пр. № 4-с/759/81/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2019 року Святошинський районний суд м. Києва в складі :

головуючого судді П`ятничук І.В.,

за участю секретарів Медвідчук В.В., Дроги Т.О.,

представника скаржника адвоката Ковальчук В.В.,

представника заінтересованої особи адвоката Васильєва А.О.,

особи дії якої оскаржуються Сіренка С.В. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві матеріали цивільної справи за скаргою ПрАТ «Компанія «Райз» на рішення та дії старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України Сіренка Сергія Володимировича, -

ВСТАНОВИВ:

08.02.2018 року приватне акціонерне товариство ПрАТ «Компанія «Райз» (далі - ПрАТ «Компанія «Райз», заявник, скаржник, боржник) звернулось до Святошинського районного суду міста Києва зі скаргою від 08.02.2018 року №б/н на дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Сіренка Сергія Володимировича (далі - виконавець, особа, дії якої оскаржуються), що полягають у складанні Перерахунку відсотків за виконавчим листом Святошинського районного суду міста Києва №759/16206/14-ц від 28.12.2017 року станом на 01.01.2019 року від 21.01.2019 року у виконавчому провадженні №55583162 (далі - Перерахунок) та надсиланні повідомлення від 21.01.2019 року №55583162/20.1-4/23, і про визнання нечинним Перерахунку (далі - скарга).

В обґрунтування заявлених вимог заявник вказував на те, що 22.01.2018 року виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №55583162, щодо примусового виконання виконавчого листа №759/16206/14-ц, виданого Святошинським районним судом міста Києва 28.12.2017 року.

21.01.2019 року виконавцем складено Перерахунок, відповідно до якого розмір відсотків, які підлягають стягненню з ПрАТ «Компанія «Райз» на підставі виконавчого листа Святошинського районного суду міста Києва №759/16206/14-ц від 28.12.2017 року, станом на 01.01.2019 становить 43 718 423,66 доларів США.

21.01.2019 року виконавцем скаржникові надіслано повідомлення про проведений перерахунок відсотків від 21.01.2019 року №55583162/20.1-4/23.

Вважаючи, що при складанні Перерахунку та надсиланні повідомлення від 21.01.2019 року №55583162/20.1-4/23 виконавець в межах виконавчого провадження №55583162 діяв протиправно та упереджено стосовно боржника, що виявляється у недотриманні виконавцем вимог ч. 1 ст. 20 Закону України «Про виконавче провадження», ч. ч. 4, 5 ст. 479 ЦПК України, скаржник звернувся до суду з даною скаргою та посилаючись на ст. ст. 13, 18, 20, 26 Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст. 2, 43, 447 ЦПК України просив вимоги скарги задовольнити.

В судовому засіданні представник скаржника, скаргу підтримав, посилаючись на обставини, викладені в скарзі і доповненнях і письмових поясненнях до неї просив заявлені вимоги скарги задовольнити.

Особа, дії якої оскаржуються, в судовому засіданні проти заявлених вимог скарги заперечувала, вказуючи на те, що оскаржуваний Перерахунок складений виконавцем за правилами нарахування відсотків, визначеними ухвалою апеляційного суду міста Києва від 06.12.2017 року у даній справі та виконавчим листом Святошинського районного суду міста Києва №759/16206/14-ц від 28.12.2017 року у відповідності до вимог ч. 5 ст. 479 ЦПК України і ч. ч. 11, 12 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно, просила в задоволенні вимог скарги відмовити посилаючись на доводи і обставини, викладені в запереченнях.

Представник заінтересованої особи - юридичної особи «Nibulon S.A.» (далі - «Nibulon S.A.», стягувач) в судовому засіданні проти задоволення скарги заперечував з підстав відповідності оскаржуваних дій і рішень старшого виконавця у виконавчому провадженні №55583162 вимогам ч. 5 ст. 479 ЦПК України і ч. ч. 11, 12 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження».

В судовому засіданні 02.12.2019 року учасниками справи і судом допитані експерти ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , які надалі відповіді на запитання учасників справи і суду і роз`яснили складений ними комісійний висновок експерта від 26.06.2019 року №12755 за результатами проведення судової економічної експертизи по листу від 06.06.2019 року в межах цивільної справи №759/6206/14-ц Харківського НДІ судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса.

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 21.05.2019 у задоволенні заяви ПрАТ «Компанія «Райз» про відвід головуючого судді П`ятничук І.В. відмовлено.

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 06.08.2019 року клопотання представника ПрАТ «Компанія «Райз» про призначення комісійної судово-економічної експертизи задоволено та призначено комісійну судово-економічну експертизу. Постановою Київського апеляційного суду від 03.10.2019 (апеляційне провадження №22-ц/824/12478/19), у відкритті касаційного провадження з перегляду якої відмовлено ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 30.10.2019 року (касаційне провадження №61-19026ск19), ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 06.08.2019 року скасовано та постановлено нову, якою у задоволенні клопотання представника ПрАТ «Компанія «Райз» про призначення комісійної судово-економічної експертизи відмовлено.

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 05.11.2019 року у задоволенні клопотання представника ПрАТ «Компанія «Райз» про призначення судово-лінгвістичної експертизи відмовлено.

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 02.12.2019 року у задоволенні клопотання представника ПрАТ «Компанія «Райз» про направлення за підсудністю матеріалів справи за скаргою на розгляд господарському суду міста Києва відмовлено.

Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ст. 1291 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання.

У п. 9 ч. 1 ст. 129 Конституції України передбачено, що до основних засад судочинства віднесено обов`язковість судового рішення.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Обов`язки і права виконавців визначені ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Отже, подана ПрАТ «Компанія «Райз» скарга про визнання неправомірними дій виконавця, що полягають у складанні Перерахунку та надсиланні повідомлення від 21.01.2019 року №55583162/20.1-4/23, і визнання нечинним Перерахунку підвідомча і підсудна Святошинському районному суду міста Києва.

Судом встановлено, що відповідно до ухвали Святошинського районного суду міста Києва від 30.01.2015 року клопотання представника «Nibulon S.A.» Слободяника О.П. до ПАТ «Компанія «Райз» про визнання та надання згоди на виконання рішення іноземного суду - задоволено. Визнано рішення апеляційної колегії арбітражного суду Міжнародної організації торгівлі зерном та кормами GAFTA від 23.05.2014 року №4323А(і) про стягнення з ПАТ «Компанія «Райз» (03115, м. Київ, пр-т Перемоги, 121В, код 13980201) на користь «Nibulon S.A.» (2067, Авеню де ля Гер, 49, СН-2001 Ньовшатель, Швейцарія. Номер ПДВ 652155 , реєстраційний номер 02129/2006/ , федеральний номер СН-645-41001762-3 , податковий ідентифікаційний номер 38092 ) 17 536 000,00 доларів США збитків, 4 % за період з 11.01.2011 року по 29.01.2015 року в розмірі 3 071 329,52 доларів США та 68762,43 фунтів стерлінгів арбітражних витрат, що за курсом Національного Банку України станом на день винесення ухвали становить 328 633 626 грн. 09 коп. Надано дозвіл на примусове виконання рішення апеляційної колегії арбітражного суду Міжнародної організації торгівлі зерном та кормами GAFTA від 23.05.2014 року №4323А(і) про стягнення з ПАТ «Компанія «Райз» (03115, м. Київ, пр-т Перемоги, 121В, код 13980201) на користь «Nibulon S.A.» (2067, Авеню де ля Гер, 49, СН-2001 Ньовшатель, Швейцарія. Номер ПДВ 652155 , реєстраційний номер 02129/2006/ , федеральний номер СН-645-41001762-3 , податковий ідентифікаційний номер 38092 ) 17 536 000,00 доларів США збитків, 4 % за період з 11.01.2011 року по 29.01.2015 року в розмірі 3 071 329,52 доларів США та 68762,43 фунтів стерлінгів арбітражних витрат, що за курсом Національного Банку України станом на день винесення ухвали становить 328 633 626 грн. 09 коп. Вирішено стягнути з ПАТ «Компанія «Райз» (03115, м. Київ, пр-т Перемоги, 121В, код 13980201) на користь «Nibulon S.A.» (2067, Авеню де ля Гер, 49, СН-2001 Ньовшатель, Швейцарія. Номер ПДВ 652155 , реєстраційний номер 02129/2006/ , федеральний номер СН-645-41001762-3 , податковий ідентифікаційний номер 38092 ) судові витрати в розмірі 243 грн. 60 коп.

Відповідно до ухвали Апеляційного суду міста Києва 06.12.2017 року, залишеної без змін ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 15.05.2018 року, ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 30.01.2015 року скасовано та постановлено нову наступного змісту. Клопотання стягувача «Nibulon S.A.» про визнання та надання згоди на виконання рішення апеляційної колегії Арбітражного суду Міжнародної організації торгівлі зерном та кормами GAFTA від 23.05.2014 року №4323А(і) про стягнення заборгованості з ПАТ «Компанія «Райз» - задоволено. Визнано та надано дозвіл на примусове виконання на території України рішення апеляційної колегії арбітражного суду Міжнародної організації торгівлі зерном та кормами GAFTA від 23.05.2014 року №4323А(і), згідно з яким рішення арбітражного суду першого рівня змінюється, відповідно до висновків цього рішення. Продавці-Апелянти - ПАТ «Компанія «Райз» повинні сплатити Покупцям-Відповідачам - «Nibulon S.A.» 17 536 000,00 доларів США, що за офіційним курсом Національного банку України гривні щодо долара США станом на 06.12.2017 року становить 476 354 918,40 грн., в якості відшкодування збитків, а також складні відсотки на цю суму, що розраховуються поквартально, за ставкою 4% з дати невиконання зобов`язань - 11.01.2011 року, і до дати повної сплати відшкодування збитків. Порядок відшкодування арбітражних витрат, передбачений рішенням суду першого рівня, підтримується. Витрати на арбітраж за розгляд цієї Апеляції (за виключенням витрат Відповідачів-Покупців - «Nibulon S.A.» на їх торгового представника) несуть Продавці-Апелянти - ПАТ «Компанія «Райз». Витрати та збори за цією апеляцією:- Фунтів стерлінгів: - Збори Асоціації - 5463,29 - Збори Апеляційної ради - 48131,56 - ПДВ - 0.00, - 53 594,85 фунтів стерлінгів, 53 594,85 фунтів стерлінгів, що за офіційним курсом Національного банку України гривні щодо фунта стерлінга станом на 06 грудня 2017 року становить 1 955 901,17 грн., сплачуються Продавцями - ПАТ «Компанія «Райз». Стягнуто з ПАТ Компанія «Райз» (03115, м. Київ, проспект Перемоги, 121 В, код 13980201) на користь «Nibulon S.A.» (2067, Авеню де ля Гер, 49, СН-2001 Ньовшатель, Швейцарія, номер ПДВ 652155 , реєстраційний номер 02129/2006/ , федеральний номер СН-645-41001762-3 , податковий ідентифікаційний номер 38092 ) судові витрати в розмірі 1721,80 грн.

28.12.2017 року Святошинським районним судом міста Києва на підставі ухвали апеляційного суду міста Києва від 06.12.2017 видано два виконавчі листи №759/16206/14-ц від 28.12.2017 року: один (за підписом голови Святошинського районного суду міста Києва Ясельського А.М.) - про визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України рішення апеляційної колегії арбітражного суду Міжнародної організації торгівлі зерном та кормами GAFTA від 23.05.2014 року № 4323А(і) і стягнення з ПАТ «Компанія «Райз» грошових коштів в розмірі, визначеному рішення апеляційної колегії арбітражного суду Міжнародної організації торгівлі зерном та кормами GAFTA від 23.05.2014 року №4323А(і); другий (за підписом заступника голови Святошинського районного суду міста Києва П`ятничук І.В. від імені судді Макаренка В.В.) - на стягнення з ПАТ «Компанія «Райз» судових витрат в розмірі 1721,80 грн.

У виконавчому листі Святошинського районного суду міста Києва №759/16206/14-ц від 28.12.2017 року про визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України рішення апеляційної колегії арбітражного суду Міжнародної організації торгівлі зерном там кормами GAFTA від 23.05.2014 року №4323А(і) і стягнення з ПАТ «Компанія «Райз» грошових коштів в розмірі, визначеному рішення апеляційної колегії арбітражного суду Міжнародної організації торгівлі зерном та кормами GAFTA від 23.05.2014 року №4323А(і), зазначено про нарахування відсотків до моменту виконання рішення, а саме: «Продавці-Апелянти - Публічне акціонерне товариство «Компанія «Райз» повинні сплатити Покупцям-Відповідачам - «Nibulon S.A.» 17 536 000,00 доларів США, що за офіційним курсом Національного банку України гривні щодо долара США станом на 06 грудня 2017 року становить 476 354 918,40 грн., в якості відшкодування збитків, а також складні відсотки на цю суму, що розраховуються поквартально, за ставкою 4% з дати невиконання зобов`язань - 11 січня 2011 року, і до дати повної сплати відшкодування збитків».

Таким чином, з виконавчого листа Святошинського районного суду міста Києва від 28.12.2017 №759/16206/14-ц про визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України рішення апеляційної колегії арбітражного суду Міжнародної організації торгівлі зерном там кормами GAFTA від 23.05.2014 №4323А(і) і стягнення з ПАТ «Компанія «Райз» грошових коштів в розмірі, визначеному рішення апеляційної колегії арбітражного суду Міжнародної організації торгівлі зерном та кормами GAFTA від 23.05.2014 року №4323А(і) вбачається, що у даному виконавчому документі про стягнення боргу судом зазначено про нарахування відсотків до моменту виконання рішення.

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 26.11.2018 року у даній справі (провадження №6/759/136/18), залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 05.02.2019 року (апеляційне провадження №22-ц/824/1862/2019 ), у відкритті касаційного провадження з перегляду якої відмовлено ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 14.03.2019 року, у задоволенні заяви ПрАТ «Компания «Райз» про визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчого листа Святошинського районного суду міста Києва від 28.12.2017 року за підписом голови Святошинського районного суду міста Києва Ясельського А.М. про визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України рішення апеляційної колегії арбітражного суду Міжнародної організації торгівлі зерном там кормами GAFTA від 23.05.2014 року № 4323А(і) відмовлено.

22.01.2018 року виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №55583162 з примусового виконання вищевказаного виконавчого листа Святошинського районного суду міста Києва №759/16206/14-ц від 28.12.2017 року про визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України рішення апеляційної колегії арбітражного суду Міжнародної організації торгівлі зерном там кормами GAFTA від 23.05.2014 року № 4323А(і) і стягнення з ПрАТ «Компанія «Райз» грошових коштів в розмірі, визначеному рішення апеляційної колегії арбітражного суду Міжнародної організації торгівлі зерном та кормами GAFTA від 23.05.2014 року №4323А(і).

Того ж дня у відповідності до вимог ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження» виконавцем винесено постанову про об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження №55597446.

Доказів оскарження та/або визнання протиправною (недійсною, нечинною) чи скасування вищезгаданої постанови виконавця від 22.01.2018 року про відкриття виконавчого провадження суду не надано.

Постановою виконавця від 05.06.2018 про зміну найменування сторони виконавчого провадження найменування боржника у виконавчому провадженні №55583162 змінено з «публічне акціонерне товариство «Компанія «Райз»» на «приватне акціонерне товариство «Компанія «Райз»».

Відповідно до ч. ч. 11, 12 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діє з 01.01.2019), якщо у виконавчому документі про стягнення боргу зазначено про нарахування відсотків або пені до моменту виконання рішення, виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження розраховує остаточну суму відсотків (пені) за правилами, визначеними у виконавчому документі. До закінчення виконавчого провадження виконавець за заявою стягувача перераховує розмір остаточної суми відсотків (пені), які підлягають стягненню з боржника, не пізніше наступного дня з дня надходження заяви стягувача про такий перерахунок, про що повідомляє боржника не пізніше наступного дня після здійснення перерахунку.

11.01.2019 року до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України надійшла заява представника стягувача «Nibulon S.A.», зареєстрована у Міністерстві юстиції України 29.12.2018 року за №41373-33-18, про проведення розрахунку остаточної суми відсотків за правилами, визначеними у виконавчому документі - виконавчому листі Святошинського районного суду міста Києва від 28.12.2017 року №759/16206/14-ц, а також про проведення до закінчення виконавчого провадження перерахунку розміру остаточної суми відсотків, які підлягають стягненню з боржника з повідомленням про це боржника не пізніше наступного дня після здійснення перерахунку, на підставі ст. ст. 2, 13, 18, 19, 26 Закону України «Про виконавче провадження».

У судовому засіданні особа, дії якої оскаржуються, пояснила, що в строк, встановлений ч. 12 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діє з 01.01.2019) виконавець не здійснив перерахунок розміру остаточної суми відсотків (пені), які підлягають стягненню з боржника і не повідомив про це боржника, чим вчинив бездіяльність, яка порушує права та інтереси стягувача «Nibulon S.A.» у виконавчому провадженні. Тому 18.01.2019 року представником стягувача «Nibulon S.A.» начальнику відділу, якому безпосередньо підпорядкований виконавець, було подано скаргу на бездіяльність державного виконавця в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження».

21.01.2019 року виконавець розглянув заяву представника стягувача «Nibulon S.A.», зареєстровану у Міністерстві юстиції України 29.12.2018 за №41373-33-18, і склав у виконавчому провадженні №55583162 Перерахунок, відповідно до якого розмір відсотків, які підлягають стягненню з ПрАТ «Компанія «Райз» на підставі виконавчого листа Святошинського районного суду міста Києва №759/16206/14-ц від 28.12.2017 року, станом на 01.01.2019 становить 43 718 423,66 доларів США, і повідомлення від 21.01.2019 року №55583162/20.1-4/23, яке надіслав ПрАТ «Компанія «Райз» рекомендованим поштовим відправленням. Підпис виконавця на Перерахунку і на повідомленні від 21.01.2019 року №55583162/20.1-4/23 скріплений відбитком печатки відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

Справжність і достовірність підпису виконавця і відбитку печатки відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на Перерахунку і на повідомленні від 21.01.2019 року №55583162/20.1-4/23 учасниками справи не заперечується і під сумнів не ставиться.

Всебічно і об`єктивно оцінивши з урахуванням усіх матеріалів справи, отриманих судом доказів, пояснень, заперечень, доводів, аргументів і міркувань учасників справи, суд дійшов висновку, що складений виконавцем Перерахунок і повідомлення від 21.01.2019 року №55583162/20.1-4/23 відповідає вимогам ст. 479 ЦПК України і ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», вчинені відповідно до закону, в межах повноважень виконавця і право ПрАТ «Компанія «Райз» не було порушено.

Так, і ухвала апеляційного суду міста Києва від 06.12.2017 року, і виконавчий лист Святошинського районного суду міста Києва №759/16206/14-ц від 28.12.2017 року про визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України рішення апеляційної колегії арбітражного суду Міжнародної організації торгівлі зерном там кормами GAFTA від 23.05.2014 року №4323А(і) і стягнення з ПАТ «Компанія «Райз» грошових коштів в розмірі, визначеному рішенням апеляційної колегії арбітражного суду Міжнародної організації торгівлі зерном та кормами GAFTA від 23.05.2014 року №4323А(і), містять єдине правило розрахунку відсотків, які підлягають стягненню з боржника, такого змісту: «складні відсотки на суму збитків в розмірі 17 536 000 доларів США, що розраховуються поквартально за ставкою 4% починаючи з 11.01.2011 року і до дати повної сплати відшкодування збитків».

Відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 479 ЦПК України якщо в рішенні міжнародного комерційного арбітражу передбачена сплата відсотків та (або) пеня, які нараховуються відповідно до умов, вказаних в рішенні міжнародного арбітражу, суд вказує в своїй ухвалі про визнання та надання дозволу на виконання такого рішення про нарахування таких відсотків та (або) пені до моменту виконання рішення з урахуванням чинного законодавства, що регулює таке нарахування. Остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), який (яка) здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого (якої) можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VII цього Кодексу.

Виходячи зі змісту ч. 5 ст. 479 ЦПК України правило нарахування відсотків до моменту виконання рішення визначаються рішенням суду. Рішенням суду в даному випадку є ухвала апеляційного суду міста Києва від 06.12.2017 року по справі №759/16206/14-ц.

З іншого боку, виходячи зі змісту ч. ч. 11, 12 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», правило нарахування відсотків до моменту виконання рішення визначаються виконавчим документом про стягнення боргу. Виконавчим документом про стягнення боргу в даному випадку є виконавчий лист Святошинського районного суду міста Києва №759/16206/14-ц від 28.12.2017 року про визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України рішення апеляційної колегії арбітражного суду Міжнародної організації торгівлі зерном там кормами GAFTA від 23.05.2014 року №4323А(і) і стягнення з ПАТ «Компанія «Райз» грошових коштів в розмірі, визначеному рішення апеляційної колегії арбітражного суду Міжнародної організації торгівлі зерном та кормами GAFTA від 23.05.2014 року №4323А(і).

Отже, виходячи зі змісту п. 5 ст. 479 ЦПК України і ч. ч. 11, 12 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», правило нарахування органом (особою), який (яка) здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого (якої) можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України (в даному випадку - виконавцем), відсотків до моменту виконання рішення не може визначатись жодним іншим документом (доказом), аніж рішення суду та виконавчий документ про стягнення боргу.

Утім, враховуючи, що ухвала апеляційного суду міста Києва від 06.12.2017 року постановлена до дня набрання чинності ЦПК України в редакції Закону України №2147-VIII від 03.10.2017 року, відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України під час здійснення судового контролю за виконанням вказаного судового рішення положення ч. ч. 4, 5 ст. 479 ЦПК України в редакції Закону України №2147-VIII від 03.10.2017 року застосуванню не підлягають.

Відповідно до ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У зв`язку з цим суд визнав неналежними і недопустимими доказами і не бере до уваги документи, на які посилається ПрАТ «Компанія «Райз» в обґрунтування заявлених в скарзі вимог скарги як на письмові докази: клопотання представника «Nibulon S.A.» Слободяника О.П. від 18.09.2014 року, заяву представника «Nibulon S.A.» Слободяника О.П. від 29.01.2015 року, копію Експертного заключення Г. Перрі, кваліфікованого арбітра GAFTA, щодо розрахунку відсотків за рішенням арбітражного суду №4323А(і) від 23.05.2014 року, разом із Таблицями - розрахунками відсотків А та Б, з перекладом українською; копію Експертно-правового висновку М. Джоунз, експерта з англійського арбітражу та господарського права і практики, з перекладом українською; копію письмового пояснення представника ПрАТ «Компанія «Райз» А. Ескью від 12.03.2019 року до Високого Суду Англії з перекладом українською; копію звіту спеціаліста №14 від 03.04.2019 року з питань, що потребують відповідних спеціальних знань і навичок у кримінальному провадженні №0000224 від 05.03.2019 року, складеного Гриненко Юлією Ігорівною ; копію висновку експертів №12646/12647/19-72 від 26.04.2019 за результатами проведення комісійної судово-економічної експертизи, складеного експертами Київського НДІ судових експертиз Матвеєвою Юлією Олександрівною та Чумальчук Тетяною Вікторівною, а також копію висновку експертів за результатами проведення комісійної повторної судово-економічної експертизи №22355/19-72/30911/19-72/4263/4264-19 від 28.11.2019 року, складеного експертами Київського НДІ судових експертиз Луковою Ольгою Степанівною та Богданович Ольгою Геннадіївною і експертом Дніпропетровського НДІ судових експертиз Никифоровою Іриною Юріївною.

Окрім того, надаючи оцінку наданій скаржником копії звіту спеціаліста №14 від 03.04.2019 з питань, що потребують відповідних спеціальних знань і навичок у кримінальному провадженні №0000224 від 05.03.2019 року, складеного Гриненко Юлією Ігорівною , а також копії висновку експертів №12646/12647/19-72 від 26.04.2019 року за результатами проведення комісійної судово-економічної експертизи, складеного експертами Київського НДІ судових експертиз Матвеєвою Юлією Олександрівною та Чумальчук Тетяною Вікторівною, а також копії висновку експертів за результатами проведення комісійної повторної судово-економічної експертизи №22355/19-72/30911/19-72/4263/4264-19 від 28.11.2019 року, складеного експертами Київського НДІ судових експертиз Луковою Ольгою Степанівною та Богданович Ольгою Геннадіївною і експертом Дніпропетровського НДІ судових експертиз Никифоровою Іриною Юріївною, суд виходить з того, що вказані документи не є ані висновками експерта в розумінні п. 2 ч. 2 ст. 76, ст. 102 ЦПК України, ані показаннями свідків в розумінні п. 3 ч. 2 ст. 76, ст. ст. 90, 92 ЦПК України, ані письмовими, речовими або електронними доказами в розумінні п. 1 ч. 2 ст. 76, ст. ст. 95, 97, 100 ЦПК України.

Зокрема, і звіт спеціаліста №14 від 03.04.2019 року з питань, що потребують відповідних спеціальних знань і навичок у кримінальному провадженні №0000224 від 05.03.2019, складений Гриненко Юлією Ігорівною , і висновок експертів №12646/12647/19-72 від 26.04.2019 року за результатами проведення комісійної судово-економічної експертизи, складений експертами Київського НДІ судових експертиз Матвеєвою Юлією Олександрівною та Чумальчук Тетяною Вікторівною, і висновок експертів за результатами проведення комісійної повторної судово-економічної експертизи №22355/19-72/30911/19-72/4263/4264-19 від 28.11.2019 року, складений експертами Київського НДІ судових експертиз Луковою Ольгою Степанівною та Богданович Ольгою Геннадіївною і експертом Дніпропетровського НДІ судових експертиз Никифоровою Іриною Юріївною, складені без дотримання правил цивільного судочинства, передбачених ст. ст. 72, 102-108 ЦПК України, що виключає їх оцінку судом за правилами, встановленими ст. 110 ЦПК України, і дослідження за правилами, передбаченими ст. 239 ЦПК України.

За змістом звіт спеціаліста №14 від 03.04.2019 з питань, що потребують відповідних спеціальних знань і навичок у кримінальному провадженні №0000224 від 05.03.2019 року, складений Гриненко Юлією Ігорівною , висновок експертів №12646/12647/19-72 від 26.04.2019 року за результатами проведення комісійної судово-економічної експертизи, складений експертами Київського НДІ судових експертиз Матвеєвою Юлією Олександрівною та Чумальчук Тетяною Вікторівною, а також висновок експертів за результатами проведення комісійної повторної судово-економічної експертизи №22355/19-72/30911/19-72/4263/4264-19 від 28.11.2019 року, складеного експертами Київського НДІ судових експертиз Луковою Ольгою Степанівною та Богданович Ольгою Геннадіївною і експертом Дніпропетровського НДІ судових експертиз Никифоровою Іриною Юріївною, не можуть вважатись такими, що відповідають вимогам Закону України «Про судову експертизу», і Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичним рекомендаціям з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень», затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 року №53/5, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 03.11.1998 року за №705/3145, у редакції наказу Міністерства юстиції України від 26.12.2012 року №1950/5, із змінами та доповненнями, і не узгоджуються з п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів та арбітражів і про скасування рішень, постановлених у порядку міжнародного комерційного арбітражу на території України» з огляду на таке.

Звіт спеціаліста №14 від 03.04.2019 з питань, що потребують відповідних спеціальних знань і навичок у кримінальному провадженні №0000224 від 05.03.2019 року, складений Гриненко Юлією Ігорівною , висновок експертів №12646/12647/19-72 від 26.04.2019 року за результатами проведення комісійної судово-економічної експертизи, складений експертами Київського НДІ судових експертиз Матвеєвою Юлією Олександрівною та Чумальчук Тетяною Вікторівною, а також висновок експертів за результатами проведення комісійної повторної судово-економічної експертизи №22355/19-72/30911/19-72/4263/4264-19 від 28.11.2019 року, складеного експертами Київського НДІ судових експертиз Луковою Ольгою Степанівною та Богданович Ольгою Геннадіївною і експертом Дніпропетровського НДІ судових експертиз Никифоровою Іриною Юріївною, не відповідають ухвалі апеляційного суду міста Києва від 06.12.2017 року по справі №759/16206/14-ц і виконавчому листу Святошинського районного суду міста Києва №759/16206/14-ц від 28.12.2017. Зазначені звіт і висновки фактично зводяться до суб`єктивної оцінки і вибіркового тлумачення особами, які їх склали, окремих документів арбітражного розгляду, що проводився арбітражним судом Міжнародної організації торгівлі зерном та кормами GAFTA у м. Лондон в порядку міжнародного комерційного арбітражу (відповіді на апеляцію продавців компанії «Nibulon S.A.» від 25.02.2013 року), рішень міжнародного комерційного арбітражу (рішення арбітражного суду Міжнародної організації торгівлі зерном та кормами GAFTA від 12.07.2012 року і рішення апеляційної колегії арбітражного суду Міжнародної організації торгівлі зерном та кормами GAFTA від 23.05.2014 року), заяв одного учасників справи з процесуальних питань місцевому суду (клопотання представника «Nibulon S.A.» Слободяника О.П. від 18.09.2014 року, заяви представника «Nibulon S.A.» Слободяника О.П. від 29.01.2015 року тощо), судових актів національних судів України (ухвали Святошинського районного суду міста Києва від 30.01.2015 року і ухвали апеляційного суду міста Києва від 06.12.2017 року у даній справі), а також виданого місцевим судом виконавчого документа (виконавчого листа Святошинського районного суду міста Києва №759/16206/14-ц від 28.12.2017 року), а в частині застосування Експертного заключення Г. Перрі, кваліфікованого арбітра GAFTA, щодо розрахунку відсотків за рішенням арбітражного суду №4323А(і) від 23.05.2014 року, разом із Таблицями - розрахунками відсотків А та Б, з перекладом українською) ґрунтуються на невірному застосуванні ст. 13 Закону України «Про міжнародне приватне право».

Зі змісту копії звіту спеціаліста №14 від 03.04.2019 з питань, що потребують відповідних спеціальних знань і навичок у кримінальному провадженні №0000224 від 05.03.2019 року, складеного Гриненко Юлією Ігорівною , копії висновку експертів №12646/12647/19-72 від 26.04.2019 року за результатами проведення комісійної судово-економічної експертизи, складеного експертами Київського НДІ судових експертиз Матвеєвою Юлією Олександрівною та Чумальчук Тетяною Вікторівною, а також копії висновку експертів за результатами проведення комісійної повторної судово-економічної експертизи №22355/19-72/30911/19-72/4263/4264-19 від 28.11.2019 року, складеного експертами Київського НДІ судових експертиз Луковою Ольгою Степанівною та Богданович Ольгою Геннадіївною і експертом Дніпропетровського НДІ судових експертиз Никифоровою Іриною Юріївною, суд вбачає вибіркове застосування особами, які склали і підписали вищевказані звіт і висновки, неоднозначних вихідних даних, що не відповідає положенням абз. 3 п. 2.3 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 року №53/5, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 03.11.1998 року за №705/3145, у редакції наказу Міністерства юстиції України від 26.12.2012 року №1950/5. Зокрема, йдеться про неоднозначність даних ухвали Святошинського районного суду від 30.01.2015, ухвали апеляційного суду міста Києва від 06.12.2017, ухвали Великої Палати Верховного Суду від 15.05.2018, виконавчий лист від 28.12.2017 №759/16206/14-ц, постанови виконавця від 22.01.2018 про відкриття виконавчого провадження, Перерахунку, повідомлення виконавця від 24.01.2019 про перерахунок відсотків і заяви представника «Nibulon S.A.» Васильєва А.О. про перерахунок відсотків за виконавчим листом Святошинського районного суду міста Києва №759/16206/14-ц від 28.12.2017 та даних інших наданих на дослідження документів: рішенню арбітражного суду Міжнародної організації торгівлі зерном та кормами GAFTA від 12.07.2012, рішенню апеляційної колегії арбітражного суду Міжнародної організації торгівлі зерном та кормами GAFTA від 23.05.2014, відповіді на апеляцію продавців компанії Nibulon S.A. від 25.02.2013, клопотання представника «Nibulon S.A.» Слободяника О.П. про визнання та надання згоди на виконання рішення іноземного суду від 23.09.2013 року, додатковим поясненням до клопотання про визнання та надання згоди на виконання рішення іноземного суду представника «Nibulon S.A.», заяву представника «Nibulon S.A.» Слободяника О.П до Святошинського районного суду міста Києва про уточнення клопотання про визнання та надання згоди на виконання рішення іноземного суду і експертне заключення Г. Перрі щодо розрахунку відсотків за рішенням апеляційної колегії арбітражного суду Міжнародної організації торгівлі зерном та кормами GAFTA від 23.05.2014 №4323А(і).

Поставлені перед експертами Матвеєвою Юлією Олександрівною, Чумальчук Тетяною Вікторівною , Луковою Ольгою Степанівною , Богданович Ольгою Геннадіївною і Никифоровою Іриною Юріївною , не відповідають завданням судово-економічної експертизи і явно виходять за межі компетенції експерта-економіста.

Окрім того, при залученні Гриненко Юлії Ігорівни до складання звіту спеціаліста №14 від 03.04.2019 року з питань, що потребують відповідних спеціальних знань і навичок у кримінальному провадженні №0000224 від 05.03.2019 року, і при залученні Матвеєвої Юлії Олександрівни та Чумальчук Тетяни Вікторівни до складання висновку експертів №12646/12647/19-72 від 26.04.2019 року за результатами проведення комісійної судово-економічної експертизи, а також при залученні Лукової Ольги Степанівни , Богданович Ольги Геннадіївною і Никифорової Ірини Юріївни до складання висновку експертів за результатами проведення комісійної повторної судово-економічної експертизи №22355/19-72/30911/19-72/4263/4264-19 від 28.11.2019 року не були дотримані вимоги ст. ст. 2, 38, 39, 40, 43, 72, 74, 103, 104, 106, 107, 108, 111 ЦПК України.

Представником заявника не спростовано доводи виконавця і «Nibulon S.A.» про існування обставин, які можуть викликати обґрунтовані сумніви у неупередженості Гриненко Юлії Ігорівни , Матвеєвої Юлії Олександрівни та Чумальчук Тетяни Вікторівни через існування між ними певних зв`язків, заснованих на родинних і службових відносинах, а також через існування зв`язків між скаржником і Гриненко Юлією Ігорівною як аудитором.

Особи, які склали звіт спеціаліста №14 від 03.04.2019 року з питань, що потребують відповідних спеціальних знань і навичок у кримінальному провадженні №0000224 від 05.03.2019 року, висновок експертів №12646/12647/19-72 від 26.04.2019 і висновок експертів за результатами проведення комісійної повторної судово-економічної експертизи №22355/19-72/30911/19-72/4263/4264-19 від 28.11.2019 року за результатами проведення комісійної судово-економічної експертизи, не мають процесуального статусу свідків, сторін, третіх осіб або їх представників у даній справі, що виключає можливість допиту вказаних осіб в порядку, передбаченому ст. ст. 230-234 ЦПК України, дослідження і оцінку їх висновків за правилами, встановленими ст. ст. 89, 110, 229, 230, 233, 235, 237, 239 ЦПК України, а також виключає відповідність складених ними документів вимогам ст. ст. 69, 90, 92, 95 ЦПК України.

Подані ПрАТ «Компанія «Райз» копії звіту спеціаліста №14 від 03.04.2019 року з питань, що потребують відповідних спеціальних знань і навичок у кримінальному провадженні №0000224 від 05.03.2019, складеного Гриненко Юлією Ігорівною , висновку експертів №12646/12647/19-72 від 26.04.2019 за результатами проведення комісійної судово-економічної експертизи, складеного експертами Київського НДІ судових експертиз Матвеєвою Юлією Олександрівною та Чумальчук Тетяною Вікторівною, а також висновку експертів за результатами проведення комісійної повторної судово-економічної експертизи №22355/19-72/30911/19-72/4263/4264-19 від 28.11.2019 року, складеного експертами Київського НДІ судових експертиз Луковою Ольгою Степанівною та Богданович Ольгою Геннадіївною і експертом Дніпропетровського НДІ судових експертиз Никифоровою Іриною Юріївною, не можуть вважатись письмовими доказами письмовими, речовими і електронними доказами, оскільки не підтверджуються документально, не ґрунтуються на методології проведення судово-економічної експертизи і будь-якого економічного дослідження взагалі, не містять жодних фактичних даних про обставини, що мають значення для перевірки правильності і законності складеного виконавцем Перерахунку, відповідності оскаржуваного Перерахунку вимогам закону, правильного вирішення спору, не є предметами матеріального світу, які своїм існуванням, своїми якостями, властивостями, місцезнаходженням, іншими ознаками дають змогу встановити обставини, що мають значення для справи, а також не є інформацією в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі, що позбавляє вказані звіт та висновки юридичної сили і доказового значення та виключає можливість визнання вказаних документів доказами, а також дослідження і оцінку їх судом за правилами, передбаченими ст. ст. 89, 229, 235, 237 ЦПК України, що позбавляє вказані документи юридичної сили і будь-якого доказового значення.

Суд вбачає, що ані ухвала апеляційного суду міста Києва від 06.12.2017 року, ані виконавчий лист Святошинського районного суду міста Києва №759/16206/14-ц від 28.12.2017 року про визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України рішення апеляційної колегії арбітражного суду Міжнародної організації торгівлі зерном там кормами GAFTA від 23.05.2014 року №4323А(і) і стягнення з ПАТ «Компанія «Райз» грошових коштів в розмірі, визначеному рішення апеляційної колегії арбітражного суду Міжнародної організації торгівлі зерном та кормами GAFTA від 23.05.2014 року №4323А(і), ані винесена виконавцем постанова від 22.01.2018 року про відкриття виконавчого провадження №55583162, зокрема, в частині, яка визначає правило розрахунку відсотків, які підлягають стягненню з боржника, не містять слово «річні» в будь-якому відмінку.

З огляду на це суд повністю відхиляє як безпідставні і недоведені доводи ПрАТ «Компанія «Райз» про те, що під час здійснення виконавчого провадження №55583162 розмір відсотків, які підлягають стягненню з ПрАТ «Компанія «Райз» за виконавчим листом Святошинського районного суду міста Києва №759/16206/14-ц від 28.12.2017 року, мають розраховуватись за ставкою складних відсотків 4% річних.

Дослідженням Перерахунку встановлено, що Перерахунок складений старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень особою, дії якої оскаржуються, у виконавчому провадженні №55583162 за правилом нарахування відсотків, визначеним ухвалою апеляційного суду міста Києва від 06.12.2017 року та виконавчим листом Святошинського районного суду міста Києва №759/16206/14-ц від 28.12.2017 року про визнання про визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України рішення апеляційної колегії арбітражного суду Міжнародної організації торгівлі зерном там кормами GAFTA від 23.05.2014 року №4323А(і) і стягнення з ПАТ «Компанія «Райз» грошових коштів в розмірі, визначеному рішення апеляційної колегії арбітражного суду Міжнародної організації торгівлі зерном та кормами GAFTA від 23.05.2014 року №4323А(і).

В силу принципу правової визначеності, який є невід`ємним елементом (складовою) такого принципу цивільного судочинства як верховенство права, закріпленого п. 1 ч. 3 ст. 2 ЦПК України, а також принципу обов`язковості судового рішення, закріпленого у п. 7 ч. 3 ст. 2 ЦПК України, під час здійснення судового контролю за виконанням судового рішення суд не вправі змінювати або будь-яким іншим чином втручатись у зміст ухвали апеляційного суду міста Києва від 06.12.2017 року та виконавчого листа Святошинського районного суду міста Києва №759/16206/14-ц від 28.12.2017 року, а також у зміст рішення апеляційної колегії арбітражного суду Міжнародної організації торгівлі зерном там кормами GAFTA від 23.05.2014 року №4323А(і), постанови виконавця від 22.01.2018 року про відкриття виконавчого провадження №55583162 тощо.

Окрім того, відповідність оскаржуваних процесуальних дій виконавця у виконавчому провадженні №55583162 щодо складання ним Перерахунку вимогам Закону України «Про виконавче провадження» підтверджена постановою про перевірку виконавчого провадження №55583162, винесеною 26.04.2019 року заступником директора Департаменту - начальником відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Клименком Романом Васильовичем, винесеною на підставі ч. 3 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» в порядку контролю начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, за законністю рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення.

Допустимих доказів визнання вищевказаної постанови заступника директора Департаменту - начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Клименка Романа Васильовича 26.04.2019 року про перевірку виконавчого провадження №55583162 недійсною, незаконною або протиправною та/або її скасування заявником не надано.

Суд бере уваги складений в порядку, передбаченому ст. 106 ЦПК України, Харківським НДІ судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса комісійний висновок експерта від 26.06.2019 року №12755 за результатами проведення судової економічної експертизи по листу від 06.06.2019 року в межах цивільної справи №759/6206/14-ц, складений судовими експертами Козубом Сергієм Олександровичем і Хомутенком Сергієм Васильовичем, відповідно до якого складений виконавцем у виконавчому провадженні №55583162 Перерахунок відповідає правилу нарахування відсотків, визначеному ухвалою апеляційного суду міста Києва від 06.12.2017 року та виконавчим листом Святошинського районного суду міста Києва №759/16206/14-ц від 28.12.2017 року про визнання про визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України рішення апеляційної колегії арбітражного суду Міжнародної організації торгівлі зерном там кормами GAFTA від 23.05.2014 року №4323А(і) і стягнення з ПАТ «Компанія «Райз» грошових коштів в розмірі, визначеному рішення апеляційної колегії арбітражного суду Міжнародної організації торгівлі зерном та кормами GAFTA від 23.05.2014 року №4323А(і).

Складений Харківським НДІ судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса комісійний висновок експерта від 26.06.2019 року №12755 за результатами проведення судової економічної експертизи по листу від 06.06.2019 року в межах цивільної справи №759/6206/14-ц оцінений судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими ст. 89 ЦПК України.

Суд знаходить, що складений Харківським НДІ судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса комісійний висновок експерта від 26.06.2019 року №12755 за результатами проведення судової економічної експертизи по листу від 06.06.2019 року в межах цивільної справи №759/6206/14-ц є обґрунтованим і відповідає матеріалам справи і тому оцінюється судом як належний, допустимий і достовірний доказ.

Допитані в судовому засіданні експерти ОСОБА_2 і ОСОБА_3 підтвердили обґрунтованість складеного ними комісійний висновок експерта від 26.06.2019 року №12755 за результатами проведення судової економічної експертизи по листу від 06.06.2019 року в межах цивільної справи №759/6206/14-ц.

Дослідивши у відкритому судовому засіданні з дотриманням правил, встановлених ст. ст. 2, 7, 12, 13, 15, 43, 89, 110, 239 ЦПК України, складений Харківським НДІ судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса комісійний висновок експерта від 26.06.2019 року №12755 за результатами проведення судової економічної експертизи по листу від 06.06.2019 року в межах цивільної справи №759/6206/14-ц, суд дійшов висновку, що складений Харківським НДІ судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса комісійний висновок експерта від 26.06.2019 року №12755 за результатами проведення судової економічної експертизи по листу від 06.06.2019 року відповідає вимогам Закону України «Про судову експертизу», і Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичним рекомендаціям з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень», затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 року №53/5, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 03.11.1998 року за №705/3145, у редакції наказу Міністерства юстиції України від 26.12.2012 року №1950/5, із змінами та доповненнями, є належним, допустимим і достовірним доказом того, що Перерахунок відповідає правилу нарахування відсотків, визначеному ухвалою апеляційного суду міста Києва від 06.12.2017 року та виконавчим листом Святошинського районного суду міста Києва №759/16206/14-ц від 28.12.2017 року про визнання про визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України рішення апеляційної колегії арбітражного суду Міжнародної організації торгівлі зерном там кормами GAFTA від 23.05.2014 року №4323А(і) і стягнення з ПАТ «Компанія «Райз» грошових коштів в розмірі, визначеному рішення апеляційної колегії арбітражного суду Міжнародної організації торгівлі зерном та кормами GAFTA від 23.05.2014 року №4323А(і).

Відповідно до ст. 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Дослідивши у відкритому судовому засіданні з дотриманням правил, встановлених ст. ст. 2, 7, 12, 13, 15, 43, 89, 110, 239 ЦПК України, висновок експерта за результатами проведення судово-економічної експертизи №21/06/19, складений 21.06.2019 року судовим експертом Пилипенком Валентином Володимировичем на замовлення генерального директора ПрАТ «Компанія «Райз» Шпічки Михайла Івановича , суд вважає даний висновок експерта таким, що не відповідає вимогам Закону України «Про судову експертизу», і Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичним рекомендаціям з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень», затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 року №53/5, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 03.11.1998 року за №705/3145, у редакції наказу Міністерства юстиції України від 26.12.2012 року №1950/5, із змінами та доповненнями, і тому відхилений судом з таких мотивів.

Поставлені ПрАТ «Компанія «Райз» перед судовим експертом Пилипенком Валентином Володимировичем питання носять ревізійний характер, однак проведення ревізійних дій до завдань економічної експертизи не належить.

Як вбачається зі змісту висновку експерта за результатами проведення судово-економічної експертизи №21/06/19, складеного 21.06.2019 року судовим експертом Пилипенко Валентином Володимировичем, даний висновок експерта ґрунтується на письмових доказах, які суд визнав неналежними і недопустимими: клопотанні представника «Nibulon S.A.» Слободяника О.П. від 18.09.2014 року, заяві представника «Nibulon S.A.» Слободяника О.П. від 29.01.2015 року, копії Експертного заключення Г. Перрі, кваліфікованого арбітра GAFTA, щодо розрахунку відсотків за рішенням арбітражного суду №4323А(і) від 23.05.2014 року, разом із Таблицями - розрахунками відсотків А та Б, з перекладом українською; копії звіту спеціаліста №14 від 03.04.2019 року з питань, що потребують відповідних спеціальних знань і навичок у кримінальному провадженні №0000224 від 05.03.2019 року, складеного Гриненко Юлією Ігорівною тощо.

Суд вважає, що висновок експерта за результатами проведення судово-економічної експертизи №21/06/19, складений 21.06.2019 року судовим експертом Пилипенко Валентином Володимировичем, не узгоджується з вимогами п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів та арбітражів і про скасування рішень, постановлених у порядку міжнародного комерційного арбітражу на території України», відповідно до яких клопотання про визнання й виконання рішень іноземних

судів (арбітражів) суд розглядає у визначених ними межах і не може

входити в обговорення правильності цих рішень по суті, вносити до останніх будь-які зміни. Натомість висновок експерта за результатами проведення судово-економічної експертизи №21/06/19, складений 21.06.2019 року судовим експертом Пилипенко Валентином Володимировичем, фактично не містить економічне дослідження і ґрунтується на суб`єктивній оцінці і тлумаченні експертом як рішень міжнародного комерційного арбітражу, постановлених за англійським правом: рішення арбітражного суду Міжнародної організації торгівлі зерном та кормами GAFTA від 12.07.2012 року, рішення апеляційної колегії арбітражного суду Міжнародної організації торгівлі зерном та кормами GAFTA від 23.05.2014 року, так і складених за правилами іноземного права заяв учасників арбітражного розгляду та інших документів арбітражного розгляду: відповіді на апеляцію продавців компанії «Nibulon S.A.» від 25.02.2013 року тощо, а також заяв з процесуальних питань, вчинених учасниками даної справи, зокрема, клопотання представника «Nibulon S.A.» Слободяника О.П. від 18.09.2014 року і заяви представника «Nibulon S.A.» Слободяника О.П. від 29.01.2015 року тощо, що є неприпустимим з точки зору вимог Закону України «Про судову експертизу», і Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичним рекомендаціям з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень», затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 року №53/5, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 03.11.1998 року за №705/3145, у редакції наказу Міністерства юстиції України від 26.12.2012 року №1950/5, із змінами та доповненнями.

Тлумачення експертом-економістом як заяв учасників справи з процесуальних питань: клопотання представника Nibulon S.A. Слободяника О.П. про визнання та надання згоди на виконання рішення іноземного суду від 23.09.2013, додаткових пояснень до клопотання про визнання та надання згоди на виконання рішення іноземного суду представника Nibulon S.A., заяви представника Nibulon S.A. Слободяника О.П до Святошинського районного суду міста Києва про уточнення клопотання про визнання та надання згоди на виконання рішення іноземного суду, так і судових рішень національних судів України: апеляційного суду міста Києва від 06.12.2017 по справі №759/16206/14-ц, Великої Палати Верховного Суду від 15.05.2018 по справі №759/16206/14-ц, як і документів виконавчого провадження: виконавчого листа Святошинського районного суду міста Києва №759/16206/14-ц від 28.12.2017, постанови державного виконавця від 22.01.2018 про відкриття виконавчого провадження №55583162, заяви представника Nibulon S.A. Васильєва А.О. про перерахунок відсотків за виконавчим листом Святошинського районного суду міста Києва №759/16206/14-ц від 28.12.2017, Перерахунку та повідомлення виконавця від 24.01.2019 про перерахунок відсотків Законом України «Про судову експертизу» і Інструкцією про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичними рекомендаціями з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень», затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 року №53/5, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 03.11.1998 року за №705/3145, у редакції наказу Міністерства юстиції України від 26.12.2012 року №1950/5, із змінами та доповненнями, не передбачено.

Висновки судового експерта Пилипенка Валентина Володимировича про те, що конкретний розмір відсоткової ставки у 4 % річних, вказано у п. 7.2 Рішення арбітражного суду першого рівня (Арбітражного суду Міжнародної організації торгівлі зерном там кормами GAFTА) від 12 липня 2012 року (стор. 6 абз. 6 висновку експерта за результатами проведення судово-економічної експертизи №21/06/19, складеного 21.06.2019 року судовим експертом Пилипенко Валентином Володимировичем), а також про те, що розмір відсоткової ставки має визначатись саме на рік («річні») (абз. 7 стор. 6 висновку експерта за результатами проведення судово-економічної експертизи №21/06/19, складеного 21.06.2019 року судовим експертом Пилипенко Валентином Володимировичем) суд вважає необґрунтованими, оскільки відповідно до ч. ч. 11, 12 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» правило нарахування відсотків у виконавчому провадженні визначається винятково виконавчим документом.

Як зазначено судом вище, ані ухвала апеляційного суду міста Києва від 06.12.2017 року, ані виконавчий лист Святошинського районного суду міста Києва №759/16206/14-ц від 28.12.2017 року про визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України рішення апеляційної колегії арбітражного суду Міжнародної організації торгівлі зерном там кормами GAFTA від 23.05.2014 року №4323А(і) і стягнення з ПАТ «Компанія «Райз» грошових коштів в розмірі, визначеному рішення апеляційної колегії арбітражного суду Міжнародної організації торгівлі зерном та кормами GAFTA від 23.05.2014 року №4323А(і), ані винесена виконавцем постанова від 22.01.2018 року про відкриття виконавчого провадження №55583162, зокрема, в частині, яка визначає правило розрахунку відсотків, які підлягають стягненню з боржника, не містять слово «річні» в будь-якому відмінку.

Окрім того суд відмічає, що резолютивна рішення апеляційної колегії арбітражного суду Міжнародної організації торгівлі зерном та кормами GAFTA від 23.05.2014 року №4323А(і) в частині, що стосується визначення правила розрахунку відсотків, теж не містить слово «річні» в будь-якому відмінку.

Мотивувальна частина рішення апеляційної колегії арбітражного суду Міжнародної організації торгівлі зерном та кормами GAFTA від 23.05.2014 року №4323А(і), зокрема, розділ 18 «Висновки» вказаного рішення міжнародного комерційного арбітражу, резолютивній частині рішення апеляційної колегії арбітражного суду Міжнародної організації торгівлі зерном та кормами GAFTA від 23.05.2014 року №4323А(і) в частині, що стосується визначення правила розрахунку відсотків, не суперечить, а тому не підлягає застосуванню для цілей оцінки відповідності оскаржуваного Перерахунку правилу нарахування відсотків у виконавчому провадженні, визначеному виконавчим документом.

Також суд звертає увагу на те, що виконавчим документом (в розумінні ст. ст. 3, 4 Закону України «Про виконавче провадження») у виконавчому провадженні №55583162 є винятково виконавчий лист №759/16206/14-ц, виданий 28.12.2017 року Святошинським районним судом міста Києва на підставі ухвали апеляційного суду міста Києва від 06.12.2017 року у справі №759/16206/14-ц.

Як зазначено у ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження, відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: 1) виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України; 1-1) судові накази;

2) ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом; 3) виконавчих написів нотаріусів; 4) посвідчень комісій по трудових спорах, що видаються на підставі відповідних рішень таких комісій; 5) постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди; 6) постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом; 7) рішень інших державних органів та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами; 8) рішень Європейського суду з прав людини з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», а також рішень інших міжнародних юрисдикційних органів у випадках, передбачених міжнародним договором України; 9) рішень (постанов) суб`єктів державного фінансового моніторингу (їх уповноважених посадових осіб), якщо їх виконання за законом покладено на органи та осіб, які здійснюють примусове виконання рішень.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; 4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); 5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; 6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); 7) строк пред`явлення рішення до виконання. У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти. У разі пред`явлення до примусового виконання рішення міжнародного юрисдикційного органу у випадках, передбачених міжнародним договором України, такий виконавчий документ повинен відповідати вимогам, встановленим міжнародним договором України. У разі якщо рішення ухвалено на користь кількох позивачів або проти кількох відповідачів, а також якщо належить передати майно, що перебуває в кількох місцях, чи резолютивною частиною рішення передбачено вчинення кількох дій, у виконавчому документі зазначаються один боржник та один стягувач, а також визначається, в якій частині необхідно виконати таке рішення, або зазначається, що обов`язок чи право стягнення є солідарним. Виконавчий документ підписується уповноваженою посадовою особою із зазначенням її прізвища та ініціалів і скріплюється печаткою. Скріплення виконавчого документа печаткою із зображенням Державного Герба України є обов`язковим, якщо орган (посадова особа), який видав виконавчий документ, згідно із законом зобов`язаний мати таку печатку.

Рішення арбітражного суду Міжнародної організації торгівлі зерном та кормами GAFTA від 12.07.2012 року, рішення апеляційної колегії арбітражного суду Міжнародної організації торгівлі зерном та кормами GAFTA від 23.05.2014 року, відповідь на апеляцію продавців компанії «Nibulon S.A.» від 25.02.2013 року, клопотання представника «Nibulon S.A.» Слободяника О.П. від 18.09.2014 року і заяви представника «Nibulon S.A.» Слободяника О.П. від 29.01.2015 рокуне є виконавчими документами в розумінні ст. ст. 3, 4 Закону України «Про виконавче провадження» і тому не можуть визначати правило нарахування відсотків до моменту виконання рішення.

Висновок судового експерта Пилипенка Валентина Володимировича про те, що у Перерахунку «фактична відсоткова ставка становила 16 % річних» (абз. 4 стор. 9 висновку експерта за результатами проведення судово-економічної експертизи №21/06/19, складеного 21.06.2019 року судовим експертом Пилипенко Валентином Володимировичем) не відповідає Перерахунку, не ґрунтується на жодному з досліджених експертом документів і не підтверджений жодним доказом.

Посилання судового експерта Пилипенка Валентина Володимировича на положення ст. 13 Закону України «Про міжнародне приватне право» суд вважає помилковим, оскільки Експертне заключення Г. Перрі, кваліфікованого арбітра GAFTA, щодо розрахунку відсотків за рішенням арбітражного суду №4323А(і) від 23.05.2014 року, разом із Таблицями - розрахунками відсотків А та Б, з перекладом українською, не є документом, що виданий уповноваженим органом іноземної держави у встановленій формі, і не легалізоване в Україні.

Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З огляду на це суд не вважає Експертне заключення Г. Перрі, кваліфікованого арбітра GAFTA, щодо розрахунку відсотків за рішенням арбітражного суду №4323А(і) від 23.05.2014 року, разом із Таблицями - розрахунками відсотків А та Б, з перекладом українською, висновком експерта або висновком експерта у галузі права, оскільки, як зазначено в указаному документі від імені Г. Перрі, його знання для надання експертного заключення ґрунтуються на його досвіді роботи в якості трейдера сировинними товарами і, згодом, в якості арбітра у спорах щодо поставки сировинних товарів. У період між 1978 і 1990 роками він працював трейдером у сфері поставок сировинних товарів в Лондонській експортній корпорації («LEC»). LEC торгувала товарами з компаніями, розташованим у Китайській Народній Республіці («Китай»). За період своєї роботи трейдером, він почав приймати участь в арбітражах GAFTA . Г. Перрі залишив LEC у 1990 році, і в 1992 році почав працювати у якості професійного арбітра, фокусуючи свою роботу в GAFTA та в інших арбітражних інституціях. З того часу він бере участь у арбітражних провадженнях або в якості арбітра, який виносить арбітражне рішення, бо як торговий посередник, який представляє сторону в арбітражі. Г. Перрі написав понад 100 арбітражних рішень в якості арбітра та брав участь у більш ніж 25 арбітражних процесах в якості торгового посередника. Під час своєї професійної роботи в якості арбітра Г. Перрі став членом Королівського Інституту Арбітрів («CIArb») у Великій Британії і отримав диплом з міжнародного арбітражу. Г. Перрі читає лекції з арбітражу в GAFTA та інших арбітражних інституціях, включаючи Федерацію асоціацій торгівлі олійними, насінням олійних культур і жирами («FOSFA») та Лондонську біржу металів («LME»)». Про те, що Г . Перрі має юридичну освіту і є фахівцем у галузі права (зокрема, в галузі англійського права) і має права складати висновки експерта або висновки експерта в галузі права, в даному експертному заключенні не вказано. В арбітражному розгляді спору між ПАТ «Компанія «Райз» і «Nibulon S.A.» Г. Перрі участі не брав ані як арбітр, ані як будь-який інший учасник розгляду і тому тлумачення ним змісту рішення арбітражного суду Міжнародної організації торгівлі зерном та кормами GAFTA від 12.07.2012 року і рішення апеляційної колегії арбітражного суду Міжнародної організації торгівлі зерном та кормами GAFTA від 23.05.2014 року не ґрунтується на нормах права, носить характер припущення, а тому оцінюється судом критично.

Відповідно до ст. 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу.

Отже, в силу ст. 110 ЦПК України висновок експерта за результатами проведення судово-економічної експертизи №21/06/19, складений 21.06.2019 року судовим експертом Пилипенко Валентином Володимировичем, має оцінюватись судом разом з ухвалою апеляційного суду міста Києва від 06.12.2017 року, залишеною без змін ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 15.05.2018 року, і виконавчий листом Святошинського районного суду міста Києва №759/16206/14-ц від 28.12.2017 року.

За таких обставин суд дійшов висновку про те, що висновок експерта за результатами проведення судово-економічної експертизи №21/06/19, складений 21.06.2019 року судовим експертом Пилипенко Валентином Володимировичем, не відповідає ухвалі апеляційного суду міста Києва від 06.12.2017 року, залишеній без змін ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 15.05.2018 року, і виконавчому листу Святошинського районного суду міста Києва №759/16206/14-ц від 28.12.2017 року, і тому не може братись судом до уваги.

Явку судового експерта Пилипенка Валентина Володимировича заявник не забезпечив, клопотань про його виклик в судове засідання не заявив, в судовому засіданні на запитання суду відповів суду, що вважає можливим розгляд скарги за відсутності осіб, які не з`явились в судове засідання.

Експертно-правового висновок М. Джоунз , експерта з англійського арбітражу та господарського права і практики з перекладом українською і письмове пояснення представника ПрАТ «Компанія «Райз» А. Ескью від 12.03.2019 року до Високого Суду Англії з перекладом українською, також складені особами, які не брали участі варбітражному розгляді спору між ПАТ «Компанія «Райз» і «Nibulon S.A.» ані як арбітри, ані як будь-який інші учасники розгляду і тому тлумачення ними змісту вищезгаданих рішень міжнародного комерційного арбітражу не ґрунтується на нормах права, носять характер припущень, а тому мають бути оцінені судом критично і відхилені.

Суд визнав безпідставними і відхилив доводи скаржника про недотримання виконавцем вимог ст. 20 Закону України «Про виконавче провадження» як такі, що ґрунтуються на невірному тлумаченні і застосуванні вказаного закону.

Так, відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 20 Закону України «Про виконавче провадження» для з`ясування та роз`яснення питань, що виникають під час здійснення виконавчого провадження і потребують спеціальних знань, виконавець виносить постанову про залучення експерта або спеціаліста (кількох експертів або спеціалістів), а для проведення оцінки майна - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання. Експертом або спеціалістом може бути будь-яка дієздатна особа, яка має необхідні знання, кваліфікацію та досвід роботи у відповідній галузі. Експерт або спеціаліст зобов`язаний надати письмовий висновок, а суб`єкт оціночної діяльності - суб`єкт господарювання - письмовий звіт з питань, що містяться в постанові, протягом 15 робочих днів з дня ознайомлення з постановою виконавця. Цей строк може бути продовжений до 30 робочих днів за погодженням з виконавцем. Експерт або спеціаліст зобов`язаний надавати усні рекомендації щодо дій, які виконуються в його присутності.

За змістом ч. 1 ст. 20 Закону України «Про виконавче провадження» обов`язковою підставою для залучення державним виконавцем експерта або спеціаліста є потреба державного виконавця у з`ясуванні та роз`яснення питань, що виникають під час здійснення виконавчого провадження і потребують спеціальних знань.

Утім проведення державним виконавцем перерахунку розміру остаточної суми відсотків, які підлягають стягненню з боржника, не потребує спеціальних знань а є простою (елементарною) арифметичною дією, виконання якої законом (ч. 5 ст. 479 ЦПК України, ч. ч. 11, 12 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження») покладено виключно на державного виконавця, який здійснює виконавче провадження.

Суд вважає, що такі повноваження не можуть делегуватись виконавцем іншим особам, зокрема, експертам та/або спеціалістам. Положення ч. 5 ст. 479 ЦПК України в даному випадку суд не застосовує у відповідності до ч. 3 ст. 3 ЦПК України.

Окрім того, норми ч. ч. 11, 12 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» не дозволяють державному виконавцеві залучати експерта або спеціаліста для проведення державним виконавцем перерахунку розміру остаточної суми відсотків, які підлягають стягненню з боржника, оскільки вчинення вказаної виконавчої дії є винятковою компетенцією державного виконавця, яка реалізовується ним відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» та за правилами, визначеними у виконавчому документі. Письмовий висновок експерта або спеціаліста не може впливати на правила нарахування відсотків, визначені виконавчим документом, адже ані експерт, ані спеціаліст не наділені повноваженнями тлумачити та/або змінювати та/або коментувати правила нарахування відсотків, визначені виконавчим документом.

Суд погоджується з викладеними у постанові від 26.04.2019 року про перевірку виконавчого провадження №55583162 висновками заступника директора Департаменту - начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Клименка Романа Васильовича про те, що дії та рішення виконавця у виконавчому провадженні №55583162 щодо складання ним Перерахунку відповідають засадам виконавчого провадження, передбаченим ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження», і вчинені ним з дотриманням вимог ст. ст. 13, 18, 19, 20, 26 Закону України «Про виконавче провадження» і не суперечать положенням ч. ч. 4, 5 ст. 479 ЦПК України, підстав для визнання їх протиправними (незаконними) та/або скасування чи зміни та/або виправленні арифметичної помилки у Перерахунку перевіркою законної виконавчого провадження не встановлено.

Суд бере до уваги то факт, що листами від 18.03.2019 №55583162/20.1-4/23 та від 10.06.2019 №3324/15926-33-19/20.5.1 Міністерство юстиції України в особі директора Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, який є вищою посадовою особою в системі органів державної виконавчої служби, підтвердило, що дії та рішення виконавця у виконавчому провадженні №55583162 щодо складання ним Перерахунку відповідають вимогам законодавства про виконавче провадження. Доводи скаржника вказаних висновків директора Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України не спростовують.

За змістом ч. 11 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» форма здійснення державним виконавцем розрахунку остаточної суми відсотків за правилами, визначеними у виконавчому документі, визначена законом лише на момент відкриття виконавчого провадження.

Форма ж здійснення державним виконавцем розрахунку остаточної суми відсотків за правилами, визначеними у виконавчому документі, після відкриття виконавчого провадження законодавством (Законом України «Про виконавче провадження», Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 29.09.2016 №2832/5), який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 02.04.2012 за №489/20802, та іншими актами законодавства про виконавче провадження) конкретно не визначена, однак ч. 12 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» такий обов`язок державного виконавця визначений в імперативній формі.

З огляду на викладене та з урахуванням обставин даної справи суд дійшов висновку, що за формою складений виконавцем Перерахунок у виконавчому провадженні №55583162 відповідає вимогам Закону України «Про виконавче провадження» та іншим актам законодавства про виконавче провадження, а за змістом - вчинений відповідно до закону і прав ПрАТ «Компанія «Райз» особою, дії якої оскаржуються, порушено не було.

Таким чином, передбачені законодавством України підстави для визнання дій виконавця, що полягають у складанні ним Перерахунку у виконавчому провадженні №55583162 неправомірними і визнання складеного ним Перерахунку у виконавчому провадженні №55583162 нечинним відсутні.

З урахуванням викладеного та на підставі дослідження матеріалів справи і оцінки усіх доказів суд дійшов висновку, що при складанні Перерахунку у виконавчому провадженні №55583162 та надсиланні повідомлення від 21.01.2019 №55583162/20.1-4/23 виконавець діяв: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності сторін виконавчого провадження №55583162 перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів сторін виконавчого провадження №55583162 і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права сторін виконавчого провадження №55583162 на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже, складений 21.01.2019 року виконавцем у виконавчому провадженні №55583162 Перерахунок є законним та обґрунтованим, відповідає вимогам ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» і правилу нарахування відсотків, визначеному ухвалою апеляційного суду міста Києва від 06.12.2017 року та виконавчим листом Святошинського районного суду міста Києва №759/16206/14-ц від 28.12.2017 року про визнання про визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України рішення апеляційної колегії арбітражного суду Міжнародної організації торгівлі зерном там кормами GAFTA від 23.05.2014 року №4323А(і) і стягнення з ПАТ «Компанія «Райз» грошових коштів в розмірі, визначеному рішення апеляційної колегії арбітражного суду Міжнародної організації торгівлі зерном та кормами GAFTA від 23.05.2014 року №4323А(і), і не суперечить вимогам ст. 2, 18, 20 Закону України «Про виконавче провадження» і ст. 479 ЦПК України.

Суд відхиляє посилання ПрАТ «Компанія «Райз» на рішення арбітражного суду Міжнародної організації торгівлі зерном і кормами (GAFTA) від 12.07.2012 року №14-399, ще й з огляду на те, що станом дань складання Перерахунку вказане рішення міжнародного комерційного арбітражу вже було змінене рішенням апеляційної колегії арбітражного суду Міжнародної організації торгівлі зерном і кормами (GAFTA) від 23.05.2014 року №4323А(і), в мотивувальній та резолютивній частинах якого слово «річні» відсутнє в будь-якому відмінку.

Суд відхиляє посилання ПрАТ «Компанія «Райз» на клопотання представника Nibulon S.A. Слободяника О.П. від 18.09.2014 року та на заяву представника Nibulon S.A. Слободяника О.П. від. 29.01.2015 року, ще й тому, що за змістом ч. 5 ст. 479 ЦПК України та ч. ч. 11, 12 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» правило нарахування відсотків не може визначатись клопотаннями (заяви) сторони виконавчого провадження.

Суд відхиляє посилання ПрАТ «Компанія «Райз» на ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 30.01.2015 року по справі №759/16206/14-ц, оскільки дане судове рішення скасоване ухвалою апеляційного суду міста Києва від 06.12.2017 року.

Доказів недійсності або нечинності ухвали апеляційного суду міста Києва від 06.12.2017 у справі №759/16206/14-ц та/або виконавчого листа Святошинського районного суду міста Києва №759/16206/14-ц від 28.12.2017 року, в також доказів того, що ухвала апеляційного суду міста Києва від 06.12.2017 у справі №759/16206/14-ц та/або виконавчий лист Святошинського районного суду міста Києва №759/16206/14-ц від 28.12.2017 року не відповідають рішенню апеляційної колегії арбітражного суду Міжнародної організації торгівлі зерном та кормами GAFTA від 23.05.2014 року №4323А(і), заявником не надано.

Посилання заявника на те, що рішення апеляційної колегії арбітражного суду Міжнародної організації торгівлі зерном та кормами GAFTA від 23.05.2014 року №4323А(і) містить неточності (неясності) та/або описки в частині визначення розміру ставки, за якою мають розраховуватись складні відсотки, суд визнав безпідставними і відхилив за недоведеністю і необгрунтованістю.

Доводи заявника про те, що Перерахунок складений не особисто особою, дії якою оскаржуються, а іншими особами, зокрема, представником стягувача, а також про те, що виконавець не володів знаннями і навичками, необхідними для проведення перерахунку відсотків за виконавчим листом Святошинського районного суду міста Києва №759/16206/14-ц від 28.12.2017 року, і про те, що розраховані виконавцем відсотки не могли перевищувати 4% річних, підтвердження в судовому засіданні не знайшли, є недоведеними, спростовані запереченнями виконавця та стягувача та наявними у матеріалах справи доказами і тому судом відхиляються.

Доводи ПрАТ «Компанія «Райз» про упередженість виконавця стосовно боржника підтвердження в ході розгляду скарги судом не знайшли.

Решта доводів скаржника висновків суду не спростовує.

Вислухавши представників учасників справи і перевіривши доводи заявника, виконавця і стягувача та Перерахунок наявними у матеріалах справи доказами, суд погоджується з доводами виконавця про те, що розмір відсотків, які підлягають стягненню з ПрАТ «Компанія «Райз» на підставі виконавчого листа Святошинського районного суду міста Києва №759/16206/14-ц від 28.12.2017 року і розраховані особою, дії якої оскаржуються, відповідно до ч. ч. 11, 12 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» за правилом, передбаченим вказаним виконавчим документом, станом на 01.01.2019 становить 43 718 423,66 доларів США, а тому Перерахунок не порушує право ПрАТ «Компанія «Райз».

Підсумково суд встановив, що Перерахунок відповідає ухвалі апеляційного суду міста Києва від 06.12.2017 року по справі №759/16206/14-ц та виконавчому листу Святошинського районного суду міста Києва №759/16206/14-ц від 28.12.2017 року, а також вимогам закону і не порушує прав ПрАТ «Компанія «Райз».

Відповідно до ч. 3 ст. 451 ЦПК України якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Оскаржувані рішення та дії виконавця що полягають у складанні ним Перерахунку у виконавчому провадженні №55583162 та надсиланні повідомлення від 21.01.2019 року №55583162/20.1-4/23, були прийняті і вчинені виконавцем відповідно до закону, в межах повноважень виконавця і право ПрАТ «Компанія «Райз» не було порушено.

У зв`язку з відмовою в задоволенні вимог ПрАТ «Компанія «Райз» про визнання неправомірними дій виконавця, що полягають у складанні Перерахунку у виконавчому провадженні №55583162 і визнання нечинним Перерахунку у виконавчому провадженні №55583162, вимоги ПрАТ «Компанія «Райз» про визнання неправомірними дій виконавця, що полягають у надсиланні повідомлення від 21.01.2019 року №55583162/20.1-4/23, задоволенню не підлягають.

При цьому, оцінюючи доводи учасників справи під час розгляду справи, суд як джерелом права керується також практикою Європейського суду з прав людини.

Так, Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 року у справі «Серявін та інші проти України» зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (див. рішення у праві «Руїс Торіха проти Іспанії» від 09.12.1994 року). У справі «Трофимчук проти України» Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» від 01.07.2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Також за змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кузнєцов та інші проти Російської Федерації» зазначено, що одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті.

З огляду на викладене скарга ПрАТ «Компанія «Райз» про визнання неправомірними дій виконавця, що полягають у складанні ним Перерахунку у виконавчому провадженні №55583162 та надсиланні повідомлення від 21.01.2019 року №55583162/20.1-4/23, і визнання нечинним Перерахунку у виконавчому провадженні №55583162, стягувач «Nibulon S.A.» задоволенню не підлягає.

На підставі наведеного і керуючись ст. ст. 260, 261, 447-451 ЦПК України суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу ПрАТ «Компанія «Райз» на рішення та дії старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України Сіренка Сергія Володимировича - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено вступну та резолютивну частину ухвали (рішення) суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення ( ухвали).

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя І.В.П`ятничук