1Справа № 335/941/19 2-о/335/45/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2019 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя в складі: головуючого судді Проценко А.М., за участю секретаря судового засідання Войтович Г.В., розглянувши у залі суду у м. Запоріжжі заяву ОСОБА_1, заінтересована особа - Запорізькій міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, про встановлення факту смерті,

ВСТАНОВИВ:

23.01.2019 ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту смерті, мотивуючи свої вимоги наступним.

ІНФОРМАЦІЯ_4 року помер її чоловік ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, про що заявник отримала свідоцтво про смерть НОМЕР_1 від 10.08.2018 року, видане відділом записів актів цивільного стану Ленінського районна міста Севастополя, тобто на території, яка тимчасово не підконтрольна владі України. Проте відповідно до вимог законодавства України вищевказане свідоцтво про смерть на території України є недійсним, тому заявник позбавлений можливості зареєструвати смерть ОСОБА_2 на території України.

У зв'язку з наведеним заявник просить суд встановити факт смерті ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_4 року у місті Севастополь.

Заявник у судове засідання не з'явилася, надала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності без фіксації судового процесу технічними засобами.

Представник зацікавленої особи в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо, відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.

У зв'язку з цим на підставі ст. 247 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу.

Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених вимог, суд встановив наступне.

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року у місті Севастополь, про що зазначається у свідоцтві про смерть НОМЕР_1 від 10.08.2018 року, виданому відділом записів актів цивільного стану Ленінського районна міста Севастополя, однак суд не бере їх до уваги, оскільки такі органи є нелегітимними.

На підтвердження факту родинних відносин заявником надано копію свідоцтва про встановлення батьківства cерія НОМЕР_2 від 17.10.2001 року згідно якого, батьком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка народилась у громадянки України ОСОБА_1 є ОСОБА_2, свідоцтвом про надходження серія НОМЕР_3 від 29.08.2008 року в графі батько ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 значиться ОСОБА_2, та свідоцтвом про народження серія НОМЕР_4 від 17.10.2001 року ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, в якому в графі батько зазначений ОСОБА_2.

23.01.2019 року заявником отримано відмову Запорізького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області № 89/17.8-06-154 у проведенні державної реєстрації смерті ОСОБА_2 оскільки заявником на підтвердження факту його смерті пред'явлено документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 9 Закону України „Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які достовірно свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин.

Для встановлення смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті необхідні обставини, які свідчать про реєстрацію цієї події, а також про те, що заінтересована особа не має можливості отримати, відновити втрачені або знищені документи про це.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 р. „Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

Відповідно до ст. 293 ЦПК України в порядку окремого провадження судом розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових або майнових прав підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав, зокрема про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

У відповідності до ч.ч. 3, 4 ст. 49 ЦК України державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов'язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Частиною першою статті 317 ЦПК України визначено, що заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

З урахуванням наданих суду документів, а також, що встановлення факту смерті ОСОБА_2 необхідно заявнику для державної реєстрації факту смерті та отримання відповідного свідоцтва про смерть, суд, враховуючи вищенаведені положення законодавства, дійшов висновку про підтвердження факту смерті ОСОБА_2, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_4 року саме у місті Севастополь.

За наведених обставин вимоги заявника суд вважає обґрунтованими, оскільки надані докази достовірно свідчать про смерть ОСОБА_2 у певний час і за певних обставин.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 430 ЦПК України у справах про встановлення факту смерті особи на тимчасова окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, суд допускає негайне виконання рішень.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 247, 293, 315, 317, 354, 430 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Встановити факт смерті ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_4 року у місті Севастополь.

Рішення суду підлягає негайному виконанню.

Копію рішення невідкладно надіслати до виконання до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для державної реєстрації смерті особи.

Рішення може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня отримання його копії.

Суддя А.М. Проценко