Єдиний унікальний номер 243/311/18 Номер провадження 22-ц/804/67/19

ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2019 року м. Бахмут

Донецький апеляційний суд у складі:

судді - доповідача Кішкіної І.В.,

суддів Канурної О.Д., Соломахи Л.І.,

за участю секретаря Кіпрік Х.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 243/311/18 за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «ДТЕК Донецькі електромережі» про стягнення заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку та середнього заробітку за час вимушеного прогулу у зв`язку із затримкою видачі трудової книжки за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , на рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 24 липня 2018 року (суддя Пронін С.Г.),

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до акціонерного товариства «ДТЕК Донецькі електромережі» про стягнення заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку та середнього заробітку за час вимушеного прогулу у зв`язку із затримкою видачі трудової книжки, посилаючись на те, що до 31 березня 2017 року позивачка працювала в ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго», правонаступником якого є акціонерне товариство «ДТЕК Донецькі електромережі», на посаді провідного спеціаліста відділу по балансу та тарифам у м. Горлівка Донецької області, відповідач продовжував здійснення своєї господарської діяльності на непідконтрольній території України, а саме у місті Горлівка Донецької області з залишенням відповідної частини працівників для нормального функціонування підприємства. Відповідач, який звільнив її 31 березня 2017 року за угодою сторін, в порушення норм трудового права не виплатив їй заборгованість по заробітній платі за період з 01 березня 2017 року по 31 березня 2017 року, компенсацію за невикористану відпустку, а також не видав їй трудову книжку. Враховуючи те, що з 15 березня 2017 року на підприємстві виник простій не з вини працівника, оскільки структурні підрозділи підприємства, які знаходились у м.Горлівка, з цього часу було захоплено, тому просила суд стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі за період з 01 березня 2017 року по 31 березня 2017 року у сумі 11454,52 грн., компенсацію за невикористану відпустку у сумі 3125,78 грн., середній заробіток за час вимушеного прогулу у сумі 84346,92 грн.

Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 24 липня 2018 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до акціонерного товариства «ДТЕК Донецькі електромережі» про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за невикористану відпустку, середнього заробітку за час вимушеного прогулу у зв`язку із затримкою видачі трудової книжки відмовлено.

З вказаним рішенням не погодилась ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , та оскаржила його в апеляційному порядку, в апеляційній скарзі просить скасувати рішення суду та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що судом не було надано ніякої правової позиції відносно листа Донецької обласної організації профспілки, у якому зазначається про необхідність виконати роботодавцем вимоги профспілки щодо виплати усіх сум, які належать працівнику при його звільненні з підприємства, цей документ і засвідчував факт заборгованості відповідача перед позивачем із заробітної плати та інших компенсаційних виплат. У своєму рішенні суд не навів ніякої правової позиції щодо помилковості чи безпідставності наведених позивачем розрахунку із заробітної плати. Судом безпідставно був прийнятий до уваги наказ № 81/5 від 08 травня 2015 року, який був винесений відповідачем відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №263 від 07 травня 2015 року для забезпечення ефективного управління і контролю за діяльністю підрозділів і працівників, які виконують роботу на території, на якій органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, оскільки у постанові Кабінету Міністрів України, на підставі якого був винесений цей наказ нічого не вказується щодо окремого кадрового обліку працівників в залежності від території знаходження. Відповідно п. 1.4. Наказу №289-0Д від 08 травня 2015 року «Про організацію ведення діяльності на неконтрольованій території» відповідачем було введено на підприємстві обмін інформації та документації між контрольованій та неконтрольованій території з використанням засобів електронного зв`язку, з цього можна зробити висновок, що з травня 2015 року до дня захоплення у відповідача мають бути усі бухгалтерські та кадрові документи на кожного працівника підприємства. Підтвердженням, що на підприємстві не було ніякого окремого бухгалтерського та кадрового обліку в залежності від розміщення окремих відділів підприємства свідчить те, що відповідачем подавалися систематично звіти, в тому числі і за березень 2017 року, до Державної фіскальної служби України про сплату єдиного соціального внеску відносно працівників, які знаходилися на непідконтрольній території України і відносно позивача. Крім того, судом залишено поза увагою те що, у абзаці 15 письмового повідомлення від 20 березня 2017 року №68/1742/ис «Про неможливість вивезення первинної документації», яке було направлено відповідачем до Дніпропетровського Управління ОВПП ДФС, у загальному переліку первинний документів, які залишилися на окупованій території, не міститься посилання на втрати кадрової документації, зокрема, на втрату трудових книжок працівників підприємства. Також, судом безпідставно було прийнято до уваги наданий представником відповідача науково-практичний висновок №2370/2/21-10.2 від 24 липня 2017 року як доказ того, що дії відповідача щодо ухилення від своїх обов`язків, передбачених законодавством України про працю при вивільненні працівників, було спричинені під впливом дії форс-мажорних обставин, в порушення вимог ст. 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні», оскільки форс-мажорні обставини засвідчуються відповідним сертифікатом.

Відповідач АТ «ДТЕК Донецькі електромережі» надав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що судове рішення є законним та обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують. Вважає, що суд обґрунтовано не взяв до уваги лист Донецької обласної організації Укрелектропрофспілки, тому що лист не містить інформації щодо стану розрахунків між позивачем та відповідачем по заробітній платі. Для стягнення заробітної плати за березень 2017 року позивачка повинна була надати докази виконання роботи за цей період, та докази, які б підтверджували факт наявності заборгованості по заробітній платі та її розмір. Судом першої інстанції надано належної оцінки наданим відповідачем доказам та обґрунтовано встановлено факт втрати первинної документації, яка знаходилась на території, на якій органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, що підтверджується копією заяви відповідача про вчинення злочину від 16 березня 2017 року, в якій повідомлялось про втрату контролю над здійсненням господарської діяльності та відсутності доступу до кадрового діловодства, особових справ та інших документів, а також копія витягу з ЄДРДР від 18 березня 2017 року. Відповідно до Положення про інвентаризацію активів та зобов`язань, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №879 від 02 вересня 2014 року у разі встановлення фактів крадіжок або зловживань, псування цінностей в обсязі, визначеному керівником підприємства, обов`язково проводиться інвентаризація активів та зобов`язань, що перебувають на балансі суб`єкта господарювання. На цей час контроль над майном відповідача, яке знаходилось на непідконтрольній території не відновлено, відповідно строк на проведення інвентаризації ще не настав. Жодних доказів того, що усі бухгалтерські та кадрові документи на кожного працівника підприємства, всупереч пунктам 1.1. та 1.2. наказу № 289-ОД від 08 травня 2015 року «Про організацію ведення діяльності на неконтрольованій території» знаходились на контрольованій території позивачем не надано. Для розрахунку середньої заробітної плати необхідна інформація про виплачені раніше позивачці суми та їх склад для встановлення, чи підлягають ці суми включенню у розрахунок.

Позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, позивачки на офіційному веб-сайті апеляційного суду, представник судовою повісткою.

Представник відповідача АТ «ДТЕК Донецькі електромережі» в судове засідання апеляційної інстанції не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

Відповідно до частини 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає за наступних підстав.

Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 20 вересня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , на рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 24 липня 2018 року в частині оскарження рішення суду в частині відмови в задоволенні позову про стягнення середнього заробітку у зв`язку із затримкою видачі трудової книжки визнано неподаною та повернуто ОСОБА_1 .

Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 20 вересня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «ДТЕК Донецькі електромережі» за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , на рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 24 липня 2018 року в частині оскарження рішення суду в частині відмови про стягнення заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку відкрито провадження та ухвалою Донецького апеляційного суду від 16 жовтня 2018 року призначено до розгляду.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції правильно виходив з того, що позивачкою не надано та в судовому засіданні не добуто належних доказів щодо наявності заборгованості, її розміру, часу виникнення та відсутні первинні документи, що дають можливість провести розрахунок такої заборгованості.

Такі висновки суду відповідають фактичним обставинам справи та нормам матеріального та процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та як вбачається з матеріалів справи, що позивачка ОСОБА_1 працювала в ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» у місті Горлівка на посаді провідного спеціаліста відділу по балансу та тарифам департаменту по балансам та тарифам, наказом № 209-к від 17 березня 2017 року ОСОБА_1 була звільнена з роботи 17 березня 2017 року на підставі п. 1 статті 36 КЗпП України за згодою сторін (а.с.155-156 т.1).

Згідно із частиною 1 статті 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану роботу.

Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства.

Відповідно до статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Згідно із частиною 1 статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Законом передбачено, що при звільненні працівник одержує від підприємства, установи, організації всі суми, зокрема й заробітну плату, одержати яку він має право з урахуванням встановленого належним чином розміру заробітної плати.

Відповідно до статті 110 КЗпП України при кожній виплаті заробітної плати власник або уповноважений ним орган повинен повідомити працівника про такі дані, що належать до періоду, за який провадиться оплата праці: загальна сума заробітної плати з розшифровкою за видами виплат; розміри і підстави відрахувань та утримань із заробітної плати; сума заробітної плати, що належить до виплати.

Таким чином, виходячи з положень Кодексу Законів про працю України та Закону України «Про оплату праці» заробітна плата працівникам виплачується за умови виконання ними своїх функціональних обов`язків на підставі укладеного трудового договору з дотриманням установленої правилами внутрішнього трудового розпорядку тривалості щоденної (щотижневої) роботи за умови провадження підприємством господарської діяльності.

Нарахування та виплата заробітної плати працівникам проводиться на підставі документів з первинного обліку праці та заробітної плати: штатний розклад, розцінки та норми праці, накази та розпорядження (на виплату премій, доплат, надбавок тощо), табель обліку використаного часу, розрахунково-платіжна відомість.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором ( частина 1 статті 5 ЦПК України).

Статтею 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства, які є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Частиною 3 статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із пунктом 4 частини 5 статті 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частини 6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 129 Конституції України визначено, що основними засадами судочинства є, зокрема, змагальність сторін та свобода надання ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із частиною 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (частина 5 статті 81 ЦПК України).

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими способами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Згідно із статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України» від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» №405/2014 від 14 квітня 2014 року було розпочато проведення антитерористичної операції.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України №1275-р від 02 грудня 2015 року затверджений перелік населених пунктів, на території яких здійснюється антитерористична операції та визначені населені пункти, на території яких органи державної влади не здійснюють свої повноваження. В переліку таких міст зазначено місто Горлівка Донецької області.

Згідно із пунктом 5 постанови Кабінету Міністрів України «Про особливості регулювання відносин у сфері електроенергетики на території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження» від 07 травня 2015 року №263 суб`єкти електроенергетики, що одночасно провадять діяльність на контрольованій та неконтрольованій території, ведуть окремий бухгалтерський облік господарської діяльності на неконтрольованій та контрольованій території.

Судом встановлено, що 08 травня 2015 року наказом № 289-ОД по ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» запроваджено особливості ведення діяльності на неконтрольованій території відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №263 від 07 травня 2015 року для забезпечення ефективного управління і контролю за діяльністю підрозділів і працівників, які виконують роботу на території, на якій органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, ведення бухгалтерського обліку на неконтрольованій території було доручено працівникам бухгалтерії, які знаходяться на неконтрольованій території; ведення і зберігання документації на персонал, який знаходиться на непідконтрольній території, покладено на працівників дирекції по персоналу, який знаходиться на непідконтрольній території; дирекції з фінансів було доручено здійснювати фінансування витрат на неконтрольованій території за рахунок коштів, отриманих від здійснення діяльності на неконтрольованій території; обмін інформацією та документами між контрольованою та неконтрольованою територією було наказано здійснювати з використанням засобів електронного зв`язку, а переміщення документів та персоналу через лінію зіткнення здійснювати у виключних випадках зі згоди директора (а.с.57 т.1).

Наказом ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» №188а-ОД від 17 березня 2017 року «Про зміни в організації ведення діяльності» виробнича діяльність підприємства з застосуванням майна ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго», над яким втрачено контроль з 13 березня 2017 року визнано припиненою у зв`язку з втратою контролю над усім рухомим та нерухомим майном ПАТ «Донецькобленерго», а також запасами, документацією, архівами, комп`ютерними системами, системами обліку, програмним забезпеченням, що розташовано у зоні антитерористичної операції, на території, яка не контролюється українською владою в Донецькій області та у місті Донецьку (а.с.75 т.1).

З заяви та витягів з кримінального провадження вбачається, що на підставі заяви ПАТ «Донецькобленерго» 18 березня 2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості за №0000150 за фактом вчинення 13 березня 2017 року невстановленими особами кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 206 КК України, яке виявилося у блокуванні законної господарської діяльності структурних одиниць ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» (а.с.60-62 т.1).

Листом №01/1723/ис від 17 березня 2017 року ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» повідомило про втрату контролю над здійсненням своєї господарської діяльності у населених пунктах на непідконтрольній Україні території, про відсутність доступу, зокрема, до кадрового діловодства, про відсутність контролю схоронності всіх особових справ та інших документів, які стосуються трудової діяльності співробітників товариства ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго»: Міністерство економічного розвитку і торгівлі України, Міністерство енергетики та вугільної промисловості України, Державну інспекцію енергетичного нагляду України, Державну інспекцію з експлуатації електричних станцій і мереж, Державну службу України з питань праці, Головне управління держпраці у Донецькій області, Державну аудиторську службу України, Державну регуляторну службу України, Міністерство соціальної політики України, Виконавчу дирекцію Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, Фонд соціального захисту інвалідів, Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, Міністерство інфраструктури України, Антимонопольний комітет України, Державну екологічну інспекцію України, Міністерство оборони України, а також Дніпропетровське управління офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (а.с.63-64 т.1).

Листом від 20 березня 2017 року ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» повідомило Дніпропетровське управління офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про те, що станом на 20 березня 2017 року вивезення первинних документів товариства, які знаходяться на території проведення антитерористичної операції, є неможливим в зв`язку з ризиками, пов`язаними з блокуванням невідомими особами з 13 березня 2017 року господарської діяльності тих структурних одиниць товариства, які знаходяться на території, тимчасово непідконтрольній владі України. У листі приведено загальний перелік документів, вивезення яких є тимчасово неможливим, серед яких зазначені розрахунково-платіжні відомості, табелі обліку робочого часу та інші документи (а.с.71-72 т.1).

04 липня 2017 року ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» повідомило Департамент кіберполіції Національної поліції України про вчинення злочину, що 27 червня 2017 року близько 10.30. год. та 29 червня 2017 року близько 10.00. год. здійснено несанкціоноване втручання в роботу електронно-обчислювальних машин, автоматизованих систем та комп`ютерних мереж товариства, що призвело до витоку, втрати, підробки, блокування інформації, спотворення процесу обробки інформації, порушення встановленого порядку її маршрутизації (а.с.76 т.1).

З витягу з кримінального провадження №0001995 вбачається, що 14 липня 2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості за частиною 1 статті 361 КК України за фактом втручання 27 червня 2017 року невстановленої особи за допомогою електронної обчислювальної техніки та шкідливої програми в роботу електронно-обчислювальних машин, автоматизованих систем та комп`ютерних мереж ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго», що призвело до втрати ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» інформації (а.с.77 т.1).

З акту Головного Управління Держпраці у Донецькій області № 05-20-333/0028 від 03 серпня 2017 року перевірки додержання суб`єктами господарювання законодавства про працю та загальнообов`язкове державне соціальне страхування ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» вбачається, що перевірка питань щодо невиплати компенсації за невикористані дні щорічної відпустки, додаткової відпустки, невиплати розрахункових сум, невиплати надбавок за стаж роботи в електроенергетичній галузі працівникам, які перебувають на неконтрольованій території не вбачається можливою через втрату контролю над всім майном, документацією, архівом, комп`ютерними системами, системами обліку, програмами забезпечення, що залишились в зоні АТО (а.с.78-92 т.1).

Згідно із даними індивідуальних відомостей про застраховану особу Управління Пенсійного фонду України від 20 вересня 2017 року заробітна плата позивачці за березень 2017 року не нараховувалась, страхові внески не сплачувались (а.с.150 т.1).

Під час розгляду справи було достовірно встановлено, що позивачка не перемістилась з непідконтрольної території, продовжила працювати на тій частині підприємства, яка перебувала на території проведення антитерористичної операції, не підконтрольній українській владі.

Сторонами визнається факт виконання роботи позивачем саме на неконтрольованій території, наказ ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» № 209-к від 17 березня 2017 року про звільнення позивачки за згодою сторін видано 17 березня 2017 року, тобто на день звільнення позивачки відповідач вже втратив контроль над підприємством та не мав доступу до документації.

При цьому у зазначеному наказі відсутній запис щодо необхідності бухгалтерії здійснити остаточний розрахунок з позивачкою та виплати їй компенсації за всі дні невикористаної відпустки, що передбачено типовою формою № П-4, затвердженою наказом Держкомстату від 05 грудня 2008 року № 489.

Табелі обліку робочого часу щодо позивачки відповідно до наказу від 08 травня 2015 року велись на неконтрольовані території, у зв`язку з захопленням майна товариства, в розпорядженні відповідача відсутні табелі обліку робочого часу, тобто первинні документи, які фіксують факт виконання працівником роботи за березень 2017 року, про що товариство повідомляло органи ДФС листом від 17 березня 2017 року.

Тобто, нарахування її є технічно та юридично неможливим.

У розпорядженні відповідача відсутні накази про надання відпусток позивачці, з яких можливо було б встановити кількість днів відпустки, які не були використані позивачкою та які б підлягали компенсації в зв`язку зі звільненням.

Відповідно до Науково-правового висновку щодо унеможливлення виконання обов`язків, передбачених законодавством України про працю при вивільненні (звільненні) працівників, спричиненого впливом дії форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) від 24 липня 2017 року за № 2370/2/21-10.2 терористична загроза та загроза територіальної цілісності України, у тому числі територій міст: Донецьк, Горлівка, Єнакієве, Харцизьк, Ясинувата Ясинуватського району Донецької області, що супроводжується актами тероризму, для подолання яких направлене проведення в Донецькій та Луганській областях антитерористичної операції у 2014 році та станом на поточну дату заходи її проведення тривають є надзвичайними, непередбачуваними та невідворотними обставинами, що об`єктивно унеможливлюють виконання обов`язків сторонами, передбачених умовами трудового договору (контракту), законодавчими та іншими нормативними актами (а.с.93-113 т.1).

Зважаючи на те, що на момент звільнення позивачки і дотепер існують обставини непереборної сили, які відповідач не міг передбачити чи відвернути, що завдали збитків як підприємству в цілому, так і його працівникам, АТ «ДТЕК Донецькобленерго» об`єктивно, з незалежних від нього причин було позбавлено можливості виконати зобов`язання, передбачені законом щодо проведення з позивачем повного розрахунку при звільненні.

Аналогічний правовий висновок висловлений Верховним Судом у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у справі №243/2071/18 від 10 жовтня 2019 року, в якій були встановлені подібні правовідносини та аналогічні фактичні обставини.

Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З урахуванням викладеного висновки суду про відмову у задоволенні позову про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за невикористану відпустку є вірними, оскільки наявність та розмір заборгованості по заробітній платі та компенсації за невикористану відпустку не підтверджено належними доказами.

Розрахунок заборгованості по заробітній платі, проведений позивачем в позовній заяві на підставі Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08 лютого 1995 року, не може бути підставою для стягнення заборгованості по заробітній платі в зазначеному розмірі, оскільки Порядок обчислення середньої заробітної плати застосовується у випадках збереження середньої заробітної плати, зазначений в ньому і не може бути застосований для розрахунку заборгованості по заробітній платі, яка обраховується за фактично відпрацьований час на підставі первинних даних про час роботи та розмір посадового окладу. Вказаний розрахунок ґрунтуються на припущеннях, на яких виходячи з положень частини 6 статті 81 КЗпП України не може ґрунтуватися доказування.

Посилання в апеляційної скарги на лист від 12 квітня 2017 року за підписом голови Донецької обласної організації профспілки (а.с.13 т.1), у якому зазначається про необхідність виконати роботодавцем вимоги профспілки щодо виплати усіх сум, які належать працівникам при їх звільненні з підприємства, не спростовує висновків суду про недоведеність обставин щодо наявності та розміру заборгованості саме перед позивачем, а містить лише вимогу про необхідність проведення повного грошового розрахунку, що не оспорюється сторонами та є вимогою закону.

Доводи скарги про необов`язковість наявності первинних документів та про те, що у відповідача мають бути усі бухгалтерські та кадрові документи на кожного працівника, оскільки з травня 2015 року і до захоплення майна уся інформація з неконтрольованої території направлялась в електронному вигляді до головних органів управління підприємства у м. Краматорську необґрунтовані, оскільки відповідачем надані докази про порушення в роботі комп`ютерних мереж внаслідок ураження програмного забезпечення комп`ютерним вірусом - шифрувальником.

Оскільки, підприємство було захоплено невідомими особами, відповідач втратив контроль над майном та документацією та також з незалежних від нього причин позбавлений можливості надати суду такі докази.

Відповідно до пункту 7 Положення про інвентаризацію активів та зобов`язань, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №879 від 02 вересня 2014 року, у разі встановлення фактів крадіжок або зловживань, псування цінностей в обсязі, визначеному керівником підприємства, обов`язково проводиться інвентаризація активів та зобов`язань, що перебувають на балансі суб`єкта господарювання.

Згідно із пунктом 8 цього Положення підприємства, що знаходяться на тимчасово окупованій території та/або на території проведення антитерористичної операції (або їх структурні підрозділи(відокремлене майно) перебувають на зазначених територіях), проводять інвентаризацію у випадках, обов`язкових для її проведення тоді, коли стане можливим забезпечити безпечний та безперешкодний доступ уповноважених осіб до активів, первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку, в яких відображені зобов`язання та власний капітал цих підприємств. Зазначені підприємства зобов`язані провести інвентаризацію станом на 01 число місяця, що настає за місяцем, у якому зникли перешкоди доступу до активів, первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку, та відобразити результати інвентаризації в бухгалтерському обліку відповідного звітного періоду.

Апеляційний суд вважає, що суд в оскаржуваній частині рішення повно та всебічно з`ясував обставини справи, правильно оцінив докази, що надані сторонами, та дав їм належну правову оцінку. Підстави для переоцінювання наявних в матеріалах справи доказів відсутні.

Нових доказів, які б давали підстави для відмови у задоволенні позовних вимог, у дослідженні яких судом першої інстанції було неправомірно відмовлено або їх неподання було зумовлено поважними причинами, позивачкою та її представником не надано.

Доводи апеляційної скарги і зміст оскаржуваного судового рішення не дають підстав для висновку про те, що судом допущено порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, яке призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, переглядаючи справу, відповідно до вимог 367 ЦПК України в межах розгляду справи судом апеляційної інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, за наявними в справі доказами, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись статтями 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 24 липня 2018 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення з акціонерного товариства «ДТЕК Донецькі електромережі» на користь ОСОБА_1 заборгованості по заробітній платі за період з 01 березня 2017 року по 31 березня 2017 року у сумі 11454,52 грн., компенсації за невикористану відпустку у сумі 3125,78 грн. залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Судді І.В. Кішкіна

О.Д.Канурна

Л.І.Соломаха

Повний текст постанови складено 10 грудня 2019

Суддя-доповідач І.В.Кішкіна