ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 948/990/19 Номер провадження 22-ц/814/2955/19Головуючий у 1-й інстанції Косик С.М. Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2019 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

Головуючого судді: Обідіної О.І.

Суддів: Кузнєцової О.Ю., Хіль Л.М.

За участю секретаря Кальник А.М.

розглянула в порядку спрощеного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Машівського районного суду Полтавської області в складі судді Косик С.М. від 26 вересня 2019 року за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви,

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви, в якій просив накласти арешт на предмет іпотеки нежитлову будівлю загальною площею 196 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Заява вмотивована тим, що 02.09.2019 року приватним виконавцем Скрипником В.Л. та ДП «Сетам» на примусове виконання виконавчих проваджень №58900546 та №58901263 проведено підготовку та реалізацію предмета іпотеки нежитлової будівлі - магазину-кафе «Семіраміда» загальною площею196 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

За результатами проведених 04.09.2019 року електронних торгів переможцем став ОСОБА_2 , який придбав нерухомість за ціною 67920 грн., при тому, що згідно звіту про незалежну оцінку майна вартість нерухомості становить 577027 грн.

Вважає, що реалізація нерухомого майна відбулася з порушенням ЗУ «Про іпотеку», ЗУ «Про виконавче провадження» та Порядку реалізації арештованого майна, а тому ним готується позов про визнання недійсними електронних торгів.

Ухвалою Машівського районного суду Полтавської області від 26 вересня 2019 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви відмовлено.

Відмова в задоволенні заяви обґрунтована тим, що накладення арешту на предмет іпотеки призведе до фактичного зупинення виконання судового рішення, що набрало законної сили.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою задовольнити заяву про забезпечення позову.

Зокрема вказує, що накладення арешту на майно жодним чином не призведе до зупинення виконання судових рішень, оскільки приватний виконавець має право звертати стягнення на інше належне йому майно.

Перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Згідно п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п.п.3,4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Як вбачається з матеріалів справи, 24.09.2019 року в порядку ч. 2 ст. 149 ЦПК України ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про забезпечення позову до подання позову, в якій просив накласти арешт на нежитлову будівлю загальною площею196 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Відмовляючи в задоволенні заяви, місцевий суд дійшов висновку, що забезпечення позову у вказаний спосіб зупинить виконання судових рішень, що є неприпустимим.

Колегія суддів не може в повній мірі погодитись з такими висновками з огляду на наступне.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно роз`яснень, які містяться в п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», при розгляді заяви про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально - правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Відповідно до ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду.

Так, звертаючись до суду з заявою про забезпечення позову ОСОБА_1 вказував, що заява подана в порядку статті 149 ЦПК України, з огляду на те, що ним готується позов про визнання недійсними електронних торгів з приводу реалізації належної йому нежитлової будівлі, яка є предметом іпотеки.

Вказані торги відбулись 02.09.2019 року, за результатами яких вказана нерухомість була продана за ціною 67920 грн., яку запропонував учасник торгів ОСОБА_2 .

Вважаючи, що реалізація належного йому майна відбулась з порушенням процедури проведення електронних торгів та за значно заниженою ціною продажу, боржник у виконавчому провадженні ОСОБА_1 висловив своє бажання оскаржувати вказані електронні торги, подавши попередньо заяву про забезпечення майбутніх позовних вимог шляхом накладання арешту на реалізоване в ході електронних торгів нерухоме майно.

Обраний заявником спосіб забезпечення позову узгоджується з положеннями п.1 ч.1 ст. 150 ЦПК України та є співмірним з тими підставами та предметом позову, який він планував пред`явити до суду.

Разом з тим, колегія суддів не може повістю погодитись з висновками місцевого суду, оскільки забезпечення позову про визнання проведення електронних торгів недійсними у спосіб арешту вже реалізованого майна боржника не є тотожним забезпеченню вимог шляхом зупинення виконання судових рішень.

Тому висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для забезпечення позову у спосіб арешту належного заявнику нерухомого майна, яке було реалізоване в ході електронних торгів, - є невірним та не може розцінюватись як спосіб забезпечення позовних вимог шляхом зупинення виконання судового рішення, враховуючи належним способом захисту цивільного права оскарження результатів проведених електронних торгів.

Між тим, з матеріалів справи вбачається, що із заявою про забезпечення позову ОСОБА_1 звернувся до суду 24.09.2019 року.

За змістом ч. 4 ст. 152 ЦПК України уразі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів.

З наведеної норми вбачається, що закон покладає на заявника обов`язок звернутись до суду з самим позовом протягом десяти днів, які в даному випадку є присічним строком.

В ході розгляду апеляційної скарги, з метою з`ясування обставин, що мають значення для справи, було зроблено запит до суду першою інстанції щодо звернення заявника ОСОБА_1 з відповідним позовом, якому передувала вищевказана заява про забезпечення позову.

Згідно відповіді Машівського районного суду від 26.11.2019 року, станом на 26.11.2019 року ОСОБА_1 до суду з позовом про визнання електронних торгів недійсними не звертався.

Вказані обставини свідчать про недотримання заявником обов`язку, визначеного положеннями ч.4 ст. 152 ЦПК України та не пред`явлення відповідного позову, на забезпечення вимог якого ним зініційовано розгляд заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на іпотечне майно.

Оскільки на час перегляду апеляційної скарги збігли визначені ч.4 ст. 152 ЦПК України строки пред`явлення позову, на забезпечення якого у вересні 2019 року було подано заяву, при цьому сам позов до суду поданий так і не був, колегія суддів з метою унеможливити ймовірне зловживання особи своїми правами та не допускаючи порушення принципу балансу інтересів сторін, не вбачає достатніх процесуальних підстав для здійснення забезпечення не існуючих наразі позовних вимог.

Враховуючи вищевикладені обставини, колегія суддів приходить до висновку про скасування ухвали місцевого суду як постановленої з недотриманням норм процесуального права та ухвалення з цього питання нового судового рішення про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову з інших підстав.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.2, 376, 382, 383 ЦПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Машівського районного суду Полтавської області від 26 вересня 2019 року скасувати та постановити нову ухвалу про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви - з інших підстав.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 3 грудня 2019 року.

Судді : Обідіна О.І. Кузнєцова О.Ю. Хіль Л.М.