Ухвала

Іменем України

18 березня 2019 року

м. Київ

справа № 753/20446/17

провадження № 61-4818 ск 19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Луспеника Д. Д. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Черняк Ю. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 23 січня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 06 лютого 2019 року за заявою публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про заміну сторони виконавчого провадження у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Кредитпромбанк» до ОСОБА_5, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2017 року публічне акціонерне товариство (далі - ПАТ) «Дельта Банк» звернулось до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження.

В обґрунтування заяви ПАТ «Дельта Банк» посилалось на те, що рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 15 лютого 2012 року стягнуто солідарно із ОСОБА_6 та ОСОБА_4 на користь ПАТ «Кредитпромбанк» заборгованість у сумі 586 168,59 грн, у тому числі суму судового збору у розмірі 1 820,00 грн та 23 листопада 2012 року Дарницьким районним судом м. Києва видано виконавчі листи № 2-2170/12 про стягнення солідарно із ОСОБА_6 та ОСОБА_4 на користь ПАТ «Кредитпромбанк» заборгованості за кредитним договором.

Виконавчі листи були передані на примусове виконання до Дарницького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві.

26 червня 2013 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір про купівлі-продажу права вимоги. Відповідно до додатку до договору право вимоги по кредитному договору від 23 липня 2007 року з усіма змінами та доповненнями до договору перейшло до ПАТ «Дельта Банк».

Посилаючись на зазначені обставини та на підставі статтей 512, 514 ЦК України, статті 378 ЦПК України (чинній на час звернення до суду) просило замінити ПАТ «Кредитпромбанк» на належного стягувача - ТОВ «Дельта Банк».

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 23 січня 2018 року заяву ПАТ «Дельта Банк» задоволено.

Замінено стягувача у цивільній справі №2-2170/12 за позовом

ПАТ «Кредитпромбанк» до ОСОБА_6, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, а саме первісного стягувача -

ПАТ «Кредитпромбанк» на його правонаступника - ПАТ «Дельта Банк».

Постановою Київського апеляційного суду від 06 лютого 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_5., ОСОБА_4 задоволено частково. Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 23 січня 2018 року скасовано і ухвалено нове судове рішення.

Заяву ПАТ «Дельта Банк» задоволено.

Замінено стягувача ПАТ «Кредитпромбанк» на правонаступника

ПАТ «Дельта Банк» у виконавчому провадженні по примусовому виконанню рішення Дарницького районного суду м. Києва від 15 травня 2012 року про солідарне стягнення із ОСОБА_5. та ОСОБА_4 на користь

ПАТ «Кредитпромбанк» заборгованість за кредитним договором у сумі

586 168,59 грн.

У березні 2019 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_4 на судові рішення, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржуванні судові рішення і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви ПАТ «Дельта Банк» про заміну сторони виконавчого провадження.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Згідно з частиною п'ятою статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов'язковими тією мірою, якою вони були б обов'язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Відповідно до частини першої статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює сторону її правонаступником. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження (частина п'ята статті 442 ЦПК).

Підставами виникнення цивільних прав і обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 цього Кодексу).

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов'язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

За змістом статті 512 ЦК України, статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов'язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи з цих норм права, зокрема, пунктів 1, 2 частини першої статті

512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

У разі такої заміни кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв'язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження, і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п'ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», за заявою заінтересованої сторони зобов'язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов'язки в зобов'язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20 листопада 2013 року у справі № 6-122цс13.

Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є правонаступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов'язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

По своїй суті заміна кредитора в зобов'язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії виконання судового рішення.

Задовольняючи частково апеляційну скаргу ОСОБА_5., ОСОБА_4 та скасовуючи ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 23 січня 2018 року, апеляційний суд, ухвалюючи нове судове рішення, вірно виходив із того, що суд першої інстанції правильно визначився з наявністю підстав для заміни сторони виконавчого провадження, однак порушив норми процесуального права при розгляді справи, оскільки учасники справи не були повідомлені належним чином про дату, час і місце засідання суду.

Суд апеляційної інстанції правильно погодився із висновками районного суду в частині заміни сторони виконавчого провадження, оскільки відповідно до укладеного після ухваленого судового рішення між

ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» договору про відступлення права вимоги, ПАТ «Кредитпромбанк» передало, а ПАТ «Дельта Банк» прийняло право вимоги, що належить первісному кредитору

ПАТ «Кредитпромбанк», тим самим ставши кредитором за кредитними договорами та одержало право вимагати до боржників про належне виконання всіх зобов'язань.

Наведені у касаційній скарзі доводи були предметом дослідження у суді апеляційної інстанції із наданням відповідної правової оцінки, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд касаційної інстанції.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України у справі з ціною позову, що не перевищує п'ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), а також у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо: правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Зі змісту касаційної скарги, оскаржуваних судових рішень убачається, що вона є необґрунтованою, правильне застосовування норм матеріального та процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності судових рішень, а зводяться до переоцінки доказів, що заборонено частиною першою статті 400 ЦПК України, та незгоди заявника з висновками судів щодо їх оцінки, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою, п'ятою та шостою статті 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 23 січня

2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 06 лютого

2019 року за заявою публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про заміну сторони виконавчого провадження у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Кредитпромбанк» до ОСОБА_5, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Д. Д. Луспеник

Б. І. Гулько

Ю.В.Черняк