ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 676/6361/18
Провадження № 22-ц/4820/1072/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд

в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Гринчука Р.С., Костенка А.М., Спірідонової Т.В.,

секретар - Чебан О.М.,

за участю представника апелянта та представника позивача,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою Житлово-будівельного кооперативу «Суворова 16Б, 16В» на ухвалу Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 11 квітня 2019 року про забезпечення позову, суддя Вдовичинський А.В., у справі за позовом ОСОБА_1 до Житлово-будівельного кооперативу «Суворова, 16Б, 16В», Приватного підприємства «Капітал-Буд Сучасне будівництво», треті особи без самостійних вимог щодо предмета позову - Департамент містобудування та архітектури Кам`янець-Подільської міської ради, Відділ державного архітектурно-будівельного контролю Кам`янець-Подільської міської ради про визнання незаконним будівництва,

встановив:

У вересні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ЖБК «Суворова, 16Б, 16В», ПП «Капітал-Буд Сучасне будівництво» про визнання незаконним будівництва.

На обґрунтування позовних вимог зазначив, що будівництво багатоквартирного житлового будинку виконується на земельній ділянці, суміжній з його земельною ділянкою з грубим порушенням державних будівельних норм.

З урахуванням уточнених позовних вимог просив суд визнати незаконним будівництво на відстані менше 20 метрів до належних ОСОБА_1 існуючих та запроектованих будинків багатоквартирного житлового будинку за земельній ділянці з кадастровим номером НОМЕР_1 по АДРЕСА_1 , яке здійснюється ЖБК «Суворова, 16Б, 16В» та ПП «Капітал-Буд Сучасне будівництво»; зобов`язати ЖБК «Суворова, 16Б, 16В» та ПП «Капітал-Буд Сучасне будівництво» знести будівництво багатоквартирного житлового будинку за земельній ділянці з кадастровим номером НОМЕР_1 по АДРЕСА_1 в частині, яке здійснюється на відстані менше 20 метрів до належних ОСОБА_1 існуючих та запроектованих будинків.

У квітні 2019 року ОСОБА_1 подав до суду заяву про забезпечення позову, в якій зазначив, що в результаті порушення з боку відповідачів ДБН при будівництві багатоквартирного будинку відбувається руйнація його земельної ділянки та майна, яке розташоване на ній. Влаштування фундаменту вказаного будинку та зведення поверхів спричиняє руйнування подвір`я, унеможливлює використання земельної ділянки позивача за її цільовим призначенням. Подальше введення будинку в експлуатацію ускладнить або взагалі унеможливить виконання рішення суду у разі його задоволення, а відтак його права не будуть захищені.

Просив суд заборонити ЖБК «Суворова, 16Б, 16В», ПП «Капітал-Буд Сучасне будівництво» та будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії щодо проведення будівельних та вишукувальних робіт щодо будівництва багатоквартирного житлового будинку на земельній ділянці по АДРЕСА_1 , кадастровий номер НОМЕР_1 до набрання рішенням суду законної сили.

Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 11 квітня 2019 року заяву про забезпечення позову було задоволено.

Заборонено ЖБК «Суворова, 16Б, 16В», ПП «Капітал-Буд Сучасне будівництво» та будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії щодо проведення будівельних та вишукувальних робіт щодо будівництва багатоквартирного житлового будинку на земельній ділянці по АДРЕСА_1 , кадастровий номер НОМЕР_1 до набрання рішенням суду законної сили.

В апеляційній скарзі представник ЖБК «Суворова, 16Б, 16В»просила скасувати вказану ухвалу та постановити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги було зазначено, що суд першої інстанції неправомірно застосував заходи забезпечення позову, адже зупинення будівництва (консервація) багатоквартирного будинку зумовить додаткові фінансові витрати, які будуть покладені на членів кооперативу. Судом першої інстанції всупереч вимогам закону не було вирішено питання про зустрічне забезпечення.

Також позивачем не було надано суду доказів руйнування земельної ділянки, а висновок судової будівельно-технічної експертизи щодо порушення ДБН є хибним, у зв`язку з чим було подано клопотання про проведення повторної експертизи.

Заборона вчиняти будь-які дії щодо проведення будівельних та вишукувальних робіт не стосується предмета спору та жодним чином не може вплинути на виконання можливого рішення суду про забезпечення позову.

Апелянт просив врахувати, що у справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту містобудування та архітектури Кам`янець-Подільської міської ради, Відділу державного архітектурно-будівельного контролю Кам`янець-Подільської міської ради, ЖБК «Суворова, 16Б, 16В» про визнання протиправними та скасування містобудівних норм, обмеження забудови земельної ділянки, реєстрації Декларації про початок виконання будівельних робіт, Хмельницький окружний адміністративний суд у рішенні від 21.09.2018 року (справа № 822/1959/18) встановив, що відстані між багатоквартирним та індивідуальним житловим будинком вимірюється між вже зведеними будівлями. Оскільки на момент вирішення спору індивідуальний житловий будинок позивача та багатоквартирний житловий будинок не зведені, тому неможливо встановити між ними відстань.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін.

Вказав, зокрема, що станом на 11.04.2019 року було зведено триповерховий каркас майбутнього багатоквартирного житлового будинку. Продовження виконання будівельних робіт спричиняє подальше руйнування подвір`я позивача, що унеможливлює використання його земельної ділянки за її цільовим призначенням.

Позивач фактично обмежений у здійсненні свого права власності, а належне йому на праві приватної власності майно частково знищено.

Триваюче будівництво, результатом якого стане введення будинку в експлуатацію, в подальшому ускладнить або взагалі унеможливить виконання відповідного рішення суду щодо предмета позову, а відтак порушені права ОСОБА_1 не будуть відновлені, не буде забезпечений їх ефективний захист. Зокрема, чим більшим буде відсоток готовності спірного багатоквартирного будинку, тим більше витрат необхідно буде понести на його знесення.

Посилання апелянта на те, що вжитими заходами забезпечення позову буде заподіяно майнову шкоду інвесторам, які залучили власні кошти у спорудження житла, є необґрунтованим, оскільки суду не було надано жодних доказів укладення інвестиційних договорів та внесення інвесторами коштів.

Також 24.05.2019 року прокурором було внесено відомості до ЄРДР щодо умисного невиконання судового рішення про застосування заходів забезпечення позову.

В судовому засіданні представник апелянта підтримав доводи апеляційної скарги. Представник позивача проти апеляційної скарги заперечив.

Заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що позивачем було подано заяву про забезпечення позову 20.09.2018 року (до відкриття провадження у справі), однак ухвалою судді Кам`янець - Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 21.09.2018 року у задоволенні заяви було відмовлено на підставі неспівмірності заявлених позовних вимог та видів забезпечення позову, на які посилався позивач.

Ухвалою судді Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 22.11.2018 року у справі було призначено судову будівельно-технічну експертизу.

Висновками судової будівельно-технічної експертизи № 1238/18/160/19-22 від 25.03.2019 року було встановлено, що розміщення житлового багатоквартирного будинку на земельній ділянці з кадастровим номером НОМЕР_1 не відповідає містобудівним умовам та обмеженням; площа ділянки, яку займає будівництво житлового багатоквартирного будинку на 157,1 кв.м. менше мінімальної розрахункової площі ділянки для окремого житлового будинку; відстань між торцевою стіною багатоквартирного житлового будинку на земельній ділянці з кадастровим номером НОМЕР_1 до існуючого індивідуального житлового будинку на земельній ділянці з кадастровим номером НОМЕР_4 , який належить позивачу, буде становити 14, 89 м, що не відповідає побутовому розриву, а відстань до ігрових майданчиків буде становити менше 12,0 м, що також не відповідає найменшій відстані. Також було встановлено, що при будівництві багатоквартирного будинку було пошкоджено огорожу земельної ділянки, що не відповідає Земельному кодексу України в частині «Добросусідство».

Задовольняючи заяву про забезпечення позову суд дійшов висновку, що вказані позивачем види забезпечення позову є співмірними із заявленими позовними вимогами, невжиття яких може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Такий висновок суду є обґрунтованим з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Н. проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Право на справедливий судовий розгляд, що гарантується статтею 6 Конвенції, має здійснюватися відповідно до норм закону, що передбачають наявність у сторін судового розгляду ефективного судового захисту з метою захисту їх цивільних прав (рішення ЄСПЛ «Beles and others v. The Czech Republic», 12/11/2002, § 49).

Таким чином, Держава Україна несе обов`язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. При чому обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

Відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

У відповідності до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи інших осіб, а також шляхом заборони вчиняти певні дії.

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 квітня 2019 року у справі № 308/3824/16-ц.

Твердження апелянта про те, що консервація багатоквартирного будинку зумовить додаткові фінансові витрати за рахунок пайових внесків членів кооперативу є необґрунтованим і має характер припущення.

Відповідно до ч. 3 ст. 18 ЦПК України обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси.

Одним з відповідачів у даній справі є ЖБК «Суворова, 16Б, 16В» (апелянт), який діє як юридична особа, а тому господарські правовідносини між ЖБК «Суворова, 16Б, 16В» і його членами, визначення розмірів їх пайових внесків тощо не є предметом розгляду даної справи.

Доводи апелянта про те, що висновки судової будівельно-технічної експертизи є хибними, а тому не заслуговують на увагу суду, є безпідставними, оскільки у розумінні статті 102 ЦПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, щодо достовірності яких він несе кримінальну відповідальність.

Висновку повторної чи додаткової експертизи у матеріалах справи, що надійшли до суду апеляційної інстанції, не вбачається, а посилання апелянта на мотивувальну частину рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 21.09.2018 року не заслуговує на увагу.

Аргументи апелянта, що заборона будівництва не стосується предмета позову і не вплине на виконання можливого рішення суду про задоволення позовних вимог, також є необґрунтованими з огляду на таке.

Предметом позову у даній справі є визнання незаконним будівництва на відстані менше 20 метрів до належних ОСОБА_1 існуючих та запроектованих будинків багатоквартирного житлового будинку.

Застосування заходів забезпечення позову зумовлене темпами будівництва (за даними ЄРДР навіть після постановлення ухвали про забезпечення позову будівельні роботи продовжуються), можливістю подання декларації про готовність об`єкта до експлуатації, завершення будівництва тощо. Більше того, подальше здійснення будівельних робіт утруднить виконання рішення суду та призведе до нового спору між сторонами, оскільки необхідно буде встановити стан незавершеного будівництва, який існував на час розгляду справи.

Враховуючи принцип пропорційності у цивільному процесі, а саме складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій (ст. 11 ЦПК України),невжиття заходів забезпечення позову у даній справі може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Вказані обставини свідчать, що внаслідок здійснення відповідачами дій по будівництву спірного житлового будинку перестане існувати предмет спору, інші особи (інвестори у будівництво багатоквартирного будинку) будуть добросовісними набувачами спірного нерухомого майна, що утруднить та зробить неможливим виконання рішення суду та захист порушеного права власності позивача.

Враховуючи предмет позову, наведені позивачем обґрунтування заявлених вимог у клопотанні щодо забезпечення позову, їх розумність та співмірність, наявність зв`язку між заходом забезпечення позову та предметом позовних вимог, з метою запобігання порушенню прав та охоронюваних законом інтересів позивача, суд правомірно застосував заходи забезпечення позову шляхом заборони вчиняти будь-які дії щодо проведення будівельних та вишукувальних робіт щодо будівництва багатоквартирного житлового будинку.

Враховуючи предмет позову, матеріали справи, забезпечення позову у спосіб, обраний позивачем, повністю відповідає змісту, суті спору і є оптимальним. Інші заходи забезпечення позову в даній справі не відповідатимуть вимогам ст. 150 ЦПК України.

Щодо доводів апелянта про невирішення судом питання застосування зустрічного забезпечення слід зазначити наступне.

Регламентація питання про зустрічне забезпечення позову здійснюється положеннями ст. 154 ЦПК України. Зокрема вказаною нормою передбачено, що суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Розмір зустрічного забезпечення визначається судом з урахуванням обставин справи. Заходи зустрічного забезпечення позову мають бути співмірними із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову.

Таким чином, згідно ч. 1 ст. 154 ЦПК України застосування зустрічного забезпечення є правом суду, разом з тим, були відсутні підстави, передбачені ч. 3 ст. 154 ЦПК України щодо обов`язкового застосування такого заходу.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 12ЦПК України ).

В матеріалах справи, що надійшли до суду апеляційної інстанції, відсутні дані щодо звернення учасників справи до суду першої інстанції із заявою про зустрічне забезпечення позову. Із зазначеного слідує, що розгляд питання про зустрічне забезпечення, яке не було предметом розгляду судом першої інстанції, не може бути і предметом розгляду судом апеляційної інстанції, оскільки виходить за межі перегляду, що встановлені ст. 367 ЦПК України.

В той же час колегія суддів зауважує, що забезпечення позову не є вирішенням спору по суті, а обставини щодо порушення законних прав та інтересів позивача підлягають подальшому встановленню в процесі судового розгляду справи.

Також слід зазначити, що статтею 124 Конституції України визначено принцип обов`язковості судових рішень, який з огляду на положення статей 2, 18, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову, яка підлягає негайному виконанню.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Житлово-будівельного кооперативу «Суворова, 16Б, 16В» залишити без задоволення.

Ухвалу Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 11 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повна постанова складена 30.07.2019 року.

Судді Р.С. Гринчук

А.М. Костенко

Т.В. Спірідонова