КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 372/3902/18
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача: Нежура В.А.,

суддів: Коцюрби О.П., Сержанюка А.С.,

за участю секретаря

судового засідання Макаренко О.О.,

вивчивши матеріали справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 21 жовтня 2019 року у складі судді Тиханського О.Б.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виключення відомостей про особу, як батька, третя особа: Шевченківський районний відділ у м. Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану ГТУ юстиції у м.Києві,-

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 22 травня 2019 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виключення відомостей про особу, як батька, третя особа: Шевченківський районний відділ у м. Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану ГТУ юстиції у м. Києві. Справу слід розглядати за правилами загального позовного провадження, з призначенням підготовчого засідання на 16 липня .2019 року.

В судовому засіданні 16 липня 2019 року, фіксування у якому за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, судом оголошено ухвалу суду від 16 липня 2019 року про залишення позову ОСОБА_1 без руху, з тих підстав, що він не надав письмових доказів, які б підтверджували факт відсутності генетичної спорідненості та необхідності виключення відомостей про особу, як батька з актового запису №1172, який складено 07 червня 2017 року Шевченківським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУ юстиції у м. Києві (а.с.64-66).

Позивачу наданий строк для усунення недоліків не пізніше 16 жовтня 2019 року.

Оскільки позивач не усунув недоліки свого позову у встановлений судом строк, ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 21 жовтня 2019 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виключення відомостей про особу, як батька, третя особа: Шевченківський районний відділ у м. Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану ГТУ юстиції у м. Києві залишено без розгляду на підставі п. 8 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

Не погоджуючись з даною ухвалою суду, ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Посилається на порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права та неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Зокрема, в апеляційній скарзі зазначено, що оскаржувана ухвала про залишення позову без руху постановлена поза належних правових підстав після відкриття провадження у справі. Судом було висунуто вимоги до позивача про надання доказів кровного споріднення з дитиною, що стане в подальшому підставою для продовження розгляду справи, провадження у якій відкрито.

Також зазначено, що ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 16 жовтня 2019 року у задоволені заяви позивача про відвід судді Потабенко Л.В. відмовлено, а заяву про самовідвід судді Потабенко Л.В. задоволено, справу передано на повторний розподіл.

Посилаючись на вказане та те, оскаржувана ухвала про залишення позову без розгляду порушує вимоги ч. 12 ст. 33 ЦПК України, скаржник просить апеляційну скаргу задовольнити.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, виходячи з наступного.

Залишаючи позов ОСОБА_1 без руху, суд вказав на те, що заявником не надано належних доказів щодо існування спору, зокрема висновок експерта чи клопотання про призначення генетичної експертизи, оскільки доказування не можу ґрунтуватися на припущеннях. Крім того, подана відповідачем заява про визнання позову, свідчить про відсутність спору між сторонами, та порушує права та інтереси малолітньої дитини, а тому суд відмовляє у прийнятті визнання відповідачем.

Не виконання позивачем вказаних вимог суду, стало підставою для залишення його позову без розгляду на підставі п. 8 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

Але з таким висновком суду першої інстанції погодитися не можна.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо провадження у справі відкрито за заявою, поданою без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, та не було сплачено судовий збір і позивач не усунув цих недоліків у встановлений судом строк.

Позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, із зазначенням доказів, що підтверджують вказані обставини (п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України).

Згідно ст.. 76 ЦПК України, доказами є будь-які данні, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги чи заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів, показаннями свідків.

Відповідно до ч. 10 ст. 83 ЦПК України докази, які не додані до позовної заяви чи до відзиву на неї, якщо інше не передбачено цим Кодексом, подаються через канцелярію суду, з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи або в судовому засіданні з клопотанням про їх приєднання до матеріалів справи.

Пунктом 10 ст. 84 ЦПК України передбачено, що у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами

Статтею 197 ЦПК України визначені питання, які вирішує суд у підготовчому засіданні, серед яких з*ясовує, чи надали сторони докази на які вони посилаються у позові і відзиві, а також докази витребувані судом чи причина їх неподання, вирішує питання про витребування додаткових доказів та визначає строки їх подання, вирішує питання про призначення експертизи (п.п. 5, 8 ч. 2 цієї статті).

З огляду на викладені правові норми, колегія суддів приходить до висновку, що вимога суду до позивача про надання клопотання про призначення генетичної експертизи не можна вважати доказом, в розумінні ст. 76 ЦПК України, оскільки таким доказом може бути лише висновок експертів (експертизи).

Крім того, питання щодо надання доказів або призначення експертизи за клопотання сторони, може бути вирішено судом в підготовчому засіданні, чи в судовому засіданні під час розгляду справи по суті.

Щодо посилання суду в ухвалі про залишення позову без руху на ту обставину, що надана відповідачем заява про визнання позову, свідчить про відсутність спору між сторонами, та порушує права та інтереси малолітньої дитини, то воно також не є правильним, оскільки в першу чергу пред*явлення позову до суду свідчить про наявність спору сторонами, а по-друге, безпідставне на думку суду визнання позову, може бути підставою не для залишення його без руху, а для відмови у задоволенні позовної заяви під час розгляду справи по суті.

Доводи апелянта про порушення судом вимог ч. 12 ст. 33 ЦПК України щодо необхідності починати спочатку розгляд справи на стадії підготовчого провадження внаслідок задоволення заяви судді Потабенко Л.В. про самовідвід, згідно ухвали від 16 жовтня 2019 року, то ці доводи відхиляються колегією суддів з огляду на те, що підготовче провадження починається зі стадії відкриття провадження у справі і закінчується закриттям підготовчого засідання (ч. 2 ст. 189 ЦПК). Відвід (самовідвід ) судді на стадії підготовчого провадження не може бути підставою для скасування ухвали про відкриття провадження у даній справі, і повторного вирішення цього питання новим суддею, оскільки суд (суддя) не наділений повноваженнями скасовувати такі ухвали, а вона може бути лише переглянути в апеляційному порядку у встановленому процесуальним законом порядку.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права.

За таких обставин, ухвала суду першої інстанції, як необґрунтована, постановлена з порушенням нормпроцесуального права, підлягає скасуванню, а справа - направленню до того ж суду для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 379, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 21 жовтня 2019 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до того ж суду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 09 грудня 2019 року.

Суддя-доповідач:

Судді: