Справа № 386/1292/18
Провадження № 2/386/115/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2019 року смт. Голованівськ

Голованівський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді Гут Ю. О.

секретаря судового засідання Корніцької Л.В.

розглянувши в відкритому судовому засіданні під час судового розгяду по суті в смт. Голованівськ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Троянської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом

встановив:

Позивачі звернулись до суду з позовом до Троянської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом .

Позов мотивовано тим, що 18.11.1997 року в с. Троянка Голованівського району Кіровоградської області померла ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається із земельної ділянки, яка розташована на території Троянської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області та належала померлій ОСОБА_3 згідно Серифіката на право на земельну частку (пай) серії КР № 0121482, виданого на підставі рішення Голованівської райдержадміністрації 06.03.1997 року .

Рішенням Голованівського районного суду Кіровоградської області від 06.04.2018 року було встановлено факт родинних відносин між померлою ОСОБА_3 та позивачами ОСОБА_1 і ОСОБА_2.

Позивачі, як спадкоємці за законом після смерті ОСОБА_3, звертались до нотаріуса, однак їм було відмовлено в оформленні спадщини за законом та винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії по причині відсутності документу , що підтверджує право власності на земельну ділянку .

Заповіт від імені ОСОБА_3не посвідчувався.

Просили визнати за ними, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, право власності по Ѕ земельної ділянки для ведення сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Троянської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області та належала ОСОБА_3, яка померла 18 листопада 1997 року, на підставі Сертифіката на право на земельну частку (пай) серії КР № 0121482, виданого на підставі рішення Голованівської райдержадміністрації 06.03.1997 року та, право власності на Ѕ земельної ділянки для ведення сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Троянської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області та належала померлій ОСОБА_3, 18 листопада 1997 року, на підставі Сертифіката на право на земельну частку (пай) серії КР № 0121482, виданого на підставі рішення Голованівської райдержадміністрації 06.03.1997 року.

В судове засідання позивачі ОСОБА_1та ОСОБА_2 не з»явились, через канцелярію суду подали заяви в яких просять справу розглядати в їх відсутність, позовні вимоги підтримують в повному обсязі , просять позов задовольнити .

Відповідач -представник Троянської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області в судове засідання не зявився, до початку судового розгляду через канцелярію суду сільський голова ОСОБА_4 подав заяву про розгляд справи без його участі, не заперечує проти задоволення позовних вимог.

Враховуючи, що сторони до суду не зявились, суд, відповідно до ст.247 ЦПК України, вважає за доцільне ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів без участі сторін та без фіксації процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, дослідивши матеріали справи, заяви сторін, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Статтею 2 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого не майнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав, передбачених ч. 2 ст. 16 ЦК України, є визнання права.

Судом встановлено, 18.11.1997 року в с. Троянка Голованівського району Кіровоградської області померла ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається із земельної ділянки, яка розташована на території Троянської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області та належала померлій ОСОБА_3 згідно Серифіката на право на земельну частку (пай) серії КР № 0121482, виданого на підставі рішення Голованівської райдержадміністрації 06.03.1997 року .Покійна ОСОБА_3 прожавала одиноко, дітей та чоловіка у неї не було. Рішенням Голованівського районного суду Кіровоградської області від 06.04.2018 року було встановлено факт родинних відносин між померлою ОСОБА_3 та позивачами ОСОБА_1 і ОСОБА_2.

Позивачі, як спадкоємці за законом після смерті ОСОБА_3, звертались до нотаріуса, однак їм було відмовлено в оформленні спадщини за законом та винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії по причині відсутності документу, що підтверджує право власності на земельну ділянку . Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії КР № 0121482 був втрачений, про що було подано оголошення до ЗМІ про його втрату.

Через те, що Сертифікат на право на земельну частку (пай) виготовлявся в одному примірнику та видавався на руки його власнику, - отримати його дублікат позивачу неможливо. Так як документ про право власності на земельну ділянку видаються лише на живих фізичних осіб .

Відповідно до розділу 11 п.4.20 глави 10 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 .02.2012 р. № 296/5 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 р за № 282/20595 видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкоємцеві. Іншого порядку видачі свідоцтва про право на спадщину чинним Законодавством не передбачено.

Згідно абзацу 3 п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.

Відмова в видачі свідоцтва про право на спадщину за законом не може бути перешкодою у набутті позивачем права на вищезазначену земельну частку.

У пункті 3.5 інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" зазначено, що спори про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз'яснень, викладених в пунктах 10, 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 .Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Крім того, позивачі в установленому законом порядку звернулась до нотаріуса для оформлення спадщини на земельну ділянку, але нотаріус відмовив позивачу в оформленні спадщини в зв»язку з відсутністю правовстановлюючого документа на земельну ділянку

Згідно до роз»ясень, викладених в пунктах 10, 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 .Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Судом не встановлено осіб, які мають право на обов'язкову частку у спадщині.

У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України).

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (1950 р.), ратифікована Законом України від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР, зокрема ст. 1 Протоколу № 1 (1952 р.) передбачає право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускає позбавлення особи свого майна, крім як в інтересах суспільної необхідності і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнає право держави на здійснення контролю за використанням власності у відповідності з загальними інтересами або для забезпечення податків, інших зборів чи штрафів.

Відповідно до п. 6 Постанови №5 Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року « Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини .

Відповідно ч.7 ст. 16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.» державна реєстрація прав проводиться на підставі заяви власника, іншого правонабувача, сторони правочину, за яким виникло право, уповноваженої ними особи або державного кадастрового реєстратора у випадках, передбачених цим Законом.

Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року N3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

Суд вважає, що неможливість позивачів отримати свідоцтво про право на спадщину є порушенням їх права власності, оскільки унеможливлює визнання такого права з боку держави перед іншими суб'єктами цивільних та інших правовідносин.

Позивачі не мали можливості формити право власності в установленому законом порядку, а тому вимога позивачів про визнання права на Ѕ земельної ділянки кожному в порядку спадкування за законом є законною та обґрунтованою такою, що підлягає задоволенню.

Суд вирішує питання у сукупності, керуючись принципом верховенства права, вважає, що наданих доказів по справі достатньо для задоволення позову про визнання права власності на земельну ділянку .

Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку, що позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_5 мають законне право на отримання у спадщину за законом права по Ѕ частині земельної ділянки для ведення сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Троянської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області та належала померлій ОСОБА_3, як спадкоємці за законом.

Викладене підтверджується копією паспорту ОСОБА_1 та ОСОБА_2 а/с-6-9, копією рішення Голованівського районного суду, а/с-10, листи відповіді відділу Держгеокадастру (а.с.- 12,13,17), газета з оголошенням (а.с.-35-42), копією сертифіката (а.с.-18), відмова нотаріуса (а/с-15-16), не викликає сумніву, є достовірним.

На підставі ст. 141 ЦПК України витрати по сплаті судового збору покладається на позивачів.

На підставі Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (1950 року), ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР, ст. 1 Протоколу № 1 до Європейської конвенції (1952 р.), ст. 41 Конституції України, ст.ст. 15, 16 Закону України «Про власність», п. 8, п. 23 постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»,

Керуючись ст.ст. ст. 6-9, 12-19, 81, 82,89, 265, 258-259, 268, 315-319 ЦПК України, ст.ст.3,16,316,317, 392, 1216, 1225, ЦК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Троянської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності на Ѕ земельної ділянки для ведення сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Троянської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області та належала ОСОБА_3, яка померла 18 листопада 1997 року, на підставі Сертифіката на право на земельну частку (пай) серії КР № 0121482, виданого на підставі рішення Голованівської райдержадміністрації 06.03.1997 року .

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, право власності на Ѕ земельної ділянки для ведення сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Троянської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області та належала ОСОБА_3, яка померла 18 листопада 1997 року, на підставі Сертифіката на право на земельну частку (пай) серії КР № 0121482, виданого на підставі рішення Голованівської райдержадміністрації 06.03.1997 року.

Рішення може бути оскаржене до Кропивницького апеляційного суду через Голованівський районний суд протягом 30 (тридцяти) днів з дня проголошення рішення, а в разі проголошення в судовому засіданні вступної та резолютивної частини, в той же строк з моменту виготовлення повного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Гут Ю. О.