Постанова

Іменем України

23 січня 2019 року

м. Київ

справа № 317/1013/17

провадження № 61-38667св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Білоконь О. В., Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Хопти С. Ф., Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль»,

відповідач - ОСОБА_4,

представник відповідача - ОСОБА_5,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Апеляційного суду Запорізької області, у складі судді Крилової О. В., від 14 травня 2018 року,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2017 року публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» (далі - ПАТ «РайффайзенБанк Аваль», банк) звернулось до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Рішенням Запорізького районного суду Запорізької області, у складі судді Ачкасова О. М., від 16 січня 2018 року позов ПАТ «РайффайзенБанк Аваль» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ «РайффайзенБанк Аваль» заборгованість за кредитним договором у розмірі 21 070,58 доларів США та пеню у розмірі 886 345,83 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_4 звернувся до суду з апеляційною скаргою.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 14 травня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 визнано неподаною та повернуто заявнику.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що заявник не усунув недоліки апеляційної скарги у строк, зазначений в ухвалі апеляційного суду про продовження строку для усунення недоліку апеляційної скарги, яка була залишена без руху у зв'язку з несплатою судового збору. Заявник не надав доказів на підтвердження обставин для відстрочення сплати судового збору.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції та направити справу до апеляційного суду для продовження розгляду, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права.

Доводи касаційної скарги зводяться до того, що заявник двічі звертався до апеляційного суду із клопотанням про відстрочення або розстрочення сплати судового збору до винесення у справі судового рішення, посилаючись на те, що сума судового збору, яка підлягає сплаті, перевищує 5 відсотків розміру його річного доходу. Проте, апеляційний суд, зазначивши про відсутність доказів на підтвердження тяжкого матеріального становища відповідача, не перевірив його доводи та надані докази, зокрема довідки про заробітну плату з місця роботи, та по факту не розглянув клопотання відповідача про розстрочення або відстрочення сплати судового збору. Оскаржена ухвала апеляційного суду протирічить практиці Європейського суду з прав людини, відповідно до якої судовий збір не повинен перешкоджати доступу до суду.

Відзиву на касаційну скаргу не находило.

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 16 січня 2018 року позов

ПАТ «РайффайзенБанк Аваль» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ «РайффайзенБанк Аваль» заборгованість за кредитним договором у розмірі 21 070,58 доларів США та пеню у розмірі 886 345,83 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_4 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою. У тексті апеляційної скарги ОСОБА_4, посилаючись на розмір сукупного доходу та сімейні обставини, просив відстрочити сплату судового збору. До апеляційної скарги були додані копії довідок про доходи і свідоцтво про народження дитини (а. с. 187-190).

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 15 березня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишено без руху та надано заявнику строк десять днів з дня вручення копії ухвали для усунення недоліку апеляційної скарги - надання суду оригіналу квитанції про сплату судового збору у розмірі 32 815,95 грн за подання апеляційної скарги

(а. с. 195).

Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення 28 березня 2018 року ОСОБА_4 отримав ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 15 березня 2018 року (а. с. 197).

02 квітня 2018 року ОСОБА_4 звернувся до Апеляційного суду Запорізької області із заявою про відстрочення сплати судового збору, посилаючись на те, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків його річного доходу, на його утриманні знаходиться малолітня дитина, на його єдине житло, яке є предметом іпотеки, звернуто стягнення на підставі рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 06 серпня

2015 року у справі № 317/1270/15-ц.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 12 квітня 2018 року ОСОБА_4 продовжено строк для усунення зазначеного недоліку апеляційного скарги та надано заявнику строк десять днів з дня вручення копії ухвали для усунення недоліку апеляційної скарги - надання оригіналу квитанції про сплату судового збору у розмірі 32 815,95 грн. В ухвалі суд зазначив, що заявником не надано доказів, які б підтверджували тяжкий матеріальний стан.

Зазначену ухвалу ОСОБА_4 отримав 25 квітня 2018 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а. с. 201).

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 14 травня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 визнано неподаною та повернуто заявнику (а. с. 202).

Відповідно до частини другої статті 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

Згідно з частиною третьою статті 185 ЦПК України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Судовий збір виступає обмежувальним заходом, який покликаний попереджати подання необґрунтованих та безпідставних заяв до суду. В той же час сплата судових витрат не повинна обмежувати доступ до правосуддя.

Станом на день постановлення оскарженої ухвали - 14 травня 2018 року, вимоги ухвал Апеляційного суду Запорізької області від 15 березня

2018 року та від 12 квітня 2018 року заявник не виконав, тому апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про недоведеність підстав для відстрочення сплати судового збору та визнання апеляційної скарги ОСОБА_4 неподаною і повернення її заявнику. Посилання касаційної скарги на те, що апеляційним судом не було розглянуто клопотання про відстрочення сплати судового збору є безпідставним, оскільки апеляційний суд розглянув клопотання заявника, вказавши в ухвалі від 12 квітня

2018 року про недостатність доказів на підтвердження тяжкого фінансового становища та недоведеність заявником неможливості сплати судового збору за подання апеляційної скарги. Заявник не відреагував на ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 12 квітня 2018 року.

Право на апеляційний перегляд справи ОСОБА_4 не порушено, оскільки заявник не позбавлений права звернутися до апеляційного суду з апеляційного скаргою повторно на підставі частини восьмої статті 185 ЦПК України. При цьому ОСОБА_4 має право заявити клопотання про відстрочення, розстрочення сплати судового збору, його зменшення або звільнення від сплати судового збору.

З урахуванням наведеного, оскаржена ухвала апеляційного суду є такою, що постановлена з додержанням норм процесуального права, а доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують. Підстави для скасування оскарженого судового рішення відсутні.

Відповідно до статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржене судове рішення - без змін.

Керуючись статтями 400, 402, 406, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 14 травня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: О. В. Білоконь

Є. В.Синельников

С. Ф. Хопта

Ю. В. Черняк