачання» споживач використовує теплову енергію на підставі договору. Крім того, вона не споживає послуги позивача, оскільки у квартирі, де вона є власником, встановлено автономне опалення. Факт відключення від централізованого опалення зафіксовано актом від 01.03.2012 р., оригінал якого знаходиться у відповідача. Вказаним актом знято теплове навантаження з її квартири, тому оскільки вона зазначені позивачем послуги не отримує та не має наміру отримувати, просить в задоволенні позову відмовити.
В обґрунтування відповідачі на відзив (а.с. 42-48) та письмових пояснень (а.с. 92-94), зазначено, що наданий відповідачем акт 01.03.2012 р. фактично тільки підтверджує відсутність самовільно демонтованого опалювального обладнання радіаторів, а не зняття з обліку у позивача. Позивачем постійно проводиться робота з населенням щодо необхідності укладення договорів про надання послуг з ЦО та ЦПГВ. Отже з тих причин, що в порушення законодавства України відповідач не уклав договір про надання послуг з ЦО та ЦПГВ, то саме відповідач винен у відсутності договору та це ні в якому разі не позбавляє відповідача від сплати отриманої послуги. При тому, що обовязок по сплаті наданих позивачем послуг виникає не лише з договорів, але й нормативно-правових актів, рішень Криворізької міської ради, тощо. До того ж в силу ст.. 634 ЦК України, ст.. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», між сторонами фактично укладено договір про надання послуг з централізованого постачання гарячої води. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення не є підставою для звільнення від оплати за послуги теплопостачання, факт фізичної відсутності (за вини відповідача) договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення відповідача від оплати послуг в повному обсязі. Внесені в п. 25 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, зміни наказом № 169 від 06.11.2007 р. унеможливлюють відключення від мереж централізованого опалення окремих приміщень у житлових будинках. У разі завершення всіх робіт по відключенню від мереж централізованого опалення та оформлення всіх необхідних документів згідно з Порядком, зокрема, затвердження акту про відключення квартири на засіданні Комісії, теплопостачальна організація зобовязана переглянути умови договору чи розірвання договору та зняття з реєстраційного обліку з закриттям особового рахунку. До того ж при передачі будинку відповідача від КПТМ «Криворіжтепломережа» до ДП «Криворізька теплоцентраль» інформація щодо облаштування автономного індивідуального опалення за зазначеною адресою та зняття з обліку не надходила. Тому посилання відповідача на ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» є нікчемним та таким, що направлений на введення суд в оману, оскільки саме відсутність у відповідача законного акту, затвердженого рішенням комісії з розгляду питань щодо відключень споживачів від мереж ЦО і ГВ є підставою продовження нарахування за комунальні послуги у вигляді централізованого опалення і гарячого водопостачання.
Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних мотивів.
Згідно статті 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.
Відповідно до положень статті 68 ЖК України наймач зобовязаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.
Як встановлено судом та не заперечується відповідачем, ОСОБА_2 зареєстрована та є власником квартири за адресою: АДРЕСА_2 та є споживачем послуг з централізованого опалення, які надаються АТ «Криворізька теплоцентраль».
Рішенням Виконавчого комітету Криворізької міської ради № 343 від 12.10.2011 р. надано згоду КПТМ "Криворіжтепломережа" передати ДП "Криворізька теплоцентраль" на балансовий облік та повне господарське відання окремі обєкти теплопостачання без передачі права власності, які знаходяться у Довгинцівському, Саксаганському, Жовтневому та Інгулецькому районах міста, в тому числі й будинок відповідача (а.с.а.а. 54 - копія рішення).

В звязку з неналежним виконанням зобовязань по сплаті вартості наданих послуг, АТ «Криворізька теплоцентраль»» зверталось до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за комунальні послуги в сумі 6268,96 грн., однак ухвалою суду від 11 жовтня 2016 року судовий наказ від 04 червня 2015 року скасовано (а.с. 3 копія ухвали).

Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем та відповідачем виникли правовідносини по наданню, з одного боку, та споживанню, з іншого боку, комунальних послуг по централізованому опаленню, які врегульовано Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 № 1875-IV, Законом України «Про теплопостачання» від 02.06.2005 № 2633-IV, Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (далі Правила).

Обов'язок споживача оплатити надані послуги встановлено саттею. 68 ЖК України, ст. 19 Закону України «Про теплопостачання».

Згідно частини 1 статті 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», плата за послуги нараховується щомісячно.

Статтями 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», визначені обов'язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, серед обов'язків споживача оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а одним із обов'язків виконавця є надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору.

Пунктом 18 Правил, передбачено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено іншого строку.

Згідно пункту 21 Правил, у разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання: з централізованого опалення - з розрахунку за 1 кв. метр (куб. метр) опалюваної площі (обєму) квартири (будинку садибного типу) та з урахуванням фактичної температури зовнішнього повітря і фактичної кількості днів надання цієї послуги в місяці, який є розрахунковим.

Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Статтею 525 ЦК України, передбачає, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

ПАТ «Криворізька теплоцентраль» відповідно до тарифів на теплову енергію, постачається теплова енергія до житла відповідача, однак відповідачем зобовязання по оплаті за надані послуги здійснюється неналежним чином.

Так, згідно з наданим до суду розрахунком заборгованості, сума боргу по оплаті за централізоване опалення квартири АДРЕСА_3 за період з 01.10.2013 року по 01.05.2017 рік включно становить 24836,15 грн.(а.с. 5).

Згідно статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд погоджується з наданим позивачем розрахунком 3% річних у розмірі 838,97 грн. та інфляційних втрат у розмірі 5826,80 грн.

Згідно частин 1-3 статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Положеннями ч. 1 статі 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позов виходячи із доведеності факту невиконання зобовязань відповідачем по оплаті за послуги з централізованого опалення.

Посилання відповідача, надані нею у відзиві, на відсутність факту договірних відносин між сторонами, спростовується висновком Верховного Суду України, викладеним в правовій позиції в постанові від 20 квітня 2016 року по справі № 6-2951цс15, відповідно до якого хоч у частині першій статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» й передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обовязок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобовязані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Крім того, в постанові від 18 березня 2019 року по справі № 210/5796/16-ц Верховний Суд зазначив, що хоча відповідно до статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» такі послуги надаються виключно на договірних засадах, стаття 20 цього ж закону передбачає що споживач зобовязаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг , підготовлений виконавцем на основі типового договору. Тому у випадку фактичного користування житлово-комунальними послугами відсутність укладеного договору не звільняє споживача від обовязку оплачувати такі послуги за тарифами для населення встановленими виконавчим комітетом органу місцевого самоврядування. Водночас споживач для звільнення від оплати за житлово-комунальні послуги повинен не лише не мати відповідного договору та фактично ними не користуватися, а відмовитися в установленому порядку від їх отримання. У матеріалах справи відмова споживача відсутня.

Суд критично відноситься до посилання відповідача щодо погодження з позивачем проведення автономного опалення, оскільки наданим нею актом від 01.03.2012 р. КПТМ «Криворіжтепломережа» встановлено факт наявності автономного опалення та зазначено, що за самовільне підключення до мереж КПТМ «Криворіжтепломережа» несе відповідальність споживач ОСОБА_2

Крім того, право споживача відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води у зв'язку з відключенням від мереж централізованого опалення закріплено в пункті 24 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630.

Згідно з пунктом 25 Правил, відключення споживача від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.

Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.

Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженим наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року № 4(далі - Порядок від 22 листопада 2005 року № 4) визначено процедуру відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води житлового будинку при відмові споживачів від таких послуг.

Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання (із змінами внесеними наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 6 листопада 2007 року № 169) відключення від мереж централізованого опалення і гарячого водопостачання окремих приміщень житлового будинку, у тому числі квартир, не передбачено.

Можливість відключення окремих приміщень житлового будинку існувала до внесення змін, затверджених вищезазначеним наказом.

Зміни до Порядку від 22 листопада 2005 року № 4, затверджені наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 6 листопада 2007 року № 169, набрали чинності 14 грудня 2007 року. Отже, до 14 грудня 2007 року при відключенні від мереж централізованого опалення і гарячого водопостачання, необхідно керуватися Порядком від 22 листопада 2005 року № 4, згідно з яким було передбачено відключення від мереж централізованого опалення і гарячого водопостачання окремих приміщень житлового будинку.

Громадяни, які отримали дозвіл на відключення квартири до 14 грудня 2007 року, мали право здійснити та завершити відповідні роботи з відключення квартири від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води і оформити проведення та завершення таких робіт у відповідності із чинним на той час Порядком від 22 листопада 2005 року № 4.

Порядком від 22 листопада 2005 року № 4 установлено, що для вирішення питання відключення споживача від мережі централізованого опалення, він повинен звернутися до постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади, для розгляду питань щодо відключення споживачів від мережі з відповідною письмовою заявою. Комісія після вивчення наданих власником документів приймає відповідне рішення, яке оформляється протоколом. При позитивному рішенні заявнику надається перелік організацій, до яких слід звернутися для отримання технічних умов для розробки проекту індивідуального (автономного) теплопостачання і відокремлення від мережі централізованого опалення. Проект індивідуального (автономного) теплопостачання і відокремлення від мережі централізованого опалення виконує проектна або проектно-монтажна організація на підставі договору із заявником. Проект узгоджується з усіма організаціями, які видали технічні умови на підключення будинку до зовнішніх мереж. Відключення приміщень від внутрішньобудинкової мережі централізованого опалення виконується монтажною організацією, яка реалізує проект. По закінченні робіт складається акт про відключення від мережі централізованого опалення і подається заявником до комісії на затвердження. Після затвердження акта на черговому засіданні комісії сторони переглядають умови договору про надання послуг з централізованого теплопостачання.

Отже, відключення споживачів від мережі централізованого опалення відбувається тільки на підставі рішення постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади з вчиненням в подальшому дій споживачем з дотриманням визначеної Порядком від 22 листопада 2005 року № 4 процедури.

Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 2 квітня 2018 року у справі № 212/2214/15-ц, яка відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України враховується судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Відповідач не довела, що відключення квартири від мереж централізованого опалення здійснене нею в порядку, передбаченому Правилами, а не самовільно.

У відповідача наявні лише зазначений вище акт КПТМ «Криворіжтепломережа» від 01.03.2012 р., акт приймання в експлуатацію газифікованого обєкту ПАТ «Криворіжгаз» від 10.10.2011 р. та робочий проект розрахунку теплонавантаження, робочий проект реконструкції системи газопостачання, що не може бути прийнятий до уваги та не має правового значення для вирішення спору, оскільки відключення від мереж централізованого опалення відбувається на підставі рішення постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади з дотриманням відповідного порядку (постанова Верховного Суду від 24 жовтня 2018 року по справі № 554/7927/15-ц).

Відомості про прийняття відповідного рішення в матеріалах справи відсутні, отже відключення квартири здійснено відповідачем самовільно з порушенням установленого порядку. Даних, які б спростовували зазначене, суду не надано.

Інші доводи не впливають на своєю суттю на вирішення спору.

Згідно частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Позивачем заявлено вимогу про відшкодування судових витрат: судового збору в сумі 1600,00 грн., сплачений ним при подачі позову (а.с.1), тому оскільки позов підлягає задоволенню в повному обсязі, суд з врахуванням положень ст. 141 ЦПК України вважає можливим відшкодувати позивачу понесені витрати, стягнувши їх з відповідачки на користь позивача

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 64, 67, 68 ЖК України, ст.ст. 509, 525 ЦК України, ст.ст. 10, 12, 13, 81, 141, 263, 265 ЦПК України,суд, -

ухвалив:

позов Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, місце проживання зареєстровано за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2) на користь Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» (, юридична адреса: 50014, Дніпропетровська область, м.Кривий Ріг, вул. Електрична, буд.1) заборгованість за послуги з централізованого опалення за період з жовтня 2013 року по травень 2017 року в розмірі 24836 (двадцять чотири тисячі вісімсот тридцять шість) гривень 15 коп., 3% річних у розмірі 838 (вісімсот тридцять вісім) гривень 97 коп., інфляційні втрати у розмірі 5826 (пять тисяч вісімсот двадцять шість) гривень 80 коп. та судовий збір у розмірі 1600 (одна тисяча шістсот) гривень 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 28 березня 2019 р.

Суддя Д.М.Ніколенко