ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2019 року

м.Харків

Справа № 641/3815/18

Провадження № 22-ц/818/1039/19

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Овсяннікової А.І.

суддів - Коваленко І.П., Піддубного Р.М.

учасники справи:

позивачі ОСОБА_1,

ОСОБА_2

відповідач Головне Управління національної поліції в Харківській області,

представник Синюшка Сергій Олександрович

Державна казначейська служба України

розглянув у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Комінтернівського районного суду міста Харкова від 06 листопада 2018 року у складі судді Чайка І.В. по справі № 641/3815/18 за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Головного Управління національної поліції в Харківській області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

У червні 2018 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом до Головного Управління національної поліції в Харківській області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог позивачі зазначають, що 29 вересня 2015 року ОСОБА_1 до Слобідського ВП подано заяву про кримінальне правопорушення передбачене ст. 384 КК України щодо надання ОСОБА_5 завідомо неправдивих свідчень. 30 вересня 2015 року відкрито кримінальне провадження № 0002280, внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

22 жовтня 2015 року слідчий незаконно закрив кримінальне провадження № 0002280.

27 січня 2017 року постановою про скасування постанови про закриття кримінального провадження № 0002280 кримінальне провадження відновлено, .

Постановою слідчого від 27 січня 2017 року кримінальне провадження було об'єднане з іншими кримінальними провадженнями, відкритими також за їх заявами, за номером № 0001334.

22 травня 2017 року ОСОБА_2 звернувся до ГУ НП в Харківській області з заявою щодо незаконних дій поліції при розслідуванні кримінального провадження № 0002280. Не зважаючи на надані поліції ОСОБА_2 докази злочину Листом № 12238/119-24/01-2017 від 22 червня 2017 року повідомлено лише про те, що 15травня 2017 року кримінальне провадження № 0001334 закрито.

Слідчими неодноразово виносились незаконні постанови про закриття кримінального провадження, які в подальшому скасовувалися.

Вважають, що поліція свідомо не розслідує злочин та незаконно закриває кримінальне провадження.

Фактично, два роки посадовці поліції своєю бездіяльністю і незаконними рішеннями, не здійснюючи досудове розслідування по кримінальному провадженню навмисно і неправомірно не діяли й по теперішній час лише імітують досудове слідство, неодноразово приймаючи незаконні і невмотивовані процесуальні рішення. В результаті протягом тривалого часу вони змушені домагатися незалежного справедливого розслідування, ініціювати розгляди у судах та в інших інстанціях, що відбирає багато часу та сил на підготовку та участь у судах, де змушені захищати свої інтереси, протистояти незаконним діям поліції та прокуратури, як органу, що здійснює нагляд.

Моральну шкоду оцінюють у 80000 грн.

Просять стягнути з Державного бюджету України компенсацію моральної шкоди в розмірі 80 000 грн, спричиненої відповідачем в результаті протиправних дій та тривалої неправомірної бездіяльності під час розслідування кримінального провадження № 0002280, внесеного до Єдиного реєстру досудових розлідувань 30 вересня 2015 року за фактом кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.384 КК України.

Представник відповідача ГУ НП в Харківській області заперечував проти задоволення позовних вимог. У правовідносинах, що склалися між позивачами та органами досудового слідства, відсутня моральна шкода, а всі доводи позивачів зводяться до незгоди з процесуальними рішеннями, які приймаються у кримінальному провадженні. Посадовими особами органів досудового слідства будь-яких протиправних дій стосовно позивачів не вчинено, доказів протиправності їх дій під час досудового розслідування у існуючому кримінальному провадженні позивачами не надано. Ухвали слідчих суддів , якими скасовувались постанови слідчого про закриття кримінального провадження, не свідчать саме про незаконність дій слідчих, а також наявність моральної шкоди та причинного зв'язку між ними.

Представник відповідача -Державної казначейської служби України в судове засідання не з'явився.

Рішенням Комінтернівського районного суду міста Харкова від 06 листопада 2018 року позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишено без задоволення.

Рішення мотивовано тим, що позивачами не доведено причинно-наслідкового зв'язку між діями та шкодою, на яку вони посилаються. Сам факт закриття провадження та його довготривале розслідування, за відсутністю в діях осіб складу кримінального правопорушення, подальше його скасування, не є безумовною підставою для відшкодування моральної шкоди та не вказує на неправомірність дій посадових чи службових осіб органів державної влади.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 просять рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Посадові особи поліції незаконно закрили 6 разів кримінальне провадження, а також порушували їх право щодо ознайомлення з матеріалами кримінального провадження.

На виконання вказівок прокурора посадовими особами поліції не вплинули встановлені судом строки для виконання процесуальних дій. Майже в кожній ухвалі суду про скасування постанов зазначено, що не виконана попередня ухвала суду.

Згідно листа від 10 серпня 2018 року вбачається, що у кримінальних провадженнях № 0000819, № 0002416, № 0001334 та № 0001873 не забезпечено швидкого, повного та неупередженого розслідування, тим самим прокурор Харківської області визнав, що порушені всі завдання кримінального провадження, а разом з ним - і всі їх законні права, свободи та законні інтереси учасників кримінального провадження.

Посадові особи поліції за допомогою незаконного не розслідування та безпідставного закриття кримінального провадження завдають їм та їх родині відчуття глибокої несправедливості, яке викликане тим, що протягом тривалого часу, всупереч законам, навмисно та безпідставно закривається кримінальне провадження; відчуття незахищеності від кримінальних правопорушень викликане тим, що протягом тривалого часу поліція порушує їх права учасників кримінального провадження, чим спричиняє моральну шкоду.

У відзиві на апеляційну скаргу ГУНП в Харківській області просить апеляційну скаргу відхилити та рішення суду залишити без змін.

Обов'язок відшкодувати завдану шкоду потерпілому покладається не на посадову особу, незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю якої завдано шкоду, а на Державу Україна.

Позивачами не надано доказів на підтвердження того, що внаслідок саме бездіяльності, на думку позивачів, слідчого їм завдано моральної шкоди.

Реалізація механізму оскарження постанов слідчого у розумінні статті 23 ЦК України не є підставою для відшкодування моральної шкоди, оскільки не є порушенням прав особи.

Колегія суддів, вислухав суддю - доповідача, дослідив матеріали справи та обговорив доводи апеляційної скарги вважає, що скарга не підлягає задоволенню.

Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи 29 вересня 2015 року ОСОБА_1 звернулась до Слобідського ВП ГУ НП в Харківській області з заявою про кримінальне правопорушення щодо надання ОСОБА_5 завідомо неправдивих свідчень відносно неї.

30 вересня 2015 року до ЄРДР за № 0002280 внесено відомості про кримінальне провадження за ознаками ст. 384 КК України.

Постановою слідчого від 22 жовтня 2015 року кримінальне провадження за № 0002280 закрито на підставі п. 2 ст. 284 КПК України.

Постановою заступника прокурора Харківської місцевої прокуратури № 5 від 27 січня 2017 року постанова про закриття кримінального провадження- скасована, відновлено досудове розслідування у кримінальному провадженні.

Постановою прокурора Слобідського відділу Харківської місцевої прокуратури № 5 від 27 січня 2017 року об'єднанні в одне кримінальне провадження № 0001334, кримінальні провадження, зокрема за № 0002280 від 30 вересня 2015 року.

Постановою слідчого СВ Слобідського ВП ГУНП в Харківській області від 27 січня 2017 року об'єднане кримінальне провадження закрито.

Ухвалою слідчого судді Комінтернівського районного суду міста Харкова від 13 березня 2017 року постанову про закриття вищевказаного кримінального провадження скасовано, матеріали кримінального провадження направлено для досудового розслідування.

Ухвалою слідчого судді Комінтернівського районного суду міста Харкова від 15 червня 2017 року постанову слідчого про закриття кримінального провадження № 0001334 від 15 травня 2017 року скасовано, матеріали кримінального провадження направлено для досудового розслідування.

Ухвалою Комінтернівського районного суду міста Харкова від 20 вересня 2017 року постанову слідчого від 04 серпня 2017 року про закриття кримінального провадження скасовано, матеріали кримінального провадження направлено для досудового розслідування.

Постановою заступника прокурора Харківської місцевої прокуратури № 5 від 11 грудня 2017 року скасовано постанова слідчого від 20 листопада 2017 року про закриття кримінального провадження № 0001334.

Ухвалою слідчого судді Комінтернівського районного суду м. Харкова від 27 грудня 2017 року слідчому СВ Слобідського ВП ГУ НП в Харківській області встановлено строк у два місяці для проведення процесуальних дій, необхідних та достатніх для закінчення досудового розслідування № 0001334 від 03.06.2015 року.

Постановою слідчого СВ Слобідського ВП ГУНП в Харківській області від 27 лютого 2018 року кримінальне провадження № 0001334 закрито.

Ухвалою слідчого судді Комінтернівського районного суду м. Харкова від 24 травня 2018 року , постанову слідчого про закриття кримінального провадження скасовано та матеріали кримінального провадження направлено для досудового розслідування; встановлено строк у один місяці з моменту винесення ухвали для проведення процесуальних дій, необхідних та достатніх для закінчення досудового розслідування.

Постановою слідчого від 24 червня 2018 року кримінальне провадження № 0001334 закрито.

20 липня 2018 року вищезазначена постанова скасована процесуальним керівником, досудове розслідування триває.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції обґрунтовано виходив з тих обставин, що факт закриття кримінального провадження та скасування постанови про закриття кримінального провадження безумовно не встановлює доведеність усіх обов'язкових складових цивільно-правової відповідальності та не вказує на неправомірність дій посадових чи службових осіб органів державної влади, а тому підстав для задоволення позову не вбачається.

Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

У статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування та посадової або службової особи зазначених органів під час здійснення ними своїх повноважень, визначені статтями 1173 та 1174 ЦК України відповідно.

Відповідно до статті 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Згідно зі статтею 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Таким чином, ці підстави характеризуються особливостями суб'єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює як зазначені органи, так і їх посадових чи службових осіб, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу, Автономну Республіку Крим або орган місцевого самоврядування.

При цьому з урахуванням положень пункту 10 частини другої статті 16, статей 21, 1173 та 1174 ЦК України шкода, завдана зазначеними органами чи (та) особами, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування лише у випадках визнання їхніх рішень незаконними й їх подальшого скасування або визнання дій або бездіяльності таких органів чи (та) осіб незаконними.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких наведено у частині першій статті 1176 ЦК України, а саме: у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті, тобто така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, його посадовою та службовою особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).

За змістом статті 23 ЦК України розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема враховується стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Як роз'яснено у пунктах 3, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати у порушенні права власності, у порушені нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми при настанні інших негативних наслідків. Обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивачами не надано належних та допустимих доказів щодо спричинення їм моральної шкоди, не обґрунтовано у чому саме полягає заподіяна їм шкода, не доведено неправомірності дій відповідачів та причинного зв'язку між такими діями та шкодою.

Судових рішень щодо визнання незаконними дій посадових осіб ГУ НП у Харківській області позивачами не надано.

Позивачами не доведено, що в ході проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні органами слідства, його посадовими особами, зокрема безпосередньо слідчим, допущені порушення норм кримінально процесуального права (протиправність дій чи бездіяльності), в тому числі порушені розумні строки розслідування у кримінальному провадженні.

З відповіді прокуратури Харківської області вбачається, що досудове розслідування у кримінальному провадженні триває, проводяться слідчі (розшукові) дії, рішення про закриття кримінального провадження скасовано.

Підстави для покладання на державу обов'язку відшкодувати моральну шкоду відсутні.

Доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують. Рішення ухвалено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права; підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.1, 375, 381-384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2- залишити без задоволення.

Рішення Комінтернівського районного суду міста Харкова від 06 листопада 2018 року - залишити без зміни.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 28 січня 2019 року.

Головуючий - А.І. Овсяннікова

Судді: І.П. Коваленко

Р.М. Піддубний