Справа № 161/8523/18 Головуючий у 1 інстанції: Крупінська С. С.
Провадження № 22-ц/802/1137/19 Категорія: 61 Доповідач: Федонюк С. Ю.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Федонюк С. Ю.,

суддів - Здрилюк О. І., Матвійчук Л. В.,

з участю:

секретаря судового засідання - Губарик К. А.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа ОСОБА_5 , про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає до виконання, за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_3 , поданою її представником ОСОБА_1 , на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03 жовтня 2019 року,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2018 року ОСОБА_3 звернулась до суду із позовом до відповідача ОСОБА_4 про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає до виконання.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03 жовтня 2019 року провадження у даній справі закрито.

Не погоджуючись із даною ухвалою суду, ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду, посилаючись на те, що оскаржувана ухвала була винесена з порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

На обґрунтування апеляційної скарги вказує, що суд першої інстанції не звернув увагу, що підстави для звернення до суду не є тотожними. В даному випадку сторони спору є різними та підстави позовних вимог у справах №161/420/16-ц та 161/8523/18 різні, а тому вважає, що судом неправильно застосовано норми процесуального права.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_4 просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а ухвалу суду першої інстанції залишити в силі. Зазначив, що фактичні обставини справи є ідентичними.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які брали участь у розгляді справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив із того, що на момент постановлення ухвали існує рішення, що набрало законної сили, яке ухвалено з приводу спору між тими самими сторонами про той самий предмет і з тих самих підстав, у відповідності до п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України.

Колегія суддів із таким висновком суду погоджується, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Право кожного на розгляд його справи судом передбачено також п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Згідно наведеної норми, позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу та матеріально правовими вимогами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

Підстава позову це фактичні обставини (юридичні факти), на яких ґрунтується вимога позивача, та з наявністю або відсутністю яких закон пов`язує виникнення чи припинення матеріально правових відносин між сторонами.

Предмет позову це матеріально правова вимога позивача до відповідача, щодо якої суд повинен ухвалити рішення.

Як убачається зі змісту позовних вимог, ОСОБА_3 оскаржує виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Горохівського районного нотаріального округу Волинської області Волошиним С. А., від 17.01.2013 р., яким запропоновано звернути стягнення на квартиру АДРЕСА_1 .

Як встановлено матеріалами справи, рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 липня 2016 року у справі № 161/420/16-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, приватний нотаріус Горохівського районного нотаріального округу Волинської області Волошин С. А., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 26 квітня 2018 року у справі № 161/420/16-ц апеляційне провадження за апеляційною скаргою особи, яка не брала участі у розгляді справи, ОСОБА_6 закрито. Рішення суду першої інстанції набрало законної сили.

Крім того, ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 січня 2018 року у справі №161/18725/17 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, приватний нотаріус Горохівського районного нотаріального округу Волинської області Волошин С. А., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, провадження закрите. Вказана ухвала не оскаржувалася.

З вищезазначеного випливає, що ОСОБА_3 зверталася з вимогами до відповідача, які вже були предметом судового розгляду та за наслідками яких є судові рішення, що набрали законної сили.

При розгляді перелічених справ встановлено, що правові підстави звернення до суду із позовом у них та у даній справі, їх обґрунтування у позовних заявах є тотожними. Усі наведені у позовах факти були предметом дослідження суду першої інстанції та суд дав їм відповідну правову оцінку.

У даній справі позивачем було пред`явлено ті ж позовні вимоги до ОСОБА_4 про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, з тих же правових підстав, що були предметом розгляду у справі №161/420/16-ц, в рамках якого було ухвалено рішення, що набрало законної сили.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про закриття провадження у справі з підстав, передбачених п. 3 ч.1 ст. 255 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та встановлені ним обставини, а зводяться до незгоди із висновками суду щодо їх оцінки та особистого тлумачення заявником норм процесуального права.

Отже, постановлена судом ухвала відповідає вимогам процесуального права і не може бути скасована з підстав, що наведені в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_3 , подану її представником ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03 жовтня 2019 року в даній справі залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді