ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2019 року

м.Суми

Справа №575/661/19

Номер провадження 22-ц/816/5014/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Хвостика С. Г. (суддя-доповідач),

суддів - Левченко Т. А. , Орлова І. В.

розглянув у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Великописарівського районного суду Сумської області від 06 вересня 2019 року в складі судді Савєльєвої А.І., ухваленого в смт. Велика Писарівка,

в с т а н о в и в:

У травні 2019 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») про захист прав споживача банківських послуг, мотивуючи вимоги тим, що ухвалою Великописарівського районного суду Сумської області від 03 травня 2019 року скасовано заочне рішення цього ж суду від 22 жовтня 2018 року у справі № 575/986/18 про стягнення з неї на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором в сумі 116 996 грн 16 коп. та 1762 грн судових витрат і продовжено розгляд тієї справи за позовом банку.

Позивач вказувала, що ніякого договору вона з банком 15 жовтня 2007 року не укладала, ніякого кредиту 15 жовтня 2007 року вона не отримувала, так як банківський рахунок відкривався для зарахування, обслуговування та отримання нею заробітної плати за місцем працевлаштування, а також вона не підписувала будь-яких заяв разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» і з вказаними умовами її не ознайомлювали, а додані до позовної заяви банку в тій іншій цивільній справі копії відповідних документів неможливо прочитати через їх погану якість. Крім того, на її звернення та звернення її представника до банку з проханням надати відповідну інформацію та копії документів їй необґрунтовано було відмовлено.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просила суд зобов`язати відповідача протягом десятиденного строку з моменту набрання рішенням суду законної сили підготувати та довести до її відома:

- копію укладеного між нею та АТ КБ «ПриватБанк» договору від 15 жовтня 2007 року;

- докази отримання нею кредиту від АТ КБ «ПриватБанк» у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80 % на рік (4000 грн);

- копію підписаної нею заяви разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» (станом на день підпису заяви та договорів з банком);

- копію укладеного між нею та АТ КБ «ПриватБанк» договору приєднання;

- копію укладеного між нею та АТ КБ «ПриватБанк» договору про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки;

- розгорнуту інформацію про рух коштів за відкритим на її ім`я картковим рахунком за № НОМЕР_1 від 26 червня 2007 року;

- інформаційну довідку стосовно номерів відкритих на її ім`я карткових рахунків із зазначенням дат їх відкриття та термінів дії;

- копії супроводжувальних банківських карткових рахунків або договорів на обслуговування відкритого на її ім`я карткового банківського рахунку.

Ухвалою Великописарівського районного суду Сумської області від 06 вересня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 в частині зобов`язання АТ КБ «ПриватБанк» довести до відома та надати клієнту банку копію укладеного між ОСОБА_1 та АТ КБ «ПриватБанк» договору від 15 жовтня 2007 року; розгорнуту інформацію про рух коштів за відкритим на ім`я ОСОБА_1 картковим рахунком за № НОМЕР_1 від 26 червня 2007 року; інформаційну довідку стосовно номерів відкритих на ім`я ОСОБА_1 карткових рахунків із зазначенням дат їх відкриття та термінів їх дії - залишено без розгляду.

Рішенням Великописарівського районного суду Сумської області від 06 вересня 2019 року у задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Вказане рішення суду позивач оскаржив в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду і ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В доводах апеляційної скарги зазначається, що суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні не вирішив позовні вимоги щодо необґрунтованості відмови відповідача у наданні витребуваних позивачем документів за її усним зверненням до установи банку, так як надав оцінку лише відмові у наданні інформації за адвокатськими запитами. Крім того, в апеляційній скарзі позивач ставить питання про постановлення окремої ухвали щодо вжиття заходів належного реагування на допущені судом першої інстанції порушення норм чинного законодавства.

Від відповідача АТ КБ «ПриватБанк» в установлений судом строк надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому банк, посилаючись на дотримання судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін. При цьому, зазначає, що в момент укладення договору від 15 жовтня 2007 року позивачу була надана уся інформація з обслуговування банківського карткового рахунку клієнта. Також, як зауважив банк, всі документи, що є предметом позову та апеляційної скарги були надані банком позивачу як додатки до відзиву, тому, на думку відповідача, спір між сторонами відсутній. Щодо ненадання банком інформації на адвокатський запит, то відповідач зауважив, що запитувана адвокатом інформація становила інформацію з обмеженим доступом, а позивач не надала належно завіреного дозволу на розкриття такої інформації. Щодо запитуваної інформації від самої позивачки, то відповідач вказав, що письмового запиту від позивача в банк не надходило.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що заочним рішенням Великописарівського районного суду Сумської області від 22 жовтня 2018 року у цивільній справі № 575/986/18 задоволено позов АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та стягнуто з неї на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 116 996 грн 16 коп. та 1762 грн судових витрат (а.с. 12-13).

Ухвалою Великописарівського районного суду Сумської області від 03 травня 2019 року у тій іншій цивільній справі № 575/986/18 задоволено заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення цього ж суду від 22 жовтня 2018 року. Заочне рішення Великописарівського районного суду Сумської області від 22 жовтня 2018 року скасовано та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження (а.с. 19).

12 квітня 2019 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Нежевело В.В. звернулась до АТ КБ «Приватбанк» з адвокатським запитом про надання інформації та копій таких документів: копію укладеного між ОСОБА_1 та АТ КБ «ПриватБанк» договору від 15 жовтня 2007 року; докази отримання ОСОБА_1 кредиту від АТ КБ «Приватбанк» у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 22,80 % на рік; копію заяви, яка підписана ОСОБА_1 разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг»; копію укладеного між ОСОБА_1 та АТ КБ «ПриватБанк» договору приєднання; копію укладеного між ОСОБА_1 та АТ КБ «ПриватБанк» договору про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки; розгорнуту інформацію щодо руху коштів за відкритим на ім`я ОСОБА_1 картковим рахунком за № НОМЕР_1 від 26 червня 2007 року; інформаційну довідку стосовно номерів відкритих на ім`я ОСОБА_1 карткових рахунків, із зазначенням дат їх відкриття та термінів їх дії, супроводжувальних банківських карткових рахунків або договорів на обслуговування відкритого на ім`я ОСОБА_1 карткового рахунку (а.с. 20-21).

Однак, на вказаний адвокатський запит банк надав письмову відмову від 26 квітня 2019 року за № 20.1.0.0.0/7-190425/2436 та від 03 травня 2019 року за № 20.1.0.0.0/7-190502/1103 з посиланням на те, що запитувана адвокатом інформація стосовно клієнта банку ОСОБА_1 є інформацією з обмеженим доступом, а повноваження адвоката на отримання запитуваної інформації не підтверджені належним чином (а.с. 24-25, 26-27).

Аналогічного змісту відмова у наданні інформації на адвокатський запит була надана банком у листах від 04 липня 2019 року за № 20.1.0.0.0/7-190702/578 та від 11 липня 2019 року за № 20.1.0.0.0/7-190711/2746 (а.с. 136, 156-157).

Однак, в подальшому, листами від 16 липня 2019 року за № 20.1.0.0.0/7-190711/2746 та від 19 липня 2019 року за № 20.1.0.0.0/7-190712/214 АТ КБ «ПриватБанк» повідомило представника позивача ОСОБА_1 адвоката Нежевело В.В. про необхідність продовжити строк розгляду її запиту до 20 робочих днів, з огляду на те, що її запит потребував пошуку інформації серед значної кількості даних (а.с. 172, 173).

Крім того, у листі від 21 травня 2019 року за № 20.1.0.0.0/7-19508/2140 АТ КБ «ПриватБанк» повідомило позивачку про неможливість надати відповідь на подану нею заяву, оскільки з її запиту банку було незрозуміло, яку саме інформацію він має їй надати. У зв`язку із зазначеним, для надання всебічної та об`єктивної інформації позивачу було запропоновано конкретизувати її вимоги (а.с. 97).

Також, аналогічного змісту відповідь з проханням конкретизувати вимоги запиту відповідач направив позивачу у листі від 09 серпня 2019 року за № 20.1.0.0.0/7-190730/1781 (а.с. 186).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не довела обставин, які свідчать про порушення її прав, як споживача, з боку відповідача, так як АТ КБ «ПриватБанк» не відмовляв позивачу у наданні інформації чи документів, а лише пропонував конкретизувати її вимоги. Також суд дійшов висновку, що відповідач правомірно відмовив представнику відповідачки у наданні інформації на адвокатський запит, з огляду на характер запитуваної інформації, яка містить банківську таємницю.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони є законними і обґрунтованими.

Частиною 1 статті 1076 ЦК України передбачено, що банк гарантує таємницю банківського рахунка, операцій за рахунком і відомостей про клієнта.

Відомості про операції та рахунки можуть бути надані тільки самим клієнтам або їхнім представникам. Іншим особам, у тому числі органам державної влади, їхнім посадовим і службовим особам, такі відомості можуть бути надані виключно у випадках та в порядку, встановлених законом про банки і банківську діяльність.

Відповідно до статті 60 Закону України «Про банки і банківську діяльність» інформація щодо діяльності та фінансового стану клієнта, яка стала відомою банку у процесі обслуговування клієнта та взаємовідносин з ним чи третім особам при наданні послуг банку, є банківською таємницею. Банківською таємницею, зокрема, є відомості про банківські рахунки клієнтів, у тому числі кореспондентські рахунки банків у Національному банку України; операції, які були проведені на користь чи за дорученням клієнта, здійснені ним угоди; а також інформація про банки чи клієнтів, що збирається під час проведення банківського та валютного нагляду.

У статті 61 вказаного Закону йдеться про те, що банки зобов`язані забезпечити збереження банківської таємниці, зокрема, шляхом обмеження кола осіб, що мають доступ до інформації, яка становить банківську таємницю.

Стаття 62 цього ж Закону визначає порядок розкриття інформації, яка містить банківську таємницю чітко окресленому колу суб`єктів, зокрема, на письмовий запит або з письмового дозволу відповідної юридичної чи фізичної особи чи за рішенням суду.

Як передбачено абзацом 2 пункту 3.1 Глави 3 Правил зберігання, захисту, використання та розкриття банківської таємниці, затверджених Постановою Правління НБУ від 14 липня 2006 року за № 267, письмовий запит та/або дозвіл клієнта про розкриття інформації, що містить банківську таємницю і власником якої є такий клієнт, складається за довільною формою. Письмовий запит (дозвіл) фізичної особи - клієнта банку підписується цією особою. Її підпис засвідчується підписом керівника банку чи уповноваженою ним особою або нотаріально.

Крім того, за положеннями частини 1 статті 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачено, що адвокатський запит - письмове звернення адвоката до органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності та підпорядкування, громадських об`єднань про надання інформації, копій документів, необхідних адвокату для надання правової допомоги клієнту.

До адвокатського запиту додаються посвідчені адвокатом копії свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, ордера або доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

З урахуванням наведених норм права та встановлених обставин справи колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що право позивача, як споживача банківських послуг, на отримання інформації та копій документів не було порушено з боку відповідача, так як матеріалами справи доведено, що банк не відмовляв позивачу у наданні такої інформації, а лише просив конкретизувати зміст запитуваних нею вимог.

За таких обставин, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що в оскаржуваному судовому рішенні відсутні мотиви суду щодо ненадання банком інформації на запит самої позивачки, так як суд першої інстанції навів обґрунтування підстав для відмови у задоволенні позову.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що під час розгляду даної справи в суді першої інстанції банк надав позивачу запитувану нею інформацію та документи, у зв`язку з чим за заявою позивача ухвалою Великописарівського районного суду Сумської області від 06 вересня 2019 року позовні вимоги в частині зобов`язання АТ КБ «ПриватБанк» довести до її відома та надати копію укладеного між нею та АТ КБ «ПриватБанк» договору від 15 жовтня 2007 року, розгорнуту інформацію про рух коштів та інформаційну довідку стосовно номерів відкритих на її ім`я карткових рахунків були залишені без розгляду.

При цьому, що стосується іншої запитуваної позивачем інформації, то як пояснив банк у відзиві на апеляційну скаргу, всі документи, що є предметом позову та апеляційної скарги були надані відповідачем як додатки до відзиву.

Колегія суддів погоджується також з висновком суду першої інстанції і про те, що банк правомірно відмовив представнику позивача у наданні інформації на адвокатський запит, з огляду на характер запитуваної адвокатом інформації, що становить банківську таємницю. При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що позивач не довів належними і допустимими доказами обставин того, що адвокатський запит відповідав вимогам статті 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», а також Закону України «Про банки і банківську діяльність», який є спеціальним до спірних правовідносин.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що в оскаржуваному судовому рішенні допущені описки також не можуть бути підставою для зміни чи скасування оскаржуваного рішення суду, ураховуючи, що вказане питання може бути вирішено судом першої інстанції в порядку статті 269 ЦПК України.

Право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, визначене частиною першою статті 15 ЦК України.

Проте, в обґрунтування своїх позовних вимог позивач не зазначила обставин, які свідчили б про порушення її суб`єктивних прав або інтересів при вирішенні справи за її позовом, приймаючи до уваги і те, що позивач фактично у своїх вимогах заперечує обставини щодо укладення з банком кредитного договору від 15 жовтня 2007 року, ураховуючи, що питання стосовно заборгованості по цьому договору розглядається судом в іншому провадженні.

За таких обставин, коли суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає, тому його необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Оскільки оскаржуване судове рішення відповідає вимогам статті 263 ЦПК України, тому відсутні підстави для постановлення окремої ухвали суду за наслідками розгляду апеляційної скарги, ураховуючи, що в силу положень статті 262 ЦПК України це є правом, а не обов`язком апеляційного суду.

Відповідно до ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судове рішення у даній справі, як малозначній, що є незначної складності не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.1; 375; 381 ч.ч.1, 3; 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Великописарівського районного суду Сумської області від 06 вересня 2019 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 04 грудня 2019 року.

Суддя-доповідач: С.Г. Хвостик

Судді: Т.А. Левченко

І.В. Орлов