ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/9712/19 Справа № 210/2869/19 Суддя у 1-й інстанції - Сільченко В. Є. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2019 року м.Кривий Ріг

Справа № 210/2869/19

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Барильської А.П., Бондар Я.М.

секретар судового засідання - Євтодій К.С.

сторони:

позивачка - ОСОБА_1 ,

відповідач - Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області в особі Криворізького відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу позивачки ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 19 вересня 2019 року, яке ухвалено суддею Сільченком В.Є. у місті Кривомй Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 19 вересня 2019 року, -

В С Т А Н О В И В:

У травні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області в особі Криворізького відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області про встановлення факту перебування на утриманні.

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначила, що з 07 вересня 1979 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 .

21 квітня 2011 року її чоловіку було встановлено професійне захворювання, перша група інвалідності і 90 % втрати професійної працездатності безстроково.

ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловік позивачки ОСОБА_2 помер.

Відповідно до Довідки про причинний зв`язок смерті з професійним захворюванням або трудовим каліцтвом від 02.01.2019 року встановлено причинний зв`язок смерті ОСОБА_2 з професійним захворюванням.

Управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області в особі Криворізького відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області відмовлено позивачці у призначенні страхових виплат у зв`язку з тим, що вона не надала довідку з місця реєстрації померлого чоловіка про те, що вона перебувала на його утриманні або рішення суду про встановлення факту перебування на утриманні померлого.

Позивачка зазначає, що проживала разом з чоловіком в належній йому на праві власності квартирі АДРЕСА_1 , доглядала за своїм чоловіком, оскільки він страждав на тяжку хворобу - рак легенів, був визнаний інвалідом першої групи, потребував постійного стороннього догляду.

Всього її чоловік отримував щомісяця дохід від пенсії та страхових виплат в сумі 8749,40 грн.

Позивачка ніде не працювала, оскільки здійснювала сторонній догляд за чоловіком, який не пересувався, був лежачим хворим, та отримувала пенсію за віком в сумі 1827,72 грн., тому дохід чоловіка був її постійним і основним джерелом засобів до існування.

Посилаючись на викладене, просила суд встановити факт перебування ОСОБА_3 на утриманні її чоловіка ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 19 вересня 2019 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі позивачка ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення її позовних вимог, посилаючись на невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи та неврахування того, що дохід її чоловіка становив для неї постійне основне джерело існування, оскільки значно перевищував розмір її пенсії.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивачки ОСОБА_1 - адвоката Калашникову І.В., яка підтримала доводи апеляційної скарги та наполягала на її задоволенні, представника відповідача Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області в особі Криворізького відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області - Бершадську Л.С., яка заперечувала проти доводів апеляційної скарги та просила залишити її без задоволення, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що позивачка ОСОБА_1 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , про що Жовтневим відділом РагсУ міста Кривого Рогу Дніпропетровської області видано Свідоцтво про укладання шлюбу Серії НОМЕР_1 від 7 вересня 1979 року та в Книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис №1012 (а.с. 14).

Висновком МСЕК від 21 квітня 2011 року, ОСОБА_2 було встановлено першу групу інвалідності та 90% втрати професійної працездатності у зв`язку з професійним захворюванням безстроково (а.с. 22,23,24,25, 38-39).

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що 21 травня 2018 року Покровським районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області видано Свідоцтво про смерть Серії НОМЕР_2 та складено відповідний актовий запис №849 (а.с. 13).

Відповідно до Довідки про причинний зв`язок смерті з професійним захворюванням або трудовим каліцтвом від 02.01.2019 року, встановлено причинний зв`язок смерті ОСОБА_2 з професійним захворюванням (а.с. 26).

Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області в особі Криворізького відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області, листом від 23.01.2019 року № 02-10/395, відмовило ОСОБА_4 у призначенні страхових виплат (а.с. 11-12).

Позивачка ОСОБА_1 мешкала у квартирі АДРЕСА_1 разом зі своїм чоловіком (а.с. 17).

ОСОБА_2 отримував пенсію в розмірі 5792,90 грн. і страхові щомісячні виплати в розмірі 1828,85 грн. Крім того, він щомісяця отримував від Фонду соціального страхування додаткові виплати на лікарські засоби та придбання медикаментів, індексацію доходів, а в цілому загальна сума доходу ОСОБА_2 по страховим виплатам за період з січня 2017 року по травень 2018 року склала 50139,83 грн. (а.с. 20, 65).

Дохід позивачки ОСОБА_1 становив по 1827,72 грн. Щомісяця (а.с. 19).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 належних та допустимих доказів на підтвердження того, що вона перебувала на утриманні померлого чоловіка ОСОБА_2 , суду не надала. При цьому, суд виходив з того, що ОСОБА_1 отримувала пенсію за віком у розмірі, що забезпечував їй прожитковий мінімум, установлений для осіб, які втратили працездатність, а тому її не можна вважати особою, яка потребує матеріальної допомоги та перебуває на утриманні.

Колегія суддів не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Згідно абзацу 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30 січня

2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Відповідно до частини першої, другої, третьої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону судове рішення не відповідає.

Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року №5, встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.

Відповідно до ст. 41 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», у разі смерті потерпілого право на одержання щомісячних страхових виплат мають непрацездатні особи, які перебували на утриманні померлого або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина померлого, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після його смерті.

Такими непрацездатними особами є: 1) діти, які не досягли 16 років; діти з 16 до 18 років, які не працюють, або старші за цей вік, але через вади фізичного або розумового розвитку самі не спроможні заробляти; діти, які є учнями, студентами (курсантами, слухачами, стажистами) денної форми навчання, - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ними 23 років; 2) особи, які досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", якщо вони не працюють; 3) особи з інвалідністю - члени сім`ї потерпілого на час інвалідності; 4) неповнолітні діти, на утримання яких померлий виплачував або був зобов`язаний виплачувати аліменти; 5) непрацездатні особи, які не перебували на утриманні померлого, але мають на це право.

Право на одержання страхових виплат у разі смерті потерпілого мають також дружина (чоловік) або один з батьків померлого чи інший член сім`ї, якщо він не працює та доглядає дітей, братів, сестер або онуків потерпілого, які не досягли восьмирічного віку.

З системного аналізу норм цивільного законодавства, повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, окрім допомоги померлого. Якщо, крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то слід встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування.

Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу, і що померлий взяв на себе обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги слід з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів.

Утримання може полягати у систематичній грошовій допомозі у вигляді грошових переказів, продуктових чи речових посилок тощо.

За приписами статей 12, 13, 81, 89 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Матеріалами справи підтверджено, що позивачка ОСОБА_1 не була працездатною, оскільки є пенсіонером, розмір її пенсії на час смерті чоловіка у травні 2018 року становив 1 827,72 грн., тоді як щомісячний дохід її чоловіка ОСОБА_2 становив 9 450,15 грн. (3 657,25 грн. (виплати Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області - а.с. 20) + 5 792,90 грн. (пенсія за віком - а.с. 50) = 9 450,15 грн., що суттєво перевищує доходи позивачки та свідчить про те, що дохід чоловіка становив більшу частину доходу сім`ї.

З огляду на зазначене, встановивши, що допомога, яка надавалась померлим чоловіком своїй дружині ОСОБА_1 , була для позивачки хоч і не єдиним, проте постійним і основним джерелом засобів до існування, колегія суддів дійшла висновку про можливість задоволення її позовних вимог.

При цьому, висновки суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 отримувала пенсію за віком у розмірі, що забезпечував їй прожитковий мінімум, установлений для осіб, які втратили працездатність, а тому її не можна вважати особою, яка потребує матеріальної допомоги та перебуває на утриманні, є помилковим, оскільки сам по собі факт отримання позивачкою пенсії у розмірі, який забезпечував їй прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, не має правового значення для вирішення даного спору, та обставинами, які підлягають з`ясуванню у даному конкретному випадку, є встановлення того чи була допомога померлого чоловіка для позивачки постійним і основним джерелом засобів до існування.

За таких обставин рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що відповідно п.2 ч.1 ст. 376 ЦПК України є підставою для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду з ухваленням нового рішення по справі про задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у зв`язку з чим з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 921,00 грн. (768,40 грн. + 1 152, 60 грн.), що відповідає розміру встановленому Законом України «Про судовий збір».

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу позивачки ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 19 вересня 2019 року - скасувати та ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області в особі Криворізького відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області про встановлення факту перебування на утриманні - задовольнити.

Встановити факт перебування ОСОБА_1 на утриманні її чоловіка ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 1 921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) гривня 00 (нуль) копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 11 грудня 2019 року.

Головуючий:

Судді: