ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
іменем України

28 січня 2019 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 748/1840/18
Головуючий у першій інстанції Кухта В. О.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/116/19

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Харечко Л.К.,

суддів: Лакізи Г.П., Скрипки А.А.,

секретар Позняк О.М.,

учасники справи: позивач ОСОБА_1 , відповідач військова частина НОМЕР_1 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 20 вересня 2018 року у складі судді Кухти В.О., повний текст якого складено 20.09.2018 року у м. Чернігові,

В С Т А Н О В И В:

В липні 2018 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до військової частини НОМЕР_1 про стягнення грошової компенсації за належне речове майно в сумі 35 303 грн. 30 коп., посилаючись на те, що наказом командира військової частини від 14.11.2017 року № 127 його було звільнено з військової служби в запас відповідно до ч. 6 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», у зв`язку з закінченням строку дії контракту. Відповідно до наказу від 22.11.2017 року № 754 позивачу повинна була бути виплачена грошова компенсація за неотримане речове майно, яка станом на день звернення до суду досі не виплачена, а тому підлягає стягненню з відповідача в примусовому порядку.

Рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 20 вересня 2018 року позов ОСОБА_1 задоволений, стягнуто з військової частини НОМЕР_1 грошову компенсацію за неотримане речове майно в сумі 35 303 грн. 30 коп. Стягнуто з військової частини НОМЕР_1 на користь держави судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп.

В апеляційній скарзі військова частина НОМЕР_1 просить скасувати рішення суду і ухвалити нове, яким закрити провадження у справі, посилаючись на порушення судом норм закону.

Доводи скарги зводяться до того, що вирішуючи даний спір, суд, на підставі п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України, повинен був закрити провадження у справі, оскільки справа не підлягала розгляду в порядку цивільного судочинства. Спір між позивачем, як особою, яка проходила військову службу та суб`єктом владних повноважень з приводу стягнення компенсації за неотримане речове майно є публічно правовим, а отже, відповідно до ст. 19 КАС України підлягав розгляду адміністративним судом. Також суд безпідставно стягнув з відповідача на користь держави судовий збір за подання позивачем до суду позовної заяви.

Відзив на апеляційну скаргу позивачем не подавався.

Вислухавши суддю доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 127 від 14.11.2017 року старшого сержанта ОСОБА_1 , головного сержанта командира бойової машини реактивного артилерійського взводу реактивної артилерійської батареї реактивного артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи звільнено з військової служби у запас на підставі п/п «і» п. 1 ч. 8 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» з 14.11.2017 року, також знято його з грошового та котлового забезпечення з 14.11.2017 року (а. с. 11).

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 754 від 22.11.2017 року вирішено забезпечити виплату грошової компенсації ОСОБА_1 у розмірі неотриманого речового майна, що становить 35 303 грн. 30 коп. (а. с. 12), проте, ця компенсація через відсутність цільових коштів, виплачена позивачу не була, що не спростовувалось відповідачем.

Дійшовши висновку про правомірність позовних вимог та необхідність їх задоволення, суд першої інстанції постановив рішення про стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 35 303 грн. 30 коп. грошової компенсації за неотримане речове майно, розглянувши позов в порядку ЦПК України.

Колегія суддів вважає, що дана справа не підлягала розгляду в порядку ЦПК України, оскільки спір, який виник між сторонами є публічно правовим і тому, підвідомчий адміністративному суду.

Відповідно до ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно з ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв`язку з здійсненням суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій.

За змістом п. 2 ч. 2 ст. 17 КАС України спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби віднесено до юрисдикції адміністративних судів.

У п. 15 ч. 1 ст. 3 Кодексу закріплено, що публічною службою є діяльність на державних політичних посадах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, дипломатична служба, інша державна служба, служба в органах Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Отже до компетенції адміністративних судів належить вирішення спорів фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 року № 2232-ХІІ військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Порядок проходження громадянами України військової служби, їх права та обов`язки визначаються цим Законом, відповідними положеннями про проходження військової служби громадянами України, які затверджуються Президентом України та іншими нормативно правовими актами.

Зазначеними нормами права прямо передбачено, що військова служба є публічною службою.

Матеріалами справи встановлено, що позивачем пред`явлено позов про стягнення грошової компенсації за неотримане речове майно за час проходження військової служби.

Наведене свідчить, що спір фактично виник між особою, яка проходила військову службу та суб`єктом владних повноважень, а отже, є публічно правовим та підлягає розгляду не в порядку цивільного судочинства, а за нормами КАС України.

Розглянувши по суті дану справу, суд першої інстанції не звернув увагу на дані обставини та ухвалив рішення з порушенням норм процесуального права.

Згідно з ст. 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі з підстав, передбачених ст. 255 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. При цьому позивачу слід повідомити про його право на судовий захист у порядку адміністративного судочинства.

За обставин, викладених вище, апеляційна скарга військової частини НОМЕР_1 підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з закриттям провадження у справі.

Керуючись ст. ст. 255, 367, 374, 377, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 задовольнити.

Рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 20 вересня 2018 року скасувати.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про стягнення грошової компенсації за неотримане речове майно закрити, повідомивши ОСОБА_1 , що розгляд даного спору віднесено до суду адміністративної юрисдикції.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складений 28 січня 2019 року.

Головуючий: Судді: