Справа №2-о/760/73/19
№760/4375/17-ц
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2019 року Солом`янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді - Букіної О.М.

при секретарі - Кривулько С.В.

за участю позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

відповідача - ОСОБА_3

представника відповідача - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , третя особа: Головне територіальне управління юстиції в м. Києві про встановлення факту родинних відносин,-

В С Т А Н О В И В:

03.03.2017 позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила встановити факт того, що ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , є двоюрідними сестрами.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_6 , після смерті якої відкрилася спадщина на квартиру, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач зазначає, що в шестимісячний строк звернулася до Дев`ятої Київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після померлої ОСОБА_6 , оскільки є спадкоємцем за законом другої черги, так як померла приходиться позивачці двоюрідною сестрою.

Постановою від 23.02.2017 №855/02-31 Дев`ята Київська державна нотаріальна контора відмовила позивачці у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з тим, що у останньої відсутні документи необхідні для підтвердження родинних відносин.

Позивач ОСОБА_1 вказує, що вона народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Свердловську, її батько ОСОБА_7 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Думенки, Хмільницького району, Вінницької області.

Покійна ОСОБА_6 народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 в с. Думенки, Хмільницького району, Вінницької області, її мати ОСОБА_8 народилася орієнтовно у 1915 - 1917 роках в с. Думенки. Орієнтовно у 1932 - 1938 роках ОСОБА_8 одружилася, у зв`язку з чим змінила прізвище з « ОСОБА_8 » на « ОСОБА_8 ».

Разом з тим, позивач вказує, що її батько ОСОБА_7 та мати спадкодавці ОСОБА_8 були рідними братом та сестрою, оскільки мали спільних батьків: ОСОБА_9 та ОСОБА_10 . Документи про народження та одруження вказаних осіб не збереглися.

Крім того, позивач вказувала, що померла ОСОБА_6 проживала разом з ОСОБА_3 , який також претендує на спадщину в порядку спадкування за законом четвертої черги.

Також, заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 подала ОСОБА_5 . в порядку спадкування за заповітом.

Посилається на те, що відсутність документів позбавляє позивача реалізувати свої спадкові права, тому вона звертається з позовом про встановлення факту родинних відносин.

З урахуванням наведеного, просить задовольнити позовні вимоги.

06.03.2017 року згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями цивільну справу було передано до провадження головуючому судді Букіній О.М.

Ухвалою суду від 06.03.2017 позовну заяву залишено без руху на надано позивачу строк для усунення недоліків.

28.04.2017 представником позивача до суду подано заяву на усунення недоліків.

Ухвалою суду від 28.04.2017 в справі відкрито провадження та призначено справу до судового розгляду.

Позивач ОСОБА_1 та її представник у судовому засіданні позов підтримали в повному обсязі та просили його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник у судовому засіданні проти позову заперечували та просили у його задоволенні відмовити.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилася, просила розгляд справи проводити за її відсутності. Вирішення зазначеного позову покладалася на розсуд суду.

Третя особа Головне територіальне управління юстиції в м. Києві просило розглянути справу за відсутності представника за наявними документами та доказами, враховуючи фактичні обставини справи та ухвалити рішення відповідно до діючого законодавства.

Суд, заслухавши сторони та їх представників, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, приходить до наступного.

Відповідно до положень ст. ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Частиною 2 ст. 1223 ЦК України передбачено, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу

Статтею 1258 ЦК України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України).

У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері(ст. 1262 ЦК України ).

У третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця (ст. 1263 ЦК України).

У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (ст. 1264 ЦК України).

У п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення (ст. 1265 ЦК України).

Частиною 4 ст. 1266 ЦК України визначено, що двоюрідні брати та сестри спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (тітці, дядькові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Судовим розглядом встановлено, зокрема, зі спадкової справи № 42/2017 розпочатої 23 січня 2017 року, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_6 , після смерті якої відкрилася спадщина, зокрема, на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

За матеріалами спадкової справи № 42/2017 після смерті ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , також встановлено, що до Дев`ятої Київської державної нотаріальної контори звернулася позивач ОСОБА_1 з заявою про прийняття спадщини за законом.

Крім того, за матеріалами спадкової справи № 42/2017 після смерті ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлено, що до Дев`ятої Київської державної нотаріальної контори звернувся ОСОБА_3 з заявою про прийняття спадщини, оскільки з останньою проживав однією сім`єю більше п"яти років та ОСОБА_5 з заявою про прийняття спадщини за заповітом від 16.07.2013, складеного ОСОБА_6 та посвідченого приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Демко М.Л.

Відповідно до ст. 315 ЦПК України розгляд справ про встановлення факту віднесено до компетенції суду.

У судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.

Звертаючись до суду, не дивлячись на постановлену судом ухвалу про залишення позову без руху, позивач у змісті позову так і не зазначив, з якою метою вона просить встановити даний факт у позовному провадженні, не заявляючи при цьому будь-яких вимог майнового характеру.

В той же час, зі змісту позову та пояснень представника позивача у суді вбачається, що позивач вважає себе єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_6 , а тому подала заяву про прийняття спадщини разом з відповідачами і має намір ставити питання про усунення відповідачів від права на спадкування та/чи визнання недійсним заповіту.

Тобто, підставою позову є отримання позивачем права на спадкування після смерті ОСОБА_6 .

У пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів.

Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту родинних стосунків.

У статті 1259 ЦК України визначено, що черговість одержання спадкоємцями за законом права на спадкування може бути змінена нотаріально посвідченим договором заінтересованих спадкоємців, укладеним після відкриття спадщини. Цей договір не може порушити прав спадкоємця, який не бере у ньому участі, а також спадкоємця, який має право на обов`язкову частку у спадщині.

Фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Таким чином з матеріалів справи встановлено і це підтвердив в судовому засіданні представник позивача, що метою встановлення факту родинних стосунків позивача з померлою ОСОБА_6 , необхідно позивачу для отримання спадщини.

Отже, встановлення вказаного факту має визначені юридичні наслідки, що виражаються в отриманні позивачем статусу спадкоємця третьої черги.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом ст.ст. 76, 77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Виходячи з вимог чинного законодавства, родинні відносини можуть підтверджуватись свідоцтвами органів реєстрації актів громадянського стану про народження, виписками із книг запису актів громадянського стану, записами в паспортах, а у разі неможливості подання зазначених документів нотаріусу, родинні відносини можуть бути підтверджені судовим рішенням про встановлення факту родинних відносин.

Вбачається, що постановою державного нотаріуса Дев`ятої Київської державної нотаріальної контори Майданник І.В. від 23.02.2017 відмовлено ОСОБА_1 у вчиненні нотаріальної дії, а саме - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її двоюрідної сестри ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки спадкоємиця ОСОБА_1 не може підтвердити свої родинні відносини з померлою (а.с. 4).

В обгрунтування позову позивач посилалася на те, що вона є двоюрідною сестрою померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 , оскільки її батько ОСОБА_7 та мати спадкодавиці ОСОБА_8 були рідними братом та сестрою.

Родинні відносини (споріднення) - кровний зв`язок між людьми, з наявністю якого закон пов`язує виникнення, зміну чи припинення прав та обов`язків. Правове значення має як пряме споріднення так і не пряме (бокове), коли родинні зв`язки виникають за наявності спільного пращура (родоначальника).

З даних свідоцтва про народження вбачається, що позивач ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьком зазначено - ОСОБА_7 , мати - ОСОБА_11 (а.с. 5).

З матеріалів справи також вбачається, зокрема, з архівної довідки Комунальної установи «Хмільницький районний трудовий архів» від 27.02.2017 №125, що підтвердити факт щодо встановлення родинних відносин ОСОБА_1 немає змоги, так як відповідні документи в КУ «Трудовий архів» відсутні (а.с. 22).

З архівної довідки Державного архіву Вінницької області від 30.01.2017 №07-295-198/7 (а.с. 23) вбачається, що у метричних книгах про народження Свято-Покровської церкви с. Думенки Літинського повіту Подільської губернії (нині Хмільницького району Вінницької області) в архіві на зберіганні є за 1871-1880, 1899-1903 р.р., у зв`язку з чим неможливо видати довідки про народження гр. ОСОБА_7 , 1912 р.н. та ОСОБА_8 , 1915-1917 р.н.

У частково збережених книгах актових записів про шлюб громадян по с. Думенки Хмільницького району Вінницької області за 1932 - 1934 р.р. актового запису про вступ у шлюб ОСОБА_8 із ОСОБА_12 не виявлено, книг актових записів про шлюб громадян за 1935 - 1938 р.р. в архіві на зберіганні немає.

У частково збереженій книзі актових записів про народження громадян по с. Думенки за 1938 рік актового запису про народження гр. ОСОБА_6 не виявлено.

Разом з тим, в судовому засіданні було допитано свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_1 , які підтвердили, що ОСОБА_1 є двоюрідною сестрою померлої ОСОБА_6 .

З показів свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_3 , наданих в судовому засіданні, не встановлено, що ОСОБА_1 є двоюрідною сестрою померлої ОСОБА_6 .

За умовами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 13 ЦПК України обов`язок доказування покладається на сторони у справі.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Вимоги чинного законодаства визначаєть, що у справі про встановлення факту родинних стосунків доказами, які підтверджують наявність цього юридичного факту, зокрема, можуть бути: 1) акти, анкети, автобіографії, листівки, сімейні фотографії, листи ділового та особистого характеру, особові справи, рішення судів, ордери на вселення, обмінні ордери, погосподарські книги, виписки з домових книг та інші документи, які у собі містять відомості про родинні відносини осіб;2) довідки органів реєстрації актів цивільного стану (далі - РАЦС) про неможливість поновлення втрачених записів, внесення змін і доповнень, виправлень у записи актів цивільного стану;3) пояснення свідків, яким достовірно відомо про взаємовідносини померлого із заявником.

Разом з тим, суд вважає, що позивачем не надано доказів у підтвердження того, що вона є двоюрідною сестрою померлої ОСОБА_6 .

Єдиним письмовим доказом щодо встановлення факту родинних відносин з померлою позивачем зазначено свідоцтво про народження ОСОБА_1 .

Проте, дане свідоцтво не підтверджує, що позивач є двоюрідною сестрою померлої, оскільки жодних документів, які б підтверджували місце та дату народження померлої, хто були її батьками та відповідно де вони народилися та проживали, де народилися батьки позивача та коли мати позивача вступила у шлюб з батьком позивача і змінила прізвище, хто був дідом та бабою позивача та померлої, матеріали справи не містять.

Також матеріали справи не містять жодного доказу листування, особистої переписки сімейних фото, виписки з домових книг тощо, які б містили в собі відомості про родинні стосунки позивача з померлою.

Допитані у судовому засіданні свідки з боку позивача, надаючи пояснення щодо походження та наявності родинних зв"язків між позивачем та померлою, чітко не могли дати відповідь на питання щодо їх походження та кровного споріднення.

Пояснення свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_14 , ОСОБА_1 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_3 опитаних в судовому засіданні, також не доводять родинні відносини ОСОБА_1 та спадкодавця, а навпаки стверджували, що ОСОБА_19 є "духовною сестрою" померлої, оскільки ходили в одну релегійну установу.

Суд також враховує ту обставину, що у матеріалах справи, як і в матеріалах спадкової справи, взагалі відсутнє свідоцтво про народження померлої ОСОБА_6 , що в свою чергу позбавляє суд зробити оцінку доводам позивача щодо її родинних стосунків з померлою, як і оцінити покази свідків з боку позивача, з точки зору їх належності, достовірності та узгодженості з матеріалами справи.

Та обставина, що позивач звернулася з відповідними запитами щодо витребування інформації, що входить до предмета доказування та отримала відповідь щодо відсутності відповідних даних, жодним чином не є свідченням того, що позивач позбавлена можливості довести вказані обставини іншими письмовими доказами та як наслідок, остання має бути звільнена від доказування у даній справі.

З огляду на викладене вище та аналізуючи матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги позивача є недоведені та не підтверджені належними доказами по справі.

Таким чином, на основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову.

На підставі викладеного, керуючись постановою Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», ст. ст. 2, 4, 12, 76-82, 89, 141, 259, 263-265, 274-279, 315, 319, 354 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , третя особа: Головне територіальне управління юстиції в м. Києві про встановлення факту родинних відносин, відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О.М. Букіна