Житомирський апеляційний суд
Справа №295/7168/16-ц Головуючий у 1-й інст. Полонець С. М.
Категорія 47 Доповідач Миніч Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2019 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого-судді Миніч Т.І.,

суддів Павицької Т.М.,

Трояновської Г.С.

секретаря судового засідання Ковальської Я.В.,

з участю представника позивача

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Богунського районного суду м.Житомира від 15 жовтня 2019 року, постановлену під головуванням судді Полонця С.М. у м.Житомирі

у цивільній справі №295/7168/16 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Житомирська міська рада, про встановлення порядку користування земельною ділянкою, -

в с т а н о в и в :

У травні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про встановлення порядку користування земельною ділянкою.

Ухвалою Богунського районного суду м.Житомира від 15 жовтня 2019 року вказану позовну заяву залишено без розгляду на підставі ч.5 ст.223 та п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить зазначену ухвалу скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції. На думку апелянта, суд першої інстанції безпідставно залишив позовну заяву без розгляду, оскільки він подав заяву про відкладення судового засідання, що було призначене на 15.10.2019 року, у зв`язку із проходженням лікування, що вважає поважною причиною. А відтак, на думку апелянта, у суду не було підстав для застосування положень статей 223, 257 ЦПК України.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Залишаючи позовну заяву без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що справа неодноразово призначалась до розгляду, проте позивач в судові засідання 03.10.2019 року та 15.10.2019 року не з`явився, був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. 11.10.2019 року позивач подав заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку із проходженням лікування, проте відкладення розгляду справи у разі повторної неявки в судове засідання позивача не передбачено ч.5 ст. 223 ЦПК України та призведе до порушення строків розгляду справи.

Проте, погодитися з висновками суду неможливо, оскільки вони зроблені передчасно, без належного з`ясування всіх обставин справи.

Так, відповідно до вимог ч. 5 ст. 223, п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів справи, справа призначалась до розгляду неодноразово, зокрема, на 03.10.2019 року та 15.10.2019 року. У вказані дати позивач до суду не з`явився, проте був повідомлений належним чином.

Водночас, 11.10.2019 року ОСОБА_1 подав до суду заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку із проходженням лікування та додав листки непрацездатності і витяг з постанови лікарської комісії. Вказані документи зареєстровані канцелярією суду та долучені до матеріалів справи (а.с. 107-109 том 2).

З правом особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (ALIMENTARIA SANDERS S.A. V. SPAIN, № 11681/85, § 35, ЄСПЛ, від 07 липня 1989 року).

У пункті 3 частини першої статті 43 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають право подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб. При цьому учасники справи зобов`язані, зокрема, виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; та виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки (пункт 6 частини другої статті 43 ЦПК України).

У частині першій статті 44 ЦПК України передбачено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Постановляючи ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду суд першої інстанції виходив лише із наявності відомостей про належне повідомлення позивача про час та місце розгляду справи, а також того, що законодавство не передбачає можливість відкладення розгляду справи у разі повторної неявки у судове засідання.

Разом з тим, суд не звернув уваги на передбачену законом (ч.5 ст.223 ЦПК) умову, за якої можливе залишення позову без розгляду, а саме, чи перешкоджає неявка позивача вирішенню спору по суті за наявними у справі доказами. Ця обставина не знайшла свого відображення в оскаржуваній ухвалі.

Крім того, матеріали справи свідчать про те, що позивач у судове засідання, яке призначене на 15.10.2019 року не з`явився з поважних причин, про що надав відповідні докази.

Зважаючи на тривалий розгляд спору, суд передчасно залишив позов без розгляду.

За таких обставин та відповідно до п.1 ч.1 ст.379 ЦПК оскаржувана ухвала про залишення позову без розгляду підлягає скасуванню з направленням справи до того ж суду для продовження її розгляду по суті.

Керуючись ст. ст. 259,268,367,368,379,381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Богунського районного суду м.Житомира від 15 жовтня 2019 року скасувати, а справу направити до того ж суду для продовження її розгляду по суті.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуючий Судді

Повний текст постанови складено 11.12.2019 року.