П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2019року м. Київ

Справа № 757/38699/16-ц

Провадження: № 22-ц/824/1630/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача) Невідомої Т.О.,

суддів Гаращенка Д.Р., Пікуль А.А.

секретар Глухенька М.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 8 листопада 2018 року, постановлену під головуванням судді Осаулова А.А., за заявами Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський банк розвитку» та ОСОБА_3про заміну стягувача його правонаступником у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський банк розвитку» до ОСОБА_1, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в :

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 18 листопада 2014 року, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 24 червня 2015 року, задоволено позов ПАТ «Всеукраїнський Банк Розвитку».

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_4 на користь ПАТ «ВсеукраїнськийБанк Розвитку» заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 108990,65 грн. та 1089,10 грн. судового збору.

У березні 2018 року ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження її правонаступником.

У квітні 2018 року ПАТ «Всеукраїнський Банк Розвитку» також звернулось до суду із заявою про заміну стягувача його правонаступником.

В обґрунтування заяв заявники посилались на те, що 23 лютого 2018 року на підставі договору про відступлення права вимоги за кредитним договором, ОСОБА_3 став новим стягувачем у виконавчому провадженні з примусового виконання заочного рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 18 листопада 2014 року.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 8 листопада 2018 року заяви задоволено.

Замінено стягувача - Публічне акціонерне товариство "Всеукраїнський Банк Розвитку" на нового стягувача ОСОБА_3 з виконання виконавчого листа №761/23292/14-ц, виданого на підставі рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 18.11.2014 року у цивільній справі про солідарне стягнення з ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнскьий банк розвитку" заборгованість за кредитним договором від 28 гудня 2012 року у загальній сумі 109 998 (сто дев'ять тисяч дев'ятсот дев'яносто вісім) грн. 72 коп.

Не погодившись із таким судовим рішенням, ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм процесуального права, просив скасувати ухвалу суду та відмовити у задоволенні заяв.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що суд першої інстанції не врахував положення ст. 517 ЦК України відповідно до якої, у ОСОБА_1 та ОСОБА_4 не виник обов'язок по сплаті коштів саме ОСОБА_3, оскільки останній доказів на підтвердження переходу права вимоги до ОСОБА_3, а саме документу, що підтверджує перерахування коштів за договором, не надав.

11 грудня 2018 року Київським апеляційним судом відкрито провадження у даній справі.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 зазначив, що надав усі необхідні докази, які підтверджують перехід права вимоги до нього за кредитним договором. Він є правонаступником первісного стягувача, а тому суд правомірно провів заміну сторони виконавчого провадження.

В судовому засіданні ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_1апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити з наведених в ній підстав.

ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_3 підтримав відзив на апеляційну скаргу, просив ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення.

Представник ПАТ "Всеукраїнський банк розвитку" та ОСОБА_4 в судове засідання не з'явились, про час, дату та місце судового розгляду повідомлені належним чином, про що свідчать зворотні повідомлення про вручення поштових відправлень, а тому колегія суддів відповідно до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явилися в суд апеляційної інстанції, з'ясувавши обставини справи та оговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

З матеріалів справи убачається, що 18 листопада 2014 року Шевченківським районним судом м. Києва ухвалено заочне рішення про задоволення позовних вимог ПАТ «Всеукраїнський Банк Розвитку», яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 24 червня 2015 року.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_4 на користь ПАТ «ВсеукраїнськийБанк Розвитку» заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 108990,65 грн. та 1089,10 грн. судового збору, а всього в розмірі 109998,75 грн.

10 вересня 2015 року ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва виправлено описку в заочному рішення Шевченківського районного суду від 18 листопада 2015 року, зазначивши вірно в резолютивній частині суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 108909,65 грн. замість невірно зазначених 109990,65 грн.

На підставі Договору про відступлення прав вимоги від 23 лютого 2018 року, укладеного між ПАТ «Всеукраїнський Банк Розвитку» та ОСОБА_3, первісний кредитор (ПАТ «ВсеукраїнськийБанк Розвитку») відступає, а новий кредитор (ОСОБА_3) набуває право вимоги до позичальника, іпотекодавців та поручителя, зазначених у Додатку № 1 даного договору. Новий кредитор сплачує банку за права вимоги грошові кошти у сумі та порядку, визначених цим договором.

Крім того, 23 лютого 2018 року між ПАТ «Всеукраїнський Банк Розвитку» та ОСОБА_3, укладено Договір про відступлення прав вимоги, відповідно до якого первісний кредитор (ПАТ «ВсеукраїнськийБанк Розвитку») відступає, а новий кредитор (ОСОБА_3) набуває право вимоги у ОСОБА_1 боргу за договором іпотеки, укладеним між ПАТ «Всеукраїнський Банк Розвитку» та ОСОБА_1, ОСОБА_4 28 грудня 2012 року

Згідно п.4.1 зазначеного Договору новий кредитор зобов'язується сплатити первісному кредитору грошові кошти в загальній сумі 120 500 грн.

Як убачається з копії платіжного доручення №Р24А375013986А62317 від 21 лютого 2018 року ОСОБА_3 (платник) вніс на рахунок ПАТ «ВсеукраїнськийБанк Розвитку» (отримувач) грошові кошти в сумі 120 500, 00 грн.( т. 2, а .с. 78)

Задовольняючи заяви про заміну сторони виконавчого провадження, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_3 доведено той факт, що у нього виникло право вимоги до боржників у зобов'язанні відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження» та ЦПК України.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Виходячи зі змісту статті 442 ЦПК України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Аналогічні положення містить і Закон України «Про виконавче провадження».

Відповідно до абзацу 1 частини 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» уразі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов'язковими тією мірою, якою вони були б обов'язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов'язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

За змістом статті 512 ЦК України, статті 442 ЦПК України та статті 15 Закону України "Про виконавче провадження у разі вибуття кредитора в зобов'язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи із змісту цих норм, зокрема, пунктів 1 і 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

У зв'язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв'язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження, і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п'ятої статті 15 Закону України "Про виконавче провадження", статті 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов'язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов'язки в зобов'язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 21.03.2018 № 6-1355/10 .

Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов'язків сторони, яка вибула, в цих правовідносинах.

Викладені в апеляційній скарзі доводи на думку колегії суддів є такими що не спростовують висновків суду першої інстанції, у зв'язку з чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала Шевченківського районного суду міста Києва від 8 листопада 2018 року без змін.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 8 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повне судове рішення складено 24 лютого 2019 року.

Головуючий Т.О. Невідома

Судді Д.Р. Гаращенко

А.А. Пікуль