Номер провадження: 22-ц/813/2826/19
Головуючий у першій інстанції Кравчук Т. С.
Доповідач Комлева О. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.12.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого-судді Комлевої О.С.,

суддів: Сегеди С.М., Цюри Т.В.,

з участю секретаря Ткачука В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 02 березня 2017 року, ухваленого під головуванням судді Кравчук Т.С., -

в с т а н о в и в:

У липні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом, який був неодноразово уточнений та остаточно заявлений до ОСОБА_3 , Одеської міської ради, Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, зазначаючи в якості третіх осіб ОСОБА_4 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , Орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про визначення порядку користування житловою площею та зміну договору найму житлового приміщення.

У обґрунтування свого позову позивач зазначав, що 27 грудня 2002 року Центральною районною адміністрацією виконавчого комітету Одеської міської ради було видано ордер №5606 на житлове приміщенняквартири АДРЕСА_1 , до якого, крім інших, був включений і позивач.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 06 серпня 2012 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 02 листопада 2012 року позивача вселена у спірну квартиру, а відповідачку, ОСОБА_3 зобов`язано не перешкоджати в користуванні даною квартирою. Приватизація квартири АДРЕСА_1 була визнана незаконною та скасована.

12 березня 2013 року виконавчою службою було здійснено виконавчі дії по вселенню позивача до вищезазначеної квартири, проте відповідачка при цьому відмовилась надати ключі від квартири, забезпечивши цим безперешкодний доступ до квартири та можливості вільного в ній проживання.

Спірна квартира не приватизована, має чотири житлові кімнати загальною жилою площею приблизно 65,6 кв.м.

На сьогоднішній день право користування даною квартирою мають три особи: позивач, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 10 жовтня 2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 22 січня 2014 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було розірвано.

За вказаних обставин, позивач просив визначити порядок користування квартирою АДРЕСА_1 , відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи №4352 від 18 березня 2014 року, складеного Одеським державним інститутом судових експертиз в рамках розгляду Приморським районним судом м. Одеси цивільної справи №522/11142/13-ц, зобов`язати ОСОБА_3 не порушувати визначений судом порядок користування квартирою та не перешкоджати позивачу здійснювати перепланування, а також зобов`язати Приморську районну адміністрацію змінити договір найму.

Рішенням Приморського районного суду від 02 березня 2017 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати, ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, а також порушенням норм матеріального та процесуального права.

У обґрунтування своєї апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначив, що відмова суду у задоволені позову мотивована тим, що він як позивач не надав доказів отримання необхідних дозвільних документів для пере облаштування спірної квартири, однак він, крім іншого, звернувся до суду також з вимогами про не перешкоджання відповідача здійснювати перепланування квартири, адже саме в разі визначення судом порядку користування квартирою має виникнути необхідність здійснення перепланування у відповідності до висновку судової будівельно-технічної експертизи, крім того суд відмовляючи у задоволені позову позбавив його єдиного житла, право користування яким визнано за ним рішенням суду.

В інтересах ОСОБА_2 , яка на час звернення до суду була неповнолітньою, ОСОБА_4 , звернулася до суду також з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати, ухвалити нове, яким задовольнити позов ОСОБА_1 , посилаючись на порушеннясудом норм матеріального права.

У обґрунтування своєї апеляційної скарги ОСОБА_2 зазначила, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки судом неповно з`ясовані обставини справи.

У своїх запереченнях на апеляційні скарги ОСОБА_3 зазначає, що підстав для скасування рішення суду, доводи апеляційних скарг не містять, оскільки вони є необґрунтованими.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційних скарг, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до ст. 367ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ст. 375ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Статтею 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За приписами ст. 100 ЖК України переобладнання і перепланування жилого будинку і жилого приміщення провадяться з метою підвищення їх благоустрою і перетворення комунальних квартир в окремі квартири на сім`ю; переобладнання і перепланування жилого приміщення допускаються за згодою наймача, членів сім`ї, які проживають разом з ним, та наймодавця і з дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів.

Відповідно до п.п.1.4.5 Правил утримання жилих будинків та прибудинкової територій,затверджений наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства № 76 від 17.05.2005 року для одержання дозволу на переобладнання або перепланування жилих будинків,жилих і нежилих у жилих будинках приміщень їх власник або уповноважена ним особа,наймач( орендар) приміщення за згодою його власника подають до органу місцевого самоврядування заяву про надання дозволу на переобладнання або перепланування з поданням відповідних документів.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 звернувся до суду з позовними вимогами про визначення порядку користування квартирою, зобов`язання не перешкоджати здійснювати перепланування квартири, зміну договору найму житлового приміщення.

При цьому судом встановлено, що у відповідності до ордеру на жиле приміщення №5606 серія ЦР від 27.12.2002р. держава в особі Центральної районної адміністрації виконавчого комітету Одеської міської ради надала право на заняття жилого приміщення у квартирі АДРЕСА_1 жилою площею 60,8 кв.м ОСОБА_3 на сім`ю з чотирьох осіб, до складу якої входить ОСОБА_1 .

Згідно довідки про склад сім`ї й прописку від 02.07.2007р. ОСОБА_1 проживав й був зареєстрований у спірній квартирі.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 06 серпня 2012 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 02 листопада 2012 року позивача було вселено у спірну квартиру, а відповідачку ОСОБА_3 зобов`язано не перешкоджати в користуванні даною квартирою. Приватизація квартири АДРЕСА_1 була визнана незаконною та скасована.

Судом також встановлено, що в рамках розгляду Приморським районним судом м. Одеси цивільної справи №522/11142/13-ц за позовом ОСОБА_4 (яка діяла в інтересах неповнолітньої доньки, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) про визначення порядку користування житловою площею, відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи №4352 від 18 березня 2014 року, складеного Одеським державним інститутом судових експертиз визначений можливий порядок користування квартирою АДРЕСА_1 (з врахуванням необхідності здійснення необхідного перепланування квартири з метою організації ізольованих кімнат).

Так у вищезазначеному експертному висновку вказано, що можливим варіантом забезпечення житлових прав всіх осіб, які мають право користування квартирою АДРЕСА_1 є здійснення наступних дій з перепланування спірної квартири: в кімнаті «6» встановити гіпсокартонну перегородку на відстані 1,1 м. від лівої бокової стіни кімнати; в кімнаті «7» встановити гіпсокартонну перегородку на відстані 1,1 м. від лівої бокової стіни кімнати та облаштувати в ній дверний проєм; дверні проєми між кімнатами «6», «7» та «8» - замурувати.

При цьому може бути виділено в користування:

1. - житлова кімната «8» житловою площею 15,8 кв. м. що складає 27/100 частин квартири;

2. - житлова кімната «7» житловою площею 20,05 кв. м. з прилеглим балконом, що складає 36/100 частин квартири;

3. - житлова кімната «6» житловою площею 14,73 кв.м. та житлова кімната «5» житловою площею6,3 кв. м, що складає 37/100 частин квартири.

Відповідно до висновку експерта надається варіант порядку користування квартирою, але при умові розробки необхідної проектної документації у встановленому законом порядку.

Відмовляючи у задоволені позову ОСОБА_1 в частині зобов`язання відповідачки не перешкоджати ОСОБА_1 здійснювати перепланування квартири АДРЕСА_1 у відповідності до висновку судової будівельно-технічної експертизи №4352 від 18 березня 2014 року, складеного Одеським державним інститутом судових експертиз шляхом встановлення в кімнаті «7» гіпсокартонної перегородки на відстані 1,1 м. від лівої бокової стіни кімнати та облаштування в ній дверного проєму та ліквідації дверного проєму між кімнатами «6», «7» та «8», суд першої інстанції вірно виходив з того, що заявлені позовні вимоги є передчасними,так як у відповідача відсутні необхідні документи для переоблаштування спірної квартири.

Також суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що оскільки у задоволенні позовних вимог про переоблаштування спірної квартири ОСОБА_1 судом відмовлено, суд також відмовляє у задоволенні позовних вимог про визначення порядку користування квартирою відповідно до висновку експерта, про зобов`язання відповідачки не порушувати порядок користування квартирою, про зобов`язання Приморської районної адміністрації Одеської міської ради укласти окремий договір найму, так як зазначені позовні вимоги є похідними від позовних вимог про переоблаштування спірної квартири, та є також такими, що заявлені передчасно, так як відсутня кімната, яку позивач просив виділити у користування та у відношенні якої просив укласти з ним договір найму Приморську районну адміністрацію Одеської міської ради.

З вказаними висновками суду першої інстанції погоджується колегія суддів апеляційної інстанції.

Доводи апеляційних скарг ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про те, що відмовою у задоволені позову є те, що позивачемне надані докази отримання необхідних дозвільних документів для переоблаштування спірної квартири, не відповідають дійсності, оскільки єдиним необхідним документом для отримання дозволу на перепланування квартири є заява, складена у довільній формі на ім`я міського голови, підписана всіма особами, які мають право на користування даним приміщенням, однак через спір між сторонами та протидію відповідачки звернення до власника квартири є неможливим, колегія суддів вважає безпідставнимиоскільки у встановленому законом порядку позивачі до органу місцевого самоврядування не звертались, а тому вимоги в частині зобов`язання ОСОБА_3 не перешкоджати ОСОБА_4 здійснювати перепланування квартири є передчасними.

Відповідно до ч. 1 ст.. 31 Закону України, проектна документація на будівництво об`єктів розробляється у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування, з урахуванням вимог містобудівної документації та вихідних даних і дотриманням вимог законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил та затверджується замовником.

Представник ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції, пояснила, що дозволу на проведення робіт з перепланування квартири, в установчому законом порядку ОСОБА_1 не отримував.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Так, постановою апеляційного суду від 21.12.2017 року, по цивільній справі №522/11142/13-ц за позовом ОСОБА_4 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Одеської міської ради, треті особи без самостійних вимог щодо предмета спору: Приморська районна адміністрація Одеської міської ради в особі її органу опіки та піклування, ОСОБА_1 про визначення порядку користування квартирою, зобов`язання не порушувати порядок користування квартирою, зобов`язання замінити замки вхідних дверей квартири та надати ключі, та зобов`язання не перешкоджати у здійсненні перепланування квартири, встановлено, що проведення запропонованого, відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи № 4352 від 18 березня 2014 року, перепланування спірної квартири призведе до значного зменшення житлової площі житлової кімнати «6» (з 18,4 кв.м. до 14,73 кв.м.) і житлової кімнати «7» (з 25,1 кв.м. до 0,05 кв.м), та утворення за рахунок цього двох коридорів («6а» площею 3,41 кв.м. і «7а» площею 4,64 кв.м.), що суперечить вимогам ст. 8 ЖК України.

Апелянтом нових доказів та нових доводів на підтвердження доводів позовної заяви, апеляційної скарги, відповідно до ст. 81 ЦПК України надано не було.

Таким чином, при розгляді даної справи суд правильно встановив фактичні обставини, відповідні їм правовідносини, постановив рішення, яке відповідає вимогам матеріального і процесуального права, ґрунтується на зібраних по справі доказах, оцінивши які в сукупності, суд першої інстанції прийшов до аргументованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1

Інші доводи апеляційної скарги також не є суттєвими, та такими, що не підлягають задоволенню.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи, висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32).

Пункт 1ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no. 2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41).

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів розглянувши справу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги на момент винесення судових рішень, вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, рішення суду відповідає фактичним обставинам справи, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги є безпідставними, всі доводи були розглянути судом першої інстанції при розгляді справи, та їм була надана відповідна правові оцінка, а тому суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для ухвалення нового рішення - не має.

Судова колегія, розглянувши справу прийшла до висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, в зв`язку з чим апеляційний суд залишає без задоволення апеляційну скаргу і залишає рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 02 березня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 12 грудня 2019 року.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ С.М. Сегеда

______________________________________ Т.В. Цюра