Справа № 527/2485/18
провадження 2/527/101/19
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

05 грудня 2019 року м. Глобине

Глобинський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді - Олефір А.О.,

за участю секретаря

судових засідань - Волик Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Глобине цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл спільного майна подружжя,-

В С Т А Н О В И В:

30 листопада 2018 року позивач звернувся до суду з позовом про розподіл спільного майна подружжя.

26.09. 2019 року позивач уточнив свої позовні вимоги.

В обґрунтування позову, з урахуванням уточнень, позивач зазначив, що 10 червня 1989 року було укладено шлюб між ним та відповідачем, який було розірвано 06.08.2015 року. Під час перебування в шлюбі, ними було побудовано житловий будинок АДРЕСА_1 . Крім цього, під час перебування в шлюбі ним та відповідачем було придбано: пральну машину 1 шт., вартістю 6000 грн., холодильники 2 шт., вартістю 15000 грн., морозильну камеру 1 шт., вартістю 8000 грн., кухонний гарнітур 1 шт., вартістю 6000 грн., стінку 1 шт., вартістю 7000 грн., м`який куточок 1 шт., вартістю 15000 грн., кухонний м`який куточок 1 шт., вартістю 3000 грн., софу 1 шт., вартістю 3000 грн., шафу 1 шт., вартістю 4000 грн., крісла 2 шт., загальною вартістю 6000 грн., стільці 5 шт., загальною вартістю 2500 грн., комоди для одягу 2 шт., загальною вартістю 6000 грн., ліжко 2-ох спальне 1 шт., вартістю 8000 грн., стіл розсувний 1 шт., вартістю 1500 грн., стіл кухонний 2 шт., загальною вартістю 4000 грн., килимове покриття 1 шт., вартістю 2000 грн., килим 2 шт., загальною вартістю 5000 грн., килимові доріжки, вартістю 6000 грн., килим 2х3 м, вартістю 4000 грн., газові плити 2 шт., загальною вартістю 8000 грн., електричні витяжки 2 шт., загальною вартістю 2000 грн., європаркан, вартістю 20000 грн., пластикові вікна 9 шт., загальною вартістю 27000 грн., двері металеві 2 шт., загальною вартістю 6000 грн., а всього на суму 175000 грн. Після розірвання шлюбу у житловому будинку залишилася проживати відповідач та у її власності залишилося майно набуте за час шлюбу. Посилаючись на те, що згоди щодо поділу будинку між ними не досягнуто, а також враховуючи висновок експерта, яким визначено варіанти розподілу будинку, позивач просив суд, розділити в натурі між ним та відповідачем спільне майно, яке складається з житлового будинку АДРЕСА_2 , виділивши йому в натурі частину вказаного домоволодіння, а саме квартиру АДРЕСА_3 по АДРЕСА_4 розподілу № 1 (згідно додатку № 4 до висновку експерта № 465), загальною площею 39,1 кв.м з надвірними будівлями: літньою кухнею літ. «Е», сараєм літ. «Ж», убиральнею-літнім душем літ. «З», навісом літ. «М», ринковою вартістю 132243,50 грн., залишивши в спільному користуванні огорожу № 1 та ворота № 2, стягнувши з відповідача на його користь компенсацію за різницю вартості квартир, що становить 4134,00 грн. Розділити між ним та відповідачем спільне майно, загальною вартістю 175000,00 грн., стягнувши з відповідача на його користь грошову компенсацію за 1/2 частину вказаного майна в розмірі 87500,00 грн. Стягнути з відповідача витрати, понесені ним зі сплатою судового збору, отриманням юридичної допомоги та проведенням експертизи.

16.01.2019 року відповідач подала до суду заяву про застосування строків позовної давності.

23.09.2019 року відповідач направила до суду заяву, у якій зазначила, що стосовно позову в частині розподілу речей заперечує, оскільки зазначені позивачем речі були ним частково забрані, частина прийшла в непридатний стан та знищена, частина загалі не існувала. Стосовно розподілу будинку зазначила, що висновком будівельно-технічної експертизи виділення в рівних частках будинку неможливо, експертом визначена грошова компенсація, розмір якої є недостатнім та не відповідає її інтересам, на вказаний варіант розподілу категорично не погоджується, ні отримувати не сплачувати компенсацію не бажає. Крім того, позивач пропустив строк позовної давності для звернення до суду. Розгляд справи просила проводити у її відсутність.

Позивач в судове засідання не з`явився, представник позивача подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити без його участі та участі позивача, позовні вимоги підтримав.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, належним чином повідомлена про місце та час розгляду справи.

Як зазначено в ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне.

Позивач та відповідач з 10 червня 1989 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвали 06.08.2015 року (а.с.5).

Житловий будинок АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1 згідно Свідоцтва № НОМЕР_1 на право особистої власності на жилий будинок від 23.05.1994 року (а.с.6).

Рішенням Глобинського районного суду Полтавської області від 30 листопада 2018 року, визнано житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , спільною сумісною власністю подружжя. Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.29).

Вирішуючи позовну вимогу позивача в частині розподілу між позивачем та відповідачем спільного майно, загальною вартістю 175000,00 грн. зі стягненням з відповідача на користь позивача грошової компенсації за 1/2 частину вказаного майна в розмірі 87500,00 грн. суд зазначає наступне.

В своїй позовній заяві позивач вказує, що під час зареєстрованого шлюбу з відповідачем ними було придбане наступне майно: пральна машина 1 шт. вартістю 6000 грн., холодильник 2 шт., вартістю 15000 грн., морозильна камера 1 шт., вартістю 8000 грн., кухонний гарнітур 1 шт., вартістю 6000 грн., стінка 1 шт., вартістю 7000 грн., м`який куточок 1 шт., вартістю 15000 грн., кухонний м`який куточок 1 шт., вартістю 3000 грн., софа 1 шт., вартістю 3000 грн., шафа 1 шт., вартістю 4000 грн., крісла 2 шт., загальною вартістю 6000 грн., стільці 5 шт., загальною вартістю 2500 грн., комоди для одягу 2 шт., загальною вартістю 6000 грн., ліжко 2-ох спальне 1 шт., вартістю 8000 грн., стіл розсувний 1 шт., вартістю 1500 грн., стіл кухонний 2 шт., загальною вартістю 4000 грн., килимове покриття 1 шт., вартістю 2000 грн., килим 2 шт., загальною вартістю 5000 грн., килимові доріжки, вартістю 6000 грн., килим 2х3 м, вартістю 4000 грн., газові плити 2 шт., загальною вартістю 8000 грн., електричні витяжки 2 шт., загальною вартістю 2000 грн., європаркан, вартістю 20000 грн. , пластикові вікна 9 шт., загальною вартістю 27000 грн., двері металеві 2 шт., загальною вартістю 6000 грн., а всього на суму 175000 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Як зазначено в ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За таких обставин, судом встановлено, що позивач заявляючи в позовних вимогах про придбання в період шлюбу майна із визначенням його вартості, не надав суду жодного доказу, з яких суд може встановити ці обставини, а саме дату придбання майна, його найменування та вартість, отже позивачем не доведено наявність предмету доказування.

Приймаючи до уваги викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в цій частині до задоволення не підлягають.

Вирішуючи позовну вимогу позивача в частині виділення позивачу в натурі частину домоволодіння, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно з ч.1 ст. 356 Цивільного кодексу України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Як зазначено в ч. 1 ст. 364 Цивільного кодексу України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 Цивільного кодексу України, майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 358 Цивільного кодексу України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спірним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Виходячи з аналізу змісту зазначених норм статей суд дійшов висновку, що виділ частки нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності, існує технічна можливість такого виділу.

Відповідно до Висновку експерта № 465 за результатами проведеної судової будівельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи від 15.07.2019 року, з технічної точки зору поділити будинок та господарські будівлі і споруди, розташовані по АДРЕСА_1 в натурі у відповідності до розміру частки кожного із співвласників Ѕ неможливо в зв`язку з неможливістю виділити співвласникам ізольовані житлові й інші приміщення із самостійними виходами, які б чітко відповідали часткам Ѕ та Ѕ. Навести варіанти розподілу будинку та господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 згідно часток співвласників Ѕ не можливо (а.с.69-93).

За таких обставин, судом встановлено, що виділ частки житлового будинку, що перебуває у спільній частковій власності позивача та відповідача за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності є неможливим.

Крім того, позивачем заявлено позовну вимогу здійснити розподіл домоволодіння з відступом від часток Ѕ та Ѕ відповідно до Варіанту 1 розподілу житлового будинку Висновку експерта № 465 та позивач просить виділити йому квартиру АДРЕСА_3 .

Як вбачається з дослідницької частини Варіанту 1 розподілу житлового будинку, зазначеного у Висновку експерта № 465 за результатами проведеної судової будівельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи від 15.07.2019 року, зазначений варіант можливий з виплатою компенсації співвласнику в сумі 4134,00 грн.

Згідно із ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Як вбачається із норм Цивільног кодексу України, якими врегульовано порядок виділення в натурі майна ізспільної часткової власності, останнім не визначена можливість виділення майна із відступом від часток співвласників без згоди власника. Крім того, із запропонованого варіанту розподілу житлового будинку вбачається, що для здійснення зазначеного варіанту поділу необхідно виконати його переобладнання, а також розробити інженерні системи опалення, водопостачання, газопостачання та електропостачання з ініціативи власників.

За таких обставин, судом встановлено, що без проведення переобладнань, відповідач взагалі буде позбавлений можливості користуватися своєю власністю, що суперечить принципу непорушності прав власника.

Приймаючи до уваги викладене, а також те, що поділити будинок та господарські будівлі і споруди, розташовані по АДРЕСА_1 в натурі у відповідності до розміру частки кожного із співвласників Ѕ неможливо в зв`язку з неможливістю виділити співвласникам ізольовані житлові й інші приміщення із самостійними виходами, які б чітко відповідали часткам Ѕ та Ѕ, запропонований позивачем варіант розподілу порушує правова відповідача як співвласника, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в цій частині до задоволення не підлягають.

Приймаючи до уваги те, що суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову по суті позовних вимог, не підлягає розгляду заява про застосування строків позовної давності.

В зв`язку з відмовою у задоволенні позову позивачу, не підлягають стягненню з відповідача також судові витрати.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12,13, 76-81, 141, 223, 263-265 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл спільного майна подружжя відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до Полтавського апеляційного суду через Глобинський районний суд Полтавської області. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_5 , рнокпп: НОМЕР_2 ).

Відповідач: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_6 , рнокпп: НОМЕР_3 ).

Повний текст рішення складено 11 грудня 2019 року.

Суддя А. О. Олефір