Ухвала

05 грудня 2019 року

м. Київ

справа № 264/3651/15-ц

провадження № 61-25641св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Ступак О. В., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю телефонна компанія «Дейта-Експрес»,

третя особа - Департамент міського майна Маріупольської міської ради,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю телефонна компанія «Дейта-Експрес», третя особа - Департамент міського майна Маріупольської міської ради, про усунення перешкод у користуванні власністю та відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 06 листопада 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 29 грудня 2015 року,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів

У червні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю телефонна компанія «Дейта-Експрес» (далі - ТОВ ТК «Дейта-Експрес»), третя особа - Департамент міського майна Маріупольської міської ради, про усунення перешкод у користуванні власністю та відшкодування шкоди.

Заочним рішенням Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 06 листопада 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 29 грудня 2015 року, позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ТОВ ТК «Дейта-Експрес» на користь ОСОБА_1 3 260,00 грн відшкодування майнової шкоди, 1 000,00 грн відшкодування моральної шкоди, 800,00 грн витрат на проведення експертного дослідження, судовий збір в сумі 365,40 грн, а всього 5 425,40 грн. В решті позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 березня 2017 року касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилено. Рішення Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 06 листопада 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 29 грудня 2015 року залишено без змін.

Короткий зміст вимог заяви про ухвалення додатково рішення та її мотиви

У червні 2017 року ОСОБА_1 із застосуванням засобів поштового зв`язку звернулася до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із заявою про ухвалення додаткового рішення.

В обґрунтування заяви вказала, що вона оскаржувала в касаційному порядку заочне рішення Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 06 листопада 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 29 грудня 2015 року лише в частині відмови у задоволенні її позовних вимог, але Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 03 лютого 2016 року зобов`язав її сплатити судовий збір за оскарження судових рішень в частині всіх позовних вимог.

Тому позивач стверджувала, що необхідно ухвалити додаткове рішення про повернення їй надміру сплачених коштів.

Листом судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ витребувано матеріали справи № 264/3651/15-ц із Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області.

Рух справи у суді касаційної інстанції

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Згідно з частиною третьою статті 3 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Зі змісту підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України вбачається, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, а також заяви чи клопотання, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У травні 2018 року заяву ОСОБА_1 та вказану цивільну справу передано до Верховного Суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04 червня 2019 року справу призначено судді-доповідачеві Гулейкову І. Ю.

Позиція Верховного Суду

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи заяви про ухвалення додаткового рішення, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що заява не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено, що у січні 2016 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку вперше звернулася до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою на заочне рішення Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 06 листопада 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 29 грудня 2015 року.

До касаційної скарги додала квитанцію про сплату судового збору у розмірі 292,32 грн.

Ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 лютого 2016 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху та надано заявнику строк для доплати судового збору на суму 876,96 грн.

У лютому 2016 року ОСОБА_1 надіслала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ заяву, в якій вона просила повернути матеріали касаційної скарги у зв`язку з неможливістю доплатити судовий збір та повернути сплачений нею судовий збір у розмірі 292,32 грн.

Ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 лютого 2016 року касаційну скаргу ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто заявнику. Заяву ОСОБА_1 про повернення судового збору задоволено. Зобов`язано Головне управління Державної казначейської служби України в м. Києві повернути ОСОБА_1 292,32 грн сплаченого судового збору.

У серпні 2016 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку вдруге звернулася до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою на заочне рішення Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 06 листопада 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 29 грудня 2015 року, в якій також просила поновити їй строк на касаційне оскарження цих судових рішень.

До касаційної скарги додала квитанцію про сплату судового збору у розмірі 1 169,28 грн.

Ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 серпня 2016 року ОСОБА_1 поновлено строк на касаційне оскарження заочного рішення Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 06 листопада 2015 року та ухвали Апеляційного суду Донецької області від 29 грудня 2015 року; відкрито касаційне провадження у цій справі за касаційною скаргою ОСОБА_1 ; витребувано матеріали справи із Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області; надано учасникам справи строк для подання заперечень на касаційну скаргу.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 березня 2017 року касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилено. Рішення Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 06 листопада 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 29 грудня 2015 року залишено без змін.

Нормативно-правове обґрунтування

У частинах першій, третій статті 270 ЦПК України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Тлумачення змісту положень статті 270 ЦПК України свідчить про те, що додаткове рішення може бути ухвалено судом лише після прийняття рішення по суті спору та за наявності перелічених у частині першій статті 270 ЦПК України підстав.

Висновки Верховного Суду

Оскільки Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ судового рішення по суті спору у цій справі не ухвалював, а за результатами розгляду касаційної скарги ОСОБА_1 на заочне рішення Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 06 листопада 2015 року і ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 29 грудня 2015 року, прийняв судове рішення від 19 серпня 2016 року, яким залишив рішення судів першої та апеляційної інстанцій без змін, тому підстави для задоволення заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі відсутні.

Крім того, Верховний Суд відхиляє доводи заяви про те, що суд касаційної інстанції в ухвалі від 03 лютого 2016 року безпідставно зобов`язав ОСОБА_1 сплатити судовий збір за оскарження у касаційному порядку судових рішень за результатами розгляду всіх її позовних вимог, оскільки вона оскаржувала ці судові рішення лише в частині відмови у їх задоволенні, з огляду на таке.

Відповідно до підпункту сьомого пункту 1 частини другої статті 4 Закону України Закону України «Про судовий збір» (в редакції станом на 03 лютого 2016 року) судовий збір за подання касаційної скарги на рішення суду, заяви про приєднання до касаційної скарги на рішення суду справляється у розмірі, що становить 120 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Аналіз цих положень Закону України «Про судовий збір» дає підстави для висновку, що у контексті визначення розміру судового збору за подання касаційної скарги «ставка, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви», визначається за розміром ставок, встановлених статтею 4 Закону України «Про судовий збір» на момент пред`явлення відповідного позову.

Об`єктом, з якого розраховується розмір ставки судового збору за подання касаційної скарги, є саме позовна заява, а базою для такого розрахунку - ставка судового збору, що підлягала сплаті при поданні відповідної позовної заяви (у разі об`єднання в одній заяві вимог майнового та/або немайнового характеру, декількох вимог немайнового характеру - загальна сума усіх вимог у відсотковому співвідношенні до ціни позову та/або у фіксованому розмірі).

Тобто, судовий збір за подання касаційної скарги на рішення судів першої і апеляційної інстанцій мав розраховуватись у відсотковому співвідношенні до розміру судового збору, що підлягав сплаті при поданні позовної заяви, незалежно від оспорюваної суми, зменшення розміру судового збору судом на підставі статті 8 Закону України «Про судовий збір» і розподілу судом при ухваленні рішення судових витрат пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Таким чином, визначений в ухвалі Вищого спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 лютого 2016 року розмір судового збору за оскарження в касаційному порядку судових рішень в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , а саме 120 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви (1 169,28 грн), є правильним.

Керуючись статтею 141, 270 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю телефонна компанія «Дейта-Експрес», третя особа - Департамент міського майна Маріупольської міської ради, про усунення перешкод у користуванні власністю та відшкодування шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 06 листопада 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 29 грудня 2015 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:І. Ю. Гулейков

О. В. Ступак

Г. І. Усик