ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3397/19 Справа № 201/7472/15 Головуючий у першій інстанції: Ходаківський М.П. Суддя-доповідач: Красвітна Т. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2019 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Красвітної Т.П.,

суддів: Свистунової О.В., Єлізаренко І.А.,

при секретарі Догоновій О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі ОСОБА_1 на заочне рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 31 серпня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, правонаступником якого є Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, ОСОБА_3 , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, усунення перешкод у користуванні власністю шляхом зняття особи з реєстраційного обліку,

ВСТАНОВИЛА:

12 травня 2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду з даним позовом, посилаючись на те, що вона є власником квартири АДРЕСА_1 . В даній квартирі зареєстрований відповідач ОСОБА_1 , що фактично у ній не мешкає, його місце проживання позивачу невідоме. Позивач несе невиправдані додаткові витрати, пов`язані з утриманням вказаного жилого приміщення, що порушує її право власності. Тому позивач просила визнати ОСОБА_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою по АДРЕСА_2 ; усунути перешкоди у користуванні квартирою по АДРЕСА_2 шляхом зняття з реєстраційного обліку ОСОБА_1 за вказаною адресою.

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 31 серпня 2015 року позов задоволено, вирішено усунути перешкоди ОСОБА_2 в користуванні квартирою АДРЕСА_1 шляхом зняття з реєстраційного обліку ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою по АДРЕСА_2 .

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, ставить питання про скасування оскаржуваного заочного рішення та ухвалення нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом учасники справи повідомлені належним чином у відповідності до вимог ст. 128-130 ЦПК України, що підтверджується письмовою розпискою відповідача та його представника від 24.09.2019 року, а також рекомендованими повідомленнями про вручення судових повісток ОСОБА_2 , Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, ОСОБА_3 , які долучені до матеріалів справи.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, відповіднодо вимог ст. 367 ЦПК України, і заявлених позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги та скасування заочного рішення місцевого суду з ухваленням нового судового рішення, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що згідно копії свідоцтва про право власності на житло, виданого Виконавчим комітетом Дніпропетровської міської Ради народних депутатів 03.11.1998 року, згідно з розпорядженням від 03.11.21998 року №1/3370-98, ОСОБА_2 та членам її сім`ї - ОСОБА_4 , ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності належить квартира АДРЕСА_1 ) (а.с. 47).

У зазначеній вище квартирі АДРЕСА_1 ) зареєстрована позивач ОСОБА_2 з 13.03.1990 року, ОСОБА_3 (донька) з 13.03.1990 року та відповідач ОСОБА_1 (син) з 07.04.2003 року, що підтверджується копією довідки про склад сім`ї та місце реєстрації КП Міські комунальні платежі №8824 від 27.03.2015 року (а.с. 12). Відповідач ОСОБА_1 проживав та був зареєстрований у вказаній квартирі у якості члена сімї ОСОБА_2 , яка є його матір ОСОБА_5 .

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_4 , у зв`язку з чим відкрилась спадщина на все належне йому спадкове майно, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого Відділом ДРАЦС Дніпропетровського МУЮ у Дніпропетровській області 21.06.2012 року (а.с. 160).

Відповідно до копії спадкової справи №62-2015 (індекс 02-14), заведеної Першою дніпропетровською державною нотаріальною конторою після смерті ОСОБА_4 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , із заявою про прийняття спадщини звернулась ОСОБА_2 (а.с. 158-165).

Також встановлено, що ОСОБА_1 з 26 червня 2014 року по 18.08.2016 року перебував за межами України, у зв`язку з необхідністю доглядати за родичами похилого віку - ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які є батьками батька відповідача - ОСОБА_8 , що підтверджується копією візи шенгенських країн ОСОБА_1 , копією закордонного паспорта відповідача, копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 (а.с. 175-177, 181-183).

Суду апеляційної інстанції також надано копію медичної довідки, згідно якої ОСОБА_9 на ОСОБА_10 з 2014 року і до смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 , що також підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого органом РАЦС Темпельхоф- ОСОБА_11 Берлін 19.07.2016 року (а.с. 179-180).

Апеляційним судом встановлено, що в квартирі АДРЕСА_1 до цього часу знаходяться особисті речі відповідача. Так, позивачкою визнано, що в квартирі знаходиться, зокрема, костюм ОСОБА_1 , а третьою особою ОСОБА_3 зазначено, що в квартирі зберігаються нижня білизна (труси), носки відповідача, тощо. Викладене підтверджується особистими поясненнями позивачки та третьої особи ОСОБА_3 у судовому засіданні суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Частиною 1 статті 405 ЦК України встановлено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом (ч. 2 ст. 405 ЦК України).

Виходячи з викладеного, приймаючи до уваги зміст позовних вимог, що заявлені на підставі статті 405 ЦК України; встановивши, що відповідач у період з 26 червня 2014 року по 18.08.2016 року перебував за межами України у зв`язку з доглядом за родичами похилого віку, які проживали на території Германії; встановивши, що відповідач не втратив інтересу до спірного житла, у квартирі залишились його особисті речі, - колегія дійшла висновку про доведеність доводів відповідача про його відсутність у вказаній вище квартирі з поважних причин.

Крім того, згідно особистих пояснень позивачки у судовому засіданні суду апеляційної інстанції, відповідач не проживає в квартирі АДРЕСА_1 з червня 2014 року, що підтверджується протоколом та звукозаписом судового засідання. Відповідно до відбитку штампу вхідної кореспонденції місцевого суду, даний позов було предявлено позивачкою 12.05.2015 року, тобто до спливу одного року з часу вибуття відповідача із квартири.

Більше того, поясненнями позивачки про непроживання відповідача у вказаній вище квартирі з червня 2014 року спростовано зміст позовної заяви про непроживання відповідача у цій квартирі понад чотири роки та зміст акту від 25.02.2014 року, відповідно до якого відповідач відсутній у квартирі з 2011 року (а.с. 10).

Колегія наголошує, що долучена до позовної заяви копія акту від 25.02.2014 року про не проживання відповідача у квартирі АДРЕСА_1 не є належним та допустимим доказом. В акті зазначено, що він складений та підписаний сусідами позивачки ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які проживають у тому ж будинку у квартирі АДРЕСА_3 , однак даний акт не завірений уповноваженим органом (особою), підписи зазначених осіб не засвідчені нотаріально, акт не містить даних щодо номеру та серії паспортів вказаних осіб (а.с. 10).

Позивачкою не наведено належного обґрунтування та не надано доказів щодо створення їй відповідачем перешкод саме у користуванні квартирою у звязку з тим, що відповідач у квартирі не проживає. На підтвердження доводів позовної заяви про сплату позивачкою комунальних платежів за відповідача суду будь-яких доказів не надано, клопотань про витребування відповідних доказів судом не заявлено, що підтверджується письмовими матеріалами справи, протоколом та звукозаписом судового засідання суду апеляційної інстанції.

Суд приймає до уваги доводи відповідача про відсутність у його власності будь-якого житлового приміщення. Так, згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності №168904895 від 01.06.2019 року, у вказаних реєстрах відсутні відомості щодо наявності у ОСОБА_1 на праві власності об`єктів житлової нерухомості (а.с. 128). Крім того, апеляційним судом встановлено, що відповідач не втратив інтересу до спірного житла, у вказаній вище квартирі до цього часу знаходяться його особисті речі, що визнано позивачкою та третьою особою ОСОБА_3 . Колегія приймає до уваги доводи учасників справи про існування між позивачкою та відповідачем непорозумінь, конфлікту, що перешкодили відповідачу вселитись у вказану вище квартиру після повернення в Україну.

Враховуючи викладене, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності, колегія дійшла висновку про недоведеність та безпідставність позовних вимог про визнання відповідача таким, що втратив право користування спірним житловим приміщенням та про усунення перешкоди у користуванні квартирою шляхом зняття відповідача з реєстраційного обліку.

На викладене вище місцевий суд уваги не звернув, у повному обсязі фактичні обставини справи не встановив, відповідача про слухання справи не повідомив, тому заочне рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 31 серпня 2015 року підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позову у повному обсязі.

Суд звертає увагу, що, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.Враховуючи, що в задоволенні позову відмовлено, на користь ОСОБА_1 необхідно стягнути з позивача ОСОБА_2 судові витрати на сплату апелянтом судового збору в 730,80 грн.

З урахуванням наведеного, колегія дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні вимог ОСОБА_2 у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Заочне рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 31 серпня 2015 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, усунення перешкод у користуванні власністю шляхом зняття особи з реєстраційного обліку відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) судові витрати в розмірі 730 (сімсот тридцять) грн. 80 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий

Судді