ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2019 року

м.Суми

Справа №585/1691/19

Провадження № 22-ц/816/4987/19

Сумсь кий а пеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Орлова І.В.,

суддів: Собини О.І., Левченко Т.А.,

учасники справи:

позивач - Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на заочне рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 08 серпня 2019 року (суддя Машина І.М., дата складення повного тексту рішення не зазначена) у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

10 травня 2019 року Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (далі АТ КБ «Приватбанк») звернулось до ОСОБА_1 з позовом про стягнення 26975,85 гривень заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивовані тим, що 12 травня 2014 року з відповідачем був укладений кредитний договір, за умовами якого він отримав кредит у розмірі 2000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Скориставшись кредитними коштами, ОСОБА_1 не виконав зобов`язання із вчасного їх повернення, внаслідок чого станом на 28 березня 2019 року утворилась заборгованість на загальну суму 26975,86 гривень, яка складається з 2297,19 гривень боргу за простроченим тілом кредиту, 20063,43 гривень пені за прострочене зобов`язання, 2854,48 гривень пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 гривень, 500 гривень фіксованої частини штрафу та 1260,76 гривень процентної складової штрафу.

Заочним рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 08 серпня 2019 року у задоволенні позову АТ КБ «Приватбанк» відмовлено.

В апеляційній скарзі АТ КБ «Приватбанк», посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позову у повному обсязі. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд безпідставно не взяв до уваги Умови та Правила надання банківських послуг, з якими позичальник був ознайомлений, погодився з ними та у судовому порядку питання недійсності умов кредитування не оскаржував, як і не оскаржував розрахунок заборгованості за кредитним договором.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційна скарга розглядається без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд частково погоджується з доводами скарги з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції вказав, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, які містяться в матеріалах даної справи, не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 12 травня 2014 року шляхом підписання заяви-анкети, а тому підстав для нарахування позичальнику боргу по простроченому тілу кредиту, а також неустойки банк не мав.

Апеляційний суд частково погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Обґрунтовуючи позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за кредитним договором, банк надав розрахунок заборгованості, в якому зазначив, що за кредитним договором № б/н від 12 травня 2014 року станом на 28 березня 2019 року утворилась заборгованість в сумі 26975,86 гривень, яка складається з 2297,19 гривень боргу за простроченим тілом кредиту, 20063,43 гривень пені за прострочене зобов`язання, 2854,48 гривень пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 гривень, 500 гривень фіксованої частини штрафу та 1260,76 гривень процентної складової штрафу (а.с. 5-7).

Крім розрахунку заборгованості по кредиту до позовної заяви також було додано копію анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку від 12 травня 2014 року (а.с. 8), витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» (а.с. 9) та Умови і Правила надання банківських послуг без дати їх затвердження банком та без підпису позичальника ОСОБА_1 (а.с. 10-24).

Згідно з розрахунком заборгованості по кредитному договору № б/н від 12 травня 2014 року ОСОБА_1 з 01 вересня 2016 року і станом на 28 березня 2019 року допустив прострочення повернення заборгованості по тілу кредиту на суму 2297,19 гривень (а.с. 7).

З вказаного розрахунку заборгованості також вбачається, що характер здійснених позичальником платежів на повернення кредитних коштів, а також період нарахування банком заборгованості за кредитом свідчить про узгодження між сторонами кредитного договору умови щодо повернення боргу щомісячними платежами.

Згідно з частиною 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору (ст. 526 ЦК України).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Отже, позичальником було порушено умови укладеного між сторонами кредитного договору в частині повернення заборгованості щомісячними платежами, тобто допущено прострочення виконання зобов`язання на суму 2297,19 гривень.

Зазначеного вище суд першої інстанції не врахував, а відтак рішення суду в цій частині на підставі п. 1, п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням у цій частині нового рішення про задоволення позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 2297,19 гривень боргу по простроченому тілу кредиту.

З рішенням суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову про стягнення пені на загальну суму 22917,91 гривень та штрафу у сумі 1760,76 гривень апеляційний суд повністю погоджується.

Обґрунтовуючи право вимоги в частині стягнення пені і штрафу, банк, крім розрахунку кредитної заборгованості, також посилався на Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг, розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/ та як невід`ємної частини кредитного договору, який містить умови щодо пільгового періоду користування кредитними коштами, процентну ставку, відповідальність позичальника за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, тарифи та інші умови.

Однак, матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів) саме у зазначеному в цих документах розмірах і порядках нарахування.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку).

З огляду на правову позицію, викладену у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у цивільній справі № 342/180/17, у подібних правовідносинах неможливо застосувати правила ч. 1 ст. 634 ЦК України про договір приєднання (щодо встановлення умов однією зі сторін договору у формулярах або інших стандартних формах), оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «Приватбанк» в період з часу виникнення спірних правовідносин у даній справі (12 травня 2014 року) до моменту звернення до суду з позовом (10 травня 2019 року).

Таким чином, за відсутності доказів про конкретні запропоновані відповідачу умови та правила надання банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про відповідальність за несвоєчасне повернення кредитних коштів у виді пені та штрафу, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг не можуть розцінюватись як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

При цьому, згідно з ч. 6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Ураховуючи викладене вище та обставини того, що Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку (ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/) та Витяг з Тарифів, які містяться в матеріалах даної справи, не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 12 травня 2014 року шляхом підписання анкети-заяви.

Таким чином, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді неустойку (пеню і штраф) за несвоєчасне повернення кредиту, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині є безпідставними.

За викладених обставин, рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову АТ КБ «Приватбанк» про стягнення з ОСОБА_1 2297,19 гривень боргу по простроченому тілу кредиту на підставі п. 1, п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення цих вимог.

Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України перерозподіл судових витрат має бути здійснено наступним чином. Позов задовольняється на 8,51 % від суми заявлених вимог (на 2297,19 гривень з 26975,86 гривень). За рахунок відповідача позивачу слід компенсувати 163,28 гривні за розгляд справи в суді першої інстанції (8,51% від 1921 гривні судового збору, який сплачений за подання позовної заяви) та 245,21 гривень за апеляційний перегляд (8,51 % від 2881,50 гривні судового збору, який сплачений за подання апеляційної скарги).

Відповідно до ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судове рішення у даній справі, як малозначній, не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» задовольнити частково.

Скасувати рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 08 серпня 2019 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по простроченому тілу кредиту.

Ухвалити у цій частині нове судове рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» () 2297 (дві тисячі двісті дев`яносто сім) гривень 19 копійок заборгованості по простроченому тілу кредиту станом на 28 березня 2019 року за кредитним договором б/н від 12 травня 2014 року.

В частині, якою суд відмовив у задоволенні позову про стягнення з ОСОБА_1 пені в сумі 22917 (двадцять дві тисячі дев`ятсот сімнадцять) гривень 91 копійка та штрафу у сумі 1760 (одна тисяча сімсот шістдесят) гривень 76 копійок, рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 08 серпня 2019 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» 163 (сто шістдесят три) гривні 28 копійок судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції та 245 (двісті сорок п`ять) гривень 21 копійку за подання апеляційної скарги.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає. Дата складення повного тексту постанови 12 грудня 2019 року.

Суддя-доповідач - І.В.Орлов

Судді: О.І.Собина

Т.А.Левченко