Справа № 133/1575/19
КОЗЯТИНСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
В складі головуючого - судді Сороки Д.В.
за участю секретаря судового засідання Бірюкової Т.П.
представника позивача адвоката Пилипчука В.О.
розглянувши у спрощеному позовному провадженні з викликом сторін цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Козятинський м`ясокомбінат» про визнання недійсним та скасування наказу про звільнення її з роботи, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-
Позивач звернувся до суду з позовом до приватного акціонерного товариства «Козятинський м`ясокомбінат» про визнання недійсним та скасування наказу про звільнення її з роботи, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
В обґрунтування позовних вимог позовної заяви позивач вказав, що вона 01 серпня 2008 року була прийнята на роботу формувальницею ковбасних виробів до Відкритого акціонерного товариства «Козятинський птахокомбінат», згідно наказу № 82 від 31.07.2008, що підтверджується записом в її трудовій книжці серії НОМЕР_1 .
04 березня 2018 року вона поступила на військову службу до ВЧ А 4532, шляхом укладання контракту про проходження громадянами України військової служби у Збройних силах України на посадах осіб солдатського, сержантського і старшинського складу, терміном на три роки, що підтверджується вказаним контрактом та довідкою №108 від 15 квітня 2019 року.
В період з 12 серпня 2018 року по теперішній час вона приймає участь в антитерористичній операції Донецькій та Луганській областях, що підтверджується довідкою №1192 від 18 вересня 2018 року.
Наказом голови правління Приватного Акціонерного Товариства «Козятинський м`ясокомбінат» №35- к від 21.03.2018 вона з 04 березня 2018 року була звільнена з роботи, у зв`язку з вступом на військову службу за контрактом на підставі п.3 ст.36 КЗпП України, що підтверджується витягом з наказу №35-к від 21.03.2018 та записом в її трудовій книжці.
Особливий період в Україні діє з 17.03.2014, після оприлюднення Указу Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 "Про часткову мобілізацію" до цього часу, оскільки Президент України рішення про переведення державних інституцій на функціонування в умовах мирного часу не приймав, отже відповідач зобов`язаний зберігати за ним робоче місце та виплачувати йому середній заробіток за час проходження військової служби.
Так, в період з часу її призову на військову службу по даний час, а саме з 05.03.2018 заробітна плата відповідачем їй не нараховувалась та не виплачувалась, і такі його дії суперечать вищенаведеним положенням закону.
А також позивач звернувся з заявою про поновлення строку звернення до суду, оскільки наказ №35-к про звільнення її з посади формувальниці ковбасних виробів 5 розряду Приватного акціонерного товариства "Козятинський м`ясокомбінат" з 04 березня 2018 року був виданий 21 березня 2018, наказ №35-к її не оголошувався, не вручався та поштою разом з трудовою книжкою не направлявся, її підпис в зазначеному наказі відсутній. Враховуючи дату видачі наказу №35-к 21 березня 2018 року, встановлений законом місячний строк звернення до суду сплив 22 квітня 2018 року. Відповідно до довідки з 12 серпня 2018 року по теперішній час вона приймає участь в антитерористичній операції Донецькій та Луганській областях, що підтверджується довідкою №1192 від 18 вересня 2018 року, тому звернутись до суду можливості не мала.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, з`явився представник позивача адвокат Пилипчук В.О., який в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, підтвердив вищевикладені обставини, просив позов задовольнити.
ТОВ «Козятинський м`ясокомбінат» в судове засідання двічі не з`явилося, хоча було належним чином повідомлено про день та час судового розгляду, причини неявки суду не повідомило, не надіслало заяву про слухання справи у його відсутності.
За таких підстав суд проводить в даному провадженні заочний судовий розгляд, що передбачено ст.280 ЦПК України.
Суд, вивчивши письмові матеріали справи, вважає що позов підлягає задоволенню за наступних підстав.
Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.
Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши та оцінивши письмові докази в їх сукупності, оцінивши належність ї достовірність доказів по справі, сприяючи всебічному й повному з`ясуванню обставин справи, що має істотне значення для правильного вирішення спору, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
01 серпня 2008 року ОСОБА_1 була прийнята на роботу формувальницею ковбасних виробів до Відкритого акціонерного товариства «Козятинський птахокомбінат» згідно наказу № 82 від 31.07.2008, що підтверджується записом в її трудовій книжці серії НОМЕР_1 (а.с. 6-9).
04 березня 2018 року ОСОБА_1 поступила на військову службу до ВЧ А 4532, шляхом укладання контракту про проходження громадянами України військової служби у Збройних силах України на посадах осіб солдатського, сержантського і старшинського складу, терміном на три роки, що підтверджується вказаним контрактом та довідкою №108 від 15 квітня 2019 року (а.с. 10-11, 12).
12 серпня 2018 року по теперішній час ОСОБА_1 приймає участь в антитерористичній операції Донецькій та Луганській областях, що підтверджується довідкою №1192 від 18 вересня 2018 року (а.с. 13).
Наказом голови правління Приватного Акціонерного Товариства «Козятинський м`ясокомбінат» №35-к від 21.03.2018 ОСОБА_1 з 04 березня 2018 року була звільнена з роботи, у зв`язку з вступом на військову службу за контрактом на підставі п.3 ст.36 КЗпП України, що підтверджується витягом з наказу №35-к від 21.03.2018 та записом в її трудовій книжці (а.с.15).
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 36 КЗпП України, підставами припинення трудового договору є призов або вступ працівника або власника фізичної особи на військову службу, направлення на альтернативну (невійськову) службу, крім випадків, коли за працівником зберігається місце роботи, посада відповідно до частин третьої та четвертої статті 119 цього Кодексу.
Згідно з ч. 3 ст. 119 КЗпП України, за працівниками, призваними на строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану на строк до закінчення особливого періоду або до дня фактичної демобілізації, зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, фермерському господарстві, сільськогосподарському виробничому кооперативі незалежно від підпорядкування та форми власності і у фізичних осіб-підприємців, в яких вони працювали на час призову. Таким працівникам здійснюється виплата грошового забезпечення за рахунок коштів Державного бюджету України відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Частиною 4 статті 119 КЗпП України визначено, що за працівниками, які були призвані під час мобілізації, на особливий період та які підлягають звільненню з військової служби у зв`язку з оголошенням демобілізації, але продовжують військову службу у зв`язку з прийняттям на військову службу за контрактом, але не більше ніж на строк укладеного контракту, зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, фермерському господарстві, сільськогосподарському виробничому кооперативі незалежно від підпорядкування та форм власності і у фізичних осіб-підприємців, в яких вони працювали на час призову. Таким працівникам здійснюється виплата грошового забезпечення за рахунок коштів Державного бюджету України відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Відповідно до ст. 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.
Держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних та в інших військових формуваннях, а також члінів їх сімей.
Згідно з ч. 2 ст. 2 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», проходження військової служби здійснюється громадянами України у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом.
У відповідності до ч. 2 ст. 39 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», громадяни України, призвані на строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, або прийняті на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану, користуються гарантіями, передбаченими частинами третьою та четвертою статті 119 Кодексу законів про працю України, а також частиною першою статті 51, частиною п`ятою статті 53, частиною третьою статті 57, частиною п`ятою статті 61 Закону України «Про освіту».
Як вбачається з наданих письмових доказів ОСОБА_1 була прийнята на військову службу 04 березня 2018 року за контрактом про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України.
Також , на час укладення позивачем контракту набрало чинності рішення Ради Національної безпеки та оборони України «Про невідкладні заходи щодо забезпечення національної безпеки, суверенітету та територіальної цілісності України», введене в дію Указом Президента України від 02 березня 2014 року № 189/2014, яким констатовано виникнення кризової ситуації, яка загрожує національній безпеці України та вимагає необхідності вжиття заходів щодо захисту прав та інтересів громадян України, суверенітету, територіальної цілісності та недоторканості державних кордонів України, недопущення втручання в її внутрішні справи.
Відповідно до примітки до ст. 4 Закону України «Про Раду Національної безпеки та оборони України» , кризовою ситуацією вважається крайнє загострення протиріч, гостра дестабілізація становища в будь-якій сфері діяльності, регіоні, країні.
На час укладення контракту позивачем існувала кризова ситуація, що загрожувала національній безпеці України, а невідкладні заходи, запроваджені рішенням Ради національної безпеки та оборони України, щодо забезпечення національної безпеки, суверенітету та територіальної цілісності України вимагали, крім іншого, проведення часткової мобілізації, з початком якої, настав особливий період діяльності усіх інституцій України.
Таким чином, на позивача поширюються гарантії, визначені ч. 4 ст. 119 КЗпП України. З положень зазначених норм законів вбачається, що гарантії, передбачені частинами 3, 4 статті 119 КЗпП України надаються не тільки особам, які були призвані на військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, але і тим, що були прийняті на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці.
Оцінюючи наведені вище докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що звільнення позивача з роботи було проведено без законної підстави і позивачу слід поновити строк звернення до суду, оскільки як встановлено в судовому засіданні належних та допустимих доказів того, що наказ №35-к про звільнення позивача з посади формувальниці ковбасних виробів 5 розрядуПриватного акціонерного товариства "Козятинський м`ясокомбінат" з 04 березня 2018 року був виданий 21.03.2018, наказ №35-к їй не оголошувався, не вручався та поштою разом з трудовою книжкою не направлявся, підпис позивача в зазначеному наказі відсутній. Враховуючи дату видачі наказу №35-к 21 березня 2018 року, встановлений законом місячний строк звернення до суду сплив 22 квітня 2018 року. Відповідно до довідки з 12 серпня 2018 року по теперішній час вона приймає участь в антитерористичній операції Донецькій та Луганській областях, що підтверджується довідкою №1192 від 18 вересня 2018 року, тому звернутись до суду можливості не мала (а.с. 13). Суд, вважає, що за таких обставин позивач пропустив строк звернення до суду з поважних причин.
Тому, позивача слід поновити на попередній роботі з виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Визначаючись з сумою середнього заробітку, що підлягає стягненню на користь позивача, суд виходить з того, що строк вимушеного прогулу складає з дати звільнення, тобто, 05.03.2018 по 04.12.2019, тобто, по день постановлення рішення, в сумі 168 839 (сто шістдесят вісім тисяч вісімсот тридцять дев`ять) гривень 40 копійок (439 днів вимушеного прогулу помножити на 384,60 грн. середньоденний заробіток).
Також, у зв?язку із поновленням позивача на роботі, необхідно визнати недійсним запис в трудовій книжці останнього про її звільнення та скасувати наказ про звільнення.
Крім того, суд, приймаючи рішення по даній справі, зобов`язаний допустити його негайне виконання в частині поновлення позивача на роботі та в частині стягнення на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми платежу за один місяць.
Правовідносини, які склались між сторонами регулюються ст. 17 Конституції України, ст. 4 Закону України «Про Раду Національної безпеки та оборони України», ч. 2 ст. 2 та ч. 2 ст. 39 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» ст.ст. 119 ч.ч. 3,4, 232, 233, 234, 235, 237-1 КЗпП України.
Керуючись, ст. 17 Конституції України, ст. 4 Закону України «Про Раду Національної безпеки та оборони України», ч. 2 ст. 2 та ч. 2 ст. 39 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» ст.ст. 119 ч.ч. 3,4, 232, 233, 234, 235, 237-1 КЗпП України, ст.ст. 263-268, 430 ЦПК України, суд, -
Позов задовольнити повністю.
Поновити ОСОБА_1 строк на звернення до суду.
Визнати недійсним та скасувати наказ голови правління приватного акціонерного товариства «Козятинський м`ясокомбінат» № 35-к від 21.03.2018 про звільнення ОСОБА_1 з посади формувальниця ковбасних виробів 5 розряду з 04.03.2018, у зв`язку з вступом на військову службу за контрактом на підставі п. 3 ст. 36 КЗпП України.
Поновити ОСОБА_1 на посаді формувальника ковбасних виробів 5 розряду товариства з обмеженою відповідальністю «Козятинський м`ясокомбінат» з 04.03.2018.
Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Козятинський м`ясокомбінат» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 05.03.2018 по день постановлення судом даного рішення, тобто по 04.12.2019 включно, в розмірі 168 839 (сто шістдесят вісім тисяч вісімсот тридцять дев`ять) гривень 40 копійок.
Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Козятинський м`ясокомбінат» на користь держави судовий збір у розмірі 1921 (одну тисяча дев`ятсот двадцять одна) гривня.
Рішення допустити до негайного виконання в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі та в частині стягнення на її користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу, в межах суми платежу за один місяць.

Повний текст рішення буде виготовлений 09.12.2019.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту рішення.

Інші учасники справи, а також відповідач у разі залишення заяви про оскарження заочного рішення без задоволення, мають право оскаржити рішення суду в апеляційному порядку протягом 30 днів з дня виготовлення повного тексту рішення до Вінницького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Козятинський міськрайонний суд Вінницької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СУДДЯ: підпис

З оригіналом вірно: СУДДЯ - СЕКРЕТАР-

Дата документу 06.12.19