Справа № 333/5380/18
Провадження №2/333/326/19
24 січня 2019 року м. Запоріжжя
Комунарський районний суд міста Запоріжжя у складі:
судді Круглікової А.В.,
за участю секретаря судового засідання Іщенко А.О.,
позивача ОСОБА_1,
свідків ОСОБА_2,
розглянувши відкритому судовому засіданні цивільну справу
за позовною заявою: ОСОБА_1, яка діє в інтересах недієздатного ОСОБА_4, АДРЕСА_1
до відповідача: ОСОБА_5, АДРЕСА_1
про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
ОСОБА_1, яка діє в інтересах недієздатного ОСОБА_4, звернулась до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом до ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 24.05.1993 року ОСОБА_4 отримав ордер № 1813 на житлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1. Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 15.09.2015 року ОСОБА_4 визнано недієздатним та призначено ОСОБА_1 його опікуном. Відповідач у справі вселився в зазначену вище квартиру, оскільки є сином ОСОБА_4 З 2001 року ОСОБА_5 за місцем прописки не проживає, власних речей у квартирі не має, комунальні платежі не сплачує, кореспонденцію не отримує, квартирою не цікавиться. З цих підстав, позивач змушена звернутися до суду за захистом своїх прав.
В судовому засіданні ОСОБА_1,яка діє в інтересах недієздатного ОСОБА_4, позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити.
Відповідач ОСОБА_5 до зали судового засідання не з'явився, на адресу відповідача, за якою останній зареєстрований, було направлено судові повістки. На адресу суду повернувся конверт без вручення відповідачу судового виклику, а також поштове повідомлення НОМЕР_2, відповідно до якого судовий виклик отримала- ОСОБА_1. Крім того, судом на офіційному веб-сайті опубліковано оголошення про виклик відповідача в судові засідання. У зв'язку з вищезазначеним, на підставі ст. 130 ЦПК України, суд вважає, що відповідач належним чином повідомлений про час, дату та місце слухання справи.
На підставі викладеного, керуючись ч. 4 ст. 223 ЦПК України, суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності відповідача, на підставі наявних у ній доказів та відповідно до ст. 280 ЦПК України, за згодою позивача, ухвалити заочне рішення.
Допитаний в судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_2 пояснив, що є сусідом ОСОБА_4 та повідомив, що син останнього - ОСОБА_5 не проживає за місцем реєстрації більше року.
Свідок ОСОБА_3 повідомила, що є сусідкою позивача у справі та зазначила, що ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1, не проживає приблизно з 2001 року.
Заслухавши пояснення позивача та свідків, розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, судом встановлені наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини.
Статтею 47 Конституції України визначено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Згідно з ст. 51 ЖК Української РСР, жилі приміщення в будинках житлового фонду місцевих Рад народних депутатів надаються громадянам виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів за участю громадської комісії з житлових питань, створюваної при виконавчому комітеті з депутатів Рад, представників громадських організацій, трудових колективів. Відповідно до ст. 58 ЖК Української РСР, на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Статтею 64 ЖК Української РСР визначено, що члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору ( ч. 1). До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство (ч. 2). Судом встановлено, що 24.05.1993 року виконавчим комітетом Шевченківської районної Ради народних депутатів м. Запоріжжя на підставі рішення виконкому Шевченківської районної Ради народних депутатів від 20.05.1993 року № 241, ОСОБА_4 з сім'єю на 5 осіб видано ордер на житлове приміщення № 1813 на право зайняття житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 8). Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 15.09.2015 року у справі №333/1810/15-ц ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, судом визнано недієздатним, доньку останнього - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, призначено опікуном. Зазначене рішення набуло законної сили - 28.09.2015 року (а.с. 6-7). З пояснень позивача та свідків ОСОБА_2, ОСОБА_3 слідує, що відповідач у справі - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, є сином ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Як вбачається з відповіді на запит Департаменту реєстраційних послуг ЗМР від 16.10.2018 року № 01-71/02/6435, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 10.03.1998 року по теперішній час (а.с. 15). Частиною 4 ст. 9 ЖК Української РСР встановлено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 71 ЖК Української РСР, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Нормами ст. 72 ЖК Української РСР передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» передбачено, що у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. У разі їх поважності (перебування у відряджені, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України» визначено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. В судовому засіданні встановлено, що відповідач у справі з 2001 року не проживає за адресою: АДРЕСА_1. Факт не проживання ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, за зазначеною адресою підтверджується показаннями свідків ОСОБА_2, ОСОБА_3, що були надані в ході розгляду цієї справи та актом про не проживання від 20.09.2018 р. Доказів протилежного матеріали справи №333/5380/18 не містять та відповідачем не надано. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про визнання ОСОБА_5 таким, що втратив право користування житловим приміщенням є обґрунтованими, підтвердженими зібраними у справі доказами, а тому задовольняються судом. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір в розмірі 704,80 грн. судом покладається на відповідача. Керуючись ст.ст. 130, 141, 223, 268, 280-282 ЦПК України, суд -
Визнати ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, таким, що втратив право користування квартирою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.
Стягнути з ОСОБА_5 (ІНФОРМАЦІЯ_3, АДРЕСА_1, РНОКПП: НОМЕР_1) в дохід держави судовий збір в розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.
Повне рішення складено 28.01.2019 р.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя А.В.Круглікова