Єдиний унікальний номер 235/1462/17
Номер провадження 22-ц/804/3140/19

Донецький апеляційний суд
12 грудня 2019 року
Справа № 235/1462/17
Провадження № 22-ц/804/3140/19
Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Біляєвої О. М. (судді-доповідача), Будулуци М. С., Папоян В. В.,
секретар судового засідання - Сергєєва К. О.,
відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «АЛЛО»,
розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції, проведення якої забезпечили Мар`їнський районний суд Донецької області, Кіровський районний суд м. Дніпропетровська, зі здійсненням транслювання перебігу судового засідання на офіційному каналі Youtube «Судова влада України», клопотання ОСОБА_2 про відвід складу суду,
У березні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЛО» про захист прав споживача.
Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 01 серпня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

У серпні 2017 року ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції з підстав порушення норм процесуального права і неправильного застосування норм матеріального права та ухвалити нове рішення про задоволення позову повністю.

Рішенням Апеляційного суду Донецької області від 09 жовтня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 01 серпня 2017 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким в задоволенні позову відмовлено з інших правових підстав.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 жовтня 2019 року касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити. Рішення Апеляційного суду Донецької області від 09 жовтня 2017 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

28 листопада 2019 року ОСОБА_2 через систему «Електронний суд» подав заяву про відвід складу суду, який розглядає справу, на підставі п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України. Підставами відводу заявник зазначив порушення процесуального законодавства при вирішенні 26.11.2019 клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЛО» про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, яке було подано пізніш як за п`ять днів до відповідного судового засідання. У зв`язку із задоволенням клопотання суд відклав розгляд справи з причин, що не передбачені законом, як наслідок зневажив його права на своєчасний розгляд справи. Через незаконні дії суддів він зазнав транспортних витрат близько 500 грн та моральних страждань. Окрім цього, після оголошення ухвали суду він намагався з`ясувати питання щодо можливості відкласти час наступного судового засідання, проте відеозв`язок був відключений. Зазначені обставини, на його думку, викликають сумнів в неупередженості та об`єктивності суддів.

Тулінков Я. М. не з`явився у судове засідання 12 грудня 2019 року в режимі відеоконференції, проведення якої забезпечив Мар`їнський районний суд Донецької області, у зв`язку з перебуванням на стаціонарному лікуванні. Позивач подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, просив задовольнити заявлений ним відвід складу суду, у разі визнання відводу необґрунтованим заявити самовідвід.

Представник відповідача - адвокат Таракатов Д. С., який брав участь в судовому засіданні 12 грудня 2019 року в режимі відеоконференції, проведення якої забезпечив Кіровський районний суд м. Дніпропетровська, просив заявлений відвід залишити без задоволення.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку про задоволення заявленого позивачем відводу складу суду з таких підстав.

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші, крім визначених пунктами 1 4 цієї статті, обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу (частина четверта статті 36 ЦПК України).

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Як зазначено в рішеннях Європейського Суду з прав людини (справа «Де Куббер проти Бельгії» (De Cubber v. Belgium), Series A, № 86; справа «Фей проти Австрії»; справа «Олександр Волков проти України», справа «Михайлова проти України» тощо), як правило, «безсторонність» означає відсутність упередженості або необ`єктивності. Згідно з усталеною практикою Суду, існування безсторонності для цілей пункту1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (i) суб`єктивним критерієм, при якому мають ураховуватись особисті переконання та поведінка конкретного судді (тобто, чи мав суддя будь-які особисті упередження або чи був він об`єктивним у цій справі); та (iі) об`єктивним критерієм, тобто шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд (та, серед інших аспектів, його склад) достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності. У контексті об`єктивного критерію, крім поведінки судді слід визначити, чи існують переконливі факти, які можуть викликати сумніви щодо його або її безсторонності. Це означає, що при вирішенні того, чи є у відповідній справі обґрунтована причина побоюватися, що конкретний суддя або орган, який засідає в якості суду, є небезстороннім, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати таке побоювання об`єктивно обґрунтованим. Об`єктивний критерій в основному стосується ієрархічних чи інших зв`язків між суддею та іншими учасниками провадження. У зв`язку з цим навіть зовнішні прояви мають певну важливість, або, іншими словами, «правосуддя має не лише здійснюватися, має бути видно, що воно здійснюється». Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість.

Згідно зі ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Незважаючи на те, що зазначені позивачем підстави відводу фактично зводяться до незгоди з процесуальними рішеннями суду і не свідчать про упередженість або необ`єктивність складу суду, суд апеляційної інстанції, з урахуванням позиції Європейського суду з прав людини з приводу недовіри до суду, з метою забезпечення права особи на справедливий і публічний розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, а також з метою виключення в майбутньому тиску на суддів при ухваленні судового рішення, вважає за доцільне задовольнити заявлений позивачем ОСОБА_2 відвід складу суду.

Згідно з частиною другою статті 41 ЦПК України, інший склад суддів визначається у порядку, встановленому статтею 33 цього Кодексу.

Керуючись ст. ст. 36, 40, 41 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

У Х В АЛ И В :

Заявлений ОСОБА_2 відвід складу суду: Біляєвій О. М. (суддя-доповідач), Будулуці М. С., Папоян В. В., - задовольнити.

Справу передати для визначення у порядку, встановленому статтею 33 ЦПК України,

іншого складу суддів.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О. М. Біляєва

М. С. Будулуца

В. В. Папоян