Єдиний унікальний номер 725/4383/19
Номер провадження 2/725/621/19
02.12.2019 року м. Чернівці
Першотравневий районний суд м. Чернівці в складі:
головуючого судді Федіної А.В.,
за участю секретаря судового засідання Томко І.Д.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення частки померлого у праві спільної сумісної власності та визнання права власності на земельну ділянку, -
Зазначала, що вона та відповідач є єдиними спадкоємцями щодо майна яке належало їх батькові, та з метою прийняття спадщини до складу якої входить нерухоме майно, вона вчасно звернулась з відповідною заявою в органи нотаріату та отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 від 2/3 часток житлового будинку по АДРЕСА_1 та з урахуванням належних їй часток у вказаному будинку та успадкованої частки після смерті батька, їй належить 1/2 частина вказаного будинковолодіння.
Натомість, у вчиненні нотаріальних дій в частині видачі свідоцтва про право на спадщину на спірну земельну ділянку їй було відмовлено, оскільки частка спадкодавця у праві спільної сумісної власності на вказане майно не визначена.
Вважає, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності на вказану земельну ділянку є рівними та становлять по 1/3 за кожним співвласником, оскільки будь-якої домовленості про інше між ними не було.
Враховуючи вже належну їй на праві власності частку у спірній земельній ділянці, а також частину, що належала її батьку, яка підлягає спадкуванню, вважає, що за нею слід визнати право власності на 1/2 частину вказаної земельної ділянки.
Позивач в судове засідання не з`явилась, від її представника до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та не заперечував проти винесення заочного рішення.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.
Справа слухалась у відсутності відповідача, який не з`явився в судове засідання незважаючи на те, що належним чином був повідомлений судом про час та місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, оскільки його зареєстроване місце проживання не відоме. Про причини своєї неявки суд не повідомив і не подав відповідної мотивованої заяви про відкладення розгляду справи.
Крім того, у встановлений строк відповідачем не було подано заяви із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з викликом, а також відзиву.
Згідно ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів.
Оскільки відповідач, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив та не направив відзиву, а представник позивача не заперечував проти розгляду даної цивільної справи за відсутності відповідача, в судовому засіданні постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.
Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Частиною першою ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_3 та після його смерті відкрилась спадщина на належне йому нерухоме майно, в тому числі на частку у праві спільної сумісної власності на вказану вище земельну ділянку, яка не визначена та не виділена в натурі (а/с 22).
Пунктом 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що за загальними правилами частини другої статті 372 ЦК України при поділі майна, що є у спільній сумісній власності, за рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі смерті співвласника частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними (частина друга статті 370 ЦК України, частина друга статті 372 ЦК України). Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. Для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця.
Визначення судом частки у праві спільної сумісної власності на нерухоме майно за померлими не узгоджуються з вимогами чинного законодавства, оскільки у такому разі судом буде вирішено питання про права особи, яка не є стороною процесу та у зв`язку зі смертю не має цивільної процесуальної правоздатності і дієздатності.
Вирішуючи спір по суті, судом враховується той факт, що для отримання свідоцтва про право на спадщину у вигляді частки земельної ділянки, яка знаходилась у спільній сумісній власності спадкодавця та іншого співвласника, закон не вимагає окремого визначення часток за кожним із них у судовому порядку.
Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Частиною ч. 1 ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.
Згідно ст.ст. 1216, 1222, 1223 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.
З матеріалів спадкової справи вбачається, що окрім позивача іншими спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_3 є його син ОСОБА_2 , якого повідомлено про відкриття спадщини та який з заявою про її прийняття не звертався.
Також, судом встановлено, що позивач отримала свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 на 2/3 частки будинковолодіння по АДРЕСА_1 , проте постановою державного нотаріуса Першої Чернівецької державної нотаріальної контори від 13.06.2019 року №1008/02-31 їй відмовлено у у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку у праві спільної сумісної власності на вказану земельну ділянку, оскільки частка померлого у праві спільної сумісної власності не визначена.
У відповідності до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Відповідно до наявних в матеріалах справи доказів, спірна земельна ділянка належала спадкодавцю на праві спільної сумісної власності, позивач вчасно звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, проте реалізувати своє право на отримання свідоцтва про право власності на спадщину не змогла, у зв`язку з відмовою нотаріуса у вчиненні нотаріальних дій.
Отже, той факт, що за життя спадкодавця частки співвласників у праві спільної сумісної власності не були визначені чи виділені в натурі, не впливає на можливість поновлення порушеного права позивача, як спадкоємця, шляхом визнання за нею права власності на частку вказаного майна, оскільки відсутні будь-які належні та допустимі докази того, що частки кожного із співвласників у праві спільної власності не є рівними, що встановлено договором між ними.
Відповідно до ч. 3 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.
На підставі вище викладеного та керуючись ст.ст. 328, 1216,1218,1220,1222,1223, ЦК України, ст.ст. 2, 4, 5, 7, 1, 12, 76-89, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 280-284, 352, 354, 355 ЦПК України, -
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до Чернівецького апеляційного суду через Першотравневий районний суд м. Чернівці відповідно до вимог п. 15.5 Розділу ХІІІ ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці А. В. Федіна