КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Головуючий у суді першої інстанції: Коренюк А.М.
ПОСТАНОВА

Іменем України

05 грудня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Мережко М.В.,

суддів: Верланова С.М., Савченка С.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Сафіна Фаріда Фаатівна, на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 23 жовтня 2019 року про зупинення провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Синиця Тетяна Василівна, про визнання права власності на частку майна в порядку спадкування,

встановив:

У грудні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на частку у спадковому майні.

Просила визнати за нею, ОСОБА_1 , право власності на Ѕ частку квартири АДРЕСА_1 та на Ѕ частку квартири у будинку АДРЕСА_2 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 .

Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва від 29 січня 2018 року відкрито провадження у справі.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції відповідач ОСОБА_2 заявив клопотання про зупинення провадження у даній справі до вирішення Дарницьким районним судом м. Києва справи №753/10369/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення від права спадкування за законом.

Заява мотивована тим, що 22 травня 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вказаним позовом. Заявник вважає, що справу про визнання права власності на частку у спадковому майні неможливо вирішити по суті до вирішення справи про усунення від права спадкування за законом.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 23 жовтня 2019 року провадження у вказаній цивільній справі зупинено до набрання законної сили рішенням, постановленим Дарницьким районним судом м. Києва по справі №753/10369/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення від права спадкування за законом.

Не погоджуючись із такою ухвалою суду першої інстанції, представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Сафіна Ф.Ф. подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, просить ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 23 жовтня 2019 року скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 13 листопада 2019 року відкрито провадження у справі.

Відзив на апеляційну скаргу від відповідача до суду не надходив.

За правилами ч.2 ст.369 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду про зупинення провадження (п.14 ч.1 ст.353 ЦПК) розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

У своїй позовній заяві ОСОБА_1 вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її донька - ОСОБА_3 . Після смерті доньки відкрилась спадщина, в яку увійшли: квартира АДРЕСА_1 та квартира у будинку АДРЕСА_2 . Спадкоємцями першої черги є вона та ОСОБА_2 (син померлої).

Позивач зазначає, що звернулась із заявою про прийняття спадщини у встановлений законом строк. Однак, постановою від 12 жовтня 2017 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Синиця Т.В. відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на квартири.

На підставі викладеного просить суд визнати за нею право власності Ѕ вказаного спадкового майна.

Як видно із матеріалів справи, 22 травня 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про усунення від права на спадкування за законом.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 01 липня 2019 року відкрито провадження у вказаній справі.

За правилами п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішення в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи.

Зупинення провадження у справі не повинно призводити до затягування розгляду справи.

Тлумачення пункту 6 частини першої статті 251 ЦПК України дає підстави дійти висновку про те, що визначаючи наявність підстав, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, яка зазначена у пункті 6 частини першої статті 251 ЦПК України, застосовується у тому разі, коли у іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).

Відповідно до ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідні правові висновки містяться у постанові Верховного Суду від 20 червня 2018 року (провадження № 61-19434св18).

Предметом позову ОСОБА_1 є визнання права власності на частку майна в порядку спадкування.

Підставою для зупинення провадження у даній справі став факт розгляду судом цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення від права на спадкування за законом.

Зупиняючи провадження у справі, суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції не проаналізував предмет та підстави позову у справах і не зазначив обставини, які б вказували на те, що розгляд судом вказаної справи виключає можливість на підставі наданих доказів самостійно встановити при розгляді даної справи наявність обставин, якими ОСОБА_1 обґрунтовує свої вимоги.

Крім того, провадження у справі № 753/22734/17 за позовом ОСОБА_1 відкрито 29 січня 2018 року, тобто, справа перебуває на розгляді в суді першої інстанції більше року. В той час як ОСОБА_2 звернувся з позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення від права на спадкування за законом лише у травні 2019 року. Отже, зупинивши провадження у справі, суд також порушив право позивача на розумні строки розгляду справи.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про зупинення провадження у справі, оскільки таке зупинення суперечить як чинному ЦПК України, так і принципу ефективності судового процесу.

Відповідно до ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими;

3) невідповідність висновків суду обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, а справу необхідно направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 369, 374, 379, 382, 383, 384 України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 23 жовтня 2019 року скасувати, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та, відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, оскарженню не підлягає.

Головуючий: М.В. Мережко

Судді: С.М. Верланов

С.І. Савченко