Троїцький районний суд Луганської області
Справа № 433/1909/18
Провадження №2/433/172/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.01.2019 року

Троїцький районний суд Луганської області у складі:

головуючого судді Суського О.І.,

за участю секретаря судового засідання Яковлєвої В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Троїцьке цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

До суду з відповідним позовом звернулась позивач, яка в обґрунтування вимог зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_4. Після його смерті залишилася неприйнятою спадщина - земельна частка (пай) у землях колишнього КСП ім. Леніна, с. Тарасівка Троїцького району Луганської області, право власності на який посвідчене сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_4 При виготовленні державного акту на право власності на земельну ділянку у 2004 році оригінал сертифікату на земельну частку (пай) було вилучено, що позбавляє її можливості оформити спадщину в нотаріальному порядку. 29 вересня 2010 року державним нотаріусом Троїцької державної нотаріальної контори Луганської області їй було видане свідоцтво про право на спадщину, відповідно до якого вона отримала у спадщину після смерті ОСОБА_4 земельну ділянку площею 10,10 га ріллі, виділену із земельного паю. В зв'язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу вона не може оформити спадщину в нотаріальному порядку. На підставі викладеного, просить визнати за нею право власності на вказане спадкове майно.

В судове засідання позивач не з'явилась, суду надала заяву про розгляд справи без її участі. На задоволенні позовних вимог наполягає.

Відповідачі в судове засідання не з'явились, надали заяви, в яких просять розглянути справу у їх відсутність та не заперечують проти задоволення позовних вимог.

Виходячи з вищевикладеного, а також положень ч.3 ст.211 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд вважає, що судовий розгляд справи можливий за відсутності осіб, які беруть участь у справі.

У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть учать у справі, у відповідності до вимог ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється.

Суд, дослідивши надані письмові докази в їх сукупності, приходить до наступного.

Судом було встановлено, що факт смерті ОСОБА_4 підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5, актовий запис №15 від 14.07.2009 року (а.с. 5).

Факт родинних відносин між позивачем та її померлим батьком ОСОБА_4 підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_6 від 19.01.1965 (а.с. 11).

Згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_7 від 30.11.1985, позивач уклала шлюб з ОСОБА_5, про що свідчить зміна її прізвища (а.с. 12).

Після смерті ОСОБА_4 залишилася неприйнятою спадщина - земельна частка (пай) у землях колишнього КСП ім. Леніна, с. Тарасівка Троїцького району Луганської області, право власності на який посвідчене сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_8 (а.с.5).

29 вересня 2010 року державним нотаріусом Троїцької державної нотаріальної контори Луганської області ОСОБА_1 було видане свідоцтво про право на спадщину за заповітом, відповідно до якого ОСОБА_1 отримала у спадщину після смерті ОСОБА_4 земельну ділянку площею 10,10 га ріллі для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Тарасівської сільської ради Троїцького району Луганської області, що належала померлому ОСОБА_4 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_9 (а.с. 7, 8).

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» «Спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, Законами України від 02 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат», від 23 червня 2005 року № 2709-IV «Про міжнародне приватне право», іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами.

Відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року.

Згідно ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту - спадкоємці за законом.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч.2 ст.1274 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого іншого із спадкоємців за законом незалежно від черги.

Згідно ч. 1 ст. 78 Земельного Кодексу України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками.

Згідно ч. 1 п. «г» ст. 81 Земельного Кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Згідно ст. 131 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод.

Відповідно до статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, яку ратифіковано Україною 17.07.1997, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

З огляду на вищевикладене, оцінивши всі докази в їх сукупності, враховуючи, що позивач є спадкоємцем майна померлого ОСОБА_4, відмови від прийняття спадщини не вчиняла, інші спадкоємці позов визнали, а також те, що позивач позбавлена можливості оформити спадщину у встановленому законом нотаріальному порядку, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

На підставі п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», ст.ст.1217, 1218, 1220, 1223, 1261, 1274 ЦК України, ст.ст. 78, 81, 131 ЗК України, керуючись ст.ст. 10, 12, 76-81, 259, 263-265, 273 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) до ОСОБА_2 (АДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_2), ОСОБА_3 (АДРЕСА_3 РНОКПП НОМЕР_3) про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити у повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 право власності на земельну частку (пай) у землях колишнього КСП ім. Леніна, село Тарасівка Троїцького району Луганської області, що раніше, на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_8, належав ОСОБА_4.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення із урахуванням п.п 15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України.

Суддя О.І. Суський

25.01.19