Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/3828/19
Провадження №: 2/332/1780/19
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 грудня 2019 р. м. Запоріжжя
Заводський районний суд м. Запоріжжя в складі: головуючого судді Яцуна О.С., за участю секретаря Коваль В.А., розглянувши заочно у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя цивільну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків в порядку регресу, -
Від представника позивача адвоката Самойленка П.М., надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та за відсутності позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду справи, однак до судового засідання повторно не з`явився, причину своєї неявки суду не повідомив, відзиву не подав, а тому суд прийшов до переконання про можливість розгляду справи за його відсутності.
На підставі наявних у справі доказів, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.
Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з таких підстав.
Постановою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 02.11.2016 року у справі про адміністративне правопорушення №332/3420/16-п, що була винесена за наслідками розгляду обставин вищезазначеної ДТП та набрала законної сили 15.11.2016 року, відповідача притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП (а.с.12).
Відповідно до ч.6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Тобто, наявність вини в діях відповідача ОСОБА_2 у скоєні ДТП, яка відбулась 07.10.2016 року додатковому доказуванню не підлягає.
З претензії про відшкодування збитків в порядку регресу за вих. № РУ/0623 від 29.08.2017 року вбачається, що ПрАТ «УПСК» звертався до відповідача ОСОБА_2 із пропозицією у добровільному порядку здійснити перерахування суми сплаченого страхового відшкодування розмірі 9000,00 грн. на рахунок ПрАТ «УПСК» (а.с.23), але вимоги страховика не були виконані.
Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до ч.1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Відповідно до підпункту «ґ» п.38.1.1 ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону.
Згідно ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу.
Однак, з моменту дорожньо-транспортної пригоди до теперішнього часу відповідачем взагалі не було письмово повідомлено страховика про вищезазначену дорожньо-транспортну пригоду.
Відтак, відповідачем було порушено умови договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності №АЕ/8083864 та ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» щодо повідомлення страховика про настання страхового випадку.
З огляду на вищезазначене, у відповідача виникло зобов`язання відшкодувати ПрАТ «УПСК» завдані збитки в порядку регресу в розмірі сплаченого останнім страхового відшкодування за Полісом №АЕ/8083864.
З регресної вимоги за вих. № РУ/0623 від 29.08.2017 року вбачається, що ПрАТ «УПСК» звертався до відповідача з пропозицією у добровільному порядку здійснити перерахування суми сплаченого страхового відшкодування розмірі 9000,00 грн. на рахунок ПрАТ «УПСК» (а.с.23), але вимоги позивача не були виконані.
02.08.2019 року між ПрАТ «УПСК» та ФОП ОСОБА_1 укладено договір №02/08/2019 про відступлення права вимоги, відповідно до якого ПрАТ «УПСК» відступив, а ФОП ОСОБА_1 отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за Полісом №АЕ/8083864 від 11.05.2016 року (а.с.5-10).
Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином відступлення права вимоги, а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Враховуючи вказане, до позивача перейшло право вимоги щодо стягнення з відповідача вищевказаної суми боргу.
З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивачем доведено наявність правових підстав для стягнення з відповідача в порядку регресу сплаченої ПрАТ «УПСК» суми страхового відшкодування в розмірі 9000,00 грн.
На підставі ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 768,40 грн.
Керуючись ст.ст. 81, 89, 137, 141, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків в порядку регресу задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_2 , р/р НОМЕР_5 в ПАТ «КБ «Приватбанк», МФО 320649) завданні збитки в порядку регресу у розмірі 9000,00 грн.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_2 , р/р НОМЕР_5 в ПАТ «КБ «Приватбанк», МФО 320649) судовий збір у розмірі 768,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2000,00 грн.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Запорізького апеляційного суду.
У відповідності до п.п. 15.5 п.п. 15 п.1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.
Суддя: О.С. Яцун