Провадження №2-з/760/244/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2019 року Солом`янський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Кушнір С.І.

за участю секретаря Гаєвської С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Приймака Олександра Юрійовича про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 19.04.2018 р. звернувся до суду із зазначеним позовом до відповідача ОСОБА_2 , в якому просить стягнути з відповідача за договором позики згідно розписки від 08.12.2017 р. суму основного боргу в розмірі 14000,00 дол. США, що еквівалентно 365120,00 грн., а також проценти за користування позикою в сумі 20801,83 грн., інфляційні збитки в сумі 12925,43 грн., 3% річних в сумі 2790,91 грн., а всього стягнути 401638,17 грн. Крім того, просив стягнути з відповідача суму сплаченого судового збору та судові витрати за послуги адвоката.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 04.05.2018 р., відкрито загальне позовне провадження в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, та призначено підготовче судове засідання.

17.09.2018 р. представником позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 подано до суду заяву про збільшення позовних вимог, відповідно до якої представник позивача просить стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 за договором позики згідно розписки від 08.12.2017 р. суму основного боргу 14000 доларів США, що еквівалентно 394100,00 грн., а також процентів за користування грошовими коштами в розмірі 50774,09 грн., 3% річних в сумі 7935,98 грн. та інфляційних збитків в сумі 10325,42 грн. Також просив стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору та витрати на правову допомогу.

Ухвалою суду від 17.09.2018 р., постановленою на місці та занесеною до протоколу судового засідання, судом прийнято до розгляду заяву про збільшення позовних вимог, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

16.08.2019 р. до суду від представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Приймака Олександра Юрійовича надійшла заява про забезпечення позову, відповідно до якої представник позивача просить з метою забезпечення позову накласти арешт на легковий автомобіль «Lexus RX 350» 2013 року випуску, ідентифікаційний номер ( VIN ) НОМЕР_2 , що належить на праві власності ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_3 ), заборонивши вчиняти певні дії, а саме заборони відчуження автомобіля.

В обґрунтування поданої заяви про забезпечення позову, представник позивача зазначає, що 08.12.2017 р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений договір позики грошових коштів, предметом якого було передання відповідачу грошових коштів у розмірі 14000,00 дол. США. Згідно умов даного договору строк повернення позики - 15 січня 2018 р.

У зв`язку з несвоєчасним поверненням коштів, позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою про стягнення боргу за договором позики та, відповідно до заяви про збільшення позовних вимог від 17.09.2018 р., просить стягнути з відповідача за договором позики згідно розписки від 08.12.2017 р. суму основного боргу 14000 доларів США, що еквівалентно 394100,00 грн., а також процентів за користування грошовими коштами в розмірі 50774,09 грн., 3% річних в сумі 7935,98 грн. та інфляційних збитків в сумі 10325,42 грн.

В обґрунтування необхідності забезпечення позову представник позивача вказує на те, що станом на день звернення до суду з заявою про забезпечення позову, відповідач грошові кошти в сумі 14000,00 дол. США, позивачу так і не повернула, а отже не виконала свої зобов`язання за договором позики.

При цьому, відповідач не належним чином користується своїми процесуальними правами, в судове засідання не з`являється, неодноразово подавала до суду заяви про відкладення розгляду справи, перебуваючи в цей час за кордоном, таким чином відповідач здійснює всі дії для затягування розгляду справи.

Вказані заходи забезпечення позову пов`язані з предметом спору та спроможні забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову.

Представник позивача вказує, що сума боргу за договором позики є значною, а тому у заявника існує вірогідність, що легковий автомобіль «Lexus RX 350» може бути відчужено відповідачем іншим особам, відчуження вказаного рухомого майна значно ускладнить відновлення порушених прав позивача, та буде підставою для ускладнення або унеможливлення виконання рішення суду.

Враховуючи вищевикладене, представник позивача просить заяву задовольнити.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

За таких обставин розгляд заяви проводиться без повідомлення сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Дослідивши письмові докази, подану заяву про забезпечення позову та матеріали позовної заяви, суд приходить до наступного висновку.

Згідно із ч.ч. 1-2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Тобто, однією із причин, в зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, може бути припущення особи щодо обставин, що несуть загрозу невиконання або утруднення виконання можливого рішення.

При цьому закон не вимагає надання будь-яких доказів існування можливості утруднення чи неможливості виконання рішення суду, а лише вимагає подання відповідної заяви про це у вигляді, передбаченому ч. 1 ст. 149 ЦПК України.

З точки зору закону, значення цих заходів полягає в тому, що ними захищаються законні інтереси (права) позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли неприйняття заходів може призвести до невиконання судового рішення.

Частиною 1 ст. 150 ЦПК України визначено перелік видів забезпечення позову, зокрема, позов забезпечується шляхом накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Частиною 3 ст. 150 ЦПК України встановлено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до постанови Пленуму ВСУ № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову згідно з роз`ясненнями, які містяться в постанові Пленуму ВСУ №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

При цьому, під забезпеченням позову слід розуміти сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові № 6-605 цс16 від 25.05.2016 року, винесеної за результатами перегляду рішення Апеляційного суду м. Києва, та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову, згідно з вказаною постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15.08.2018 у справі №922/4587/13.

Встановлено, що предметом позову є стягнення боргу за договором позики від 08.12.2017 р., укладеним між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , відповідно до умов якого позивач передав відповідачу грошові кошти у розмірі 14000,00 дол. США. Згідно умов даного договору строк повернення позики - 15 січня 2018 р.

У зв`язку з несвоєчасним поверненням коштів, позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою про стягнення боргу за договором позики та, відповідно до заяви про збільшення позовних вимог від 17.09.2018 р., просить стягнути з відповідача за договором позики згідно розписки від 08.12.2017 р. суму основного боргу 14000 доларів США, що еквівалентно 394100,00 грн., а також процентів за користування грошовими коштами в розмірі 50774,09 грн., 3% річних в сумі 7935,98 грн. та інфляційних збитків в сумі 10325,42 грн.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства.

Таким чином, між сторонами існує спір щодо повернення боргу.

Відповідно до листа Головного сервісного центру МВС (ГСЦ МВС) від 23.07.2019 р. № 31/590аз, вбачається, що згідно з базою даних Єдиного державного реєстру транспортних засобів, станом на 22.07.2019 р. на ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_3 , зареєстрований на праві власності транспортний засіб - «Lexus RX 350», легковий універсал-В, 2013 року випуску, ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_2 , об`єм двигуна 3456 куб.см., дата державної реєстрації: 11.10.2015 р.

Зазначена інформація також підтверджується електронним Витягом з Єдиного державного реєстру МВС.

Вирішуючи подану заяву, суд бере до уваги характер спірних правовідносин, вагомість поданих доказів та виходить з висунутих у цій справі позовних вимог, повідомлені позивача про обставини щодо наявності намірів про відчуження майна, також судом враховується ціну пред`явлених вимог, а відтак, суд на даній стадії приходить до висновку, що невжиття таких заходів як накладення арешту на автомобіль може призвести до утруднення чи невиконання можливого рішення суду, що є підставою для забезпечення позову.

Враховуючи наявність спору між сторонами, обсяг позовних вимог, враховуючи також вимоги співмірності виду забезпечення позову із заявленими вимогами, приймаючи до уваги предмет та ціну позову, суд вважає обґрунтованими вимоги представника позивача щодо накладення арешту на транспортний засіб - «Lexus RX 350», легковий універсал-В, 2013 року випуску, ідентифікаційний номер ( VIN ) НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_2 на праві власності, так як за викладених заявником обставин, невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Обраний захід забезпечення позову є співмірним з заявленими позивачем вимогами, а тому заява про забезпечення позову підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 149-153, 259-261, 353-355 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Приймака Олександра Юрійовича про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики - задовольнити.

Накласти арешт та заборону на відчуження на транспортний засіб - «Lexus RX 350», легковий універсал-В, 2013 року випуску, ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_2 , об`єм двигуна 3456 куб.см., що належить на праві власності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_3 .

Позивач: ОСОБА_1 , ІПН: НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Ухвала підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Ухвала може бути пред`явлена до виконання протягом трьох років з наступного дня після її постановлення.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду скарги апеляційним судом.

Суддя Кушнір С.І.