РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2019 року Хортицький районний суд м.Запоріжжя в складі:

головуючого судді - Мурашової Н.А.

за участю секретаря - Бойко Л.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Запоріжжі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , яка діє від імені та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , заінтересована особа - Хортицький районний у місці Запоріжжі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, місце знаходження: м.Запоріжжя, пр.Інженера Преображенського, буд.15, про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України,

ВСТАНОВИВ:

04.12.2019р. заявниця ОСОБА_1 , яка діє від імені та в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_2 звернулася до суду із вказаною заявою, мотивуючи її тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Фонтани Сімферопольського району АР Крим помер батько її доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з яким вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах з 2002р.. Факт смерті підтверджується копією свідоцтва про смерть НОМЕР_1 від 22.04.2014р. виданого Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сімферопольського міського управління юстиції в Автономній Республіки Крим. Однак вказане свідоцтво видано органами, що розташовані на території тимчасово непідконтрольній українській владі, є недійсним і не тягне ніяких правових наслідків. Зареєструвати смерть згідно до вимог діючого законодавства України вона не може, оскільки відсутні документи, які є підставою для проведення державної реєстрації смерті. У зв`язку з цим вона вимушена звернутися до суду з цією заявою. Встановлення факту смерті їй необхідно для отримання свідоцтва про смерть у відповідності до законодавства України та матеріальної допомоги.

Просить встановити факт смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Фонтани Сімферопольського району АР Крим.

Ухвалою суду від 04.12.2019р. відкрито окреме провадження у цивільній справі за даною заявою і призначено відкрите судове засідання.

Заявниця ОСОБА_1 , яка діє від імені та в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_2 в судове засідання не прибула, подала заяву про розгляд справи у її відсутність, заявлені вимоги підтримує повністю, просить їх задовольнити.

Представник заінтересованої особи - Хортицького районного у м.Запоріжжі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області в судове засідання не прибув за невідомими причинами, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином.

Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність вказаних осіб за наявними у справі доказами.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом.

Згідно з п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до п.8 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи, зокрема, про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Ст.317 ЦПК України встановлює особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України.

Так, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України (ч.1).

Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню (ч.4).

Згідно з п.1 постанови Пленуму ВСУ №5 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням

спору про право.

Згідно з п.13 вказаної постанови заявник зобов`язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин.

Відповідно до ст.ст. 1, 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Відповідно до ч.1-3 ст.9 зазначеного Закону, державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, ще передбачені Конституцією та законами України.

Будь-які органи, їх посадові особи та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.

Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Ч.1 ст.17 зазначеного Закону України передбачено, що у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна.

Згідно з ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі: 1) якщо заява надійшла після закінчення одного року з дня настання смерті; 2) встановлення у судовому порядку факту смерті; 3) звернення для реєстрації смерті особи, оголошеної судом померлою.

П.5 р.ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/2, передбачено, що підставами для проведення державної реєстрації смерті, є, зокрема, лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 8 серпня 2006 року № 545, а також рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення особи померлою.

Суд встановив, що заявниця ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є батьками ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно з копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 22.04.2014р. Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сімферопольського міського управління юстиції в Автономній Республіки Крим, ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у с.Фонтани Сімферопольського району Автономної Республіки Крим, актовий запис про смерть №1655.

03.12.2019р. Хортицький районний у м.Запоріжжі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області відмовив заявниці у видачі свідоцтва про смерть ОСОБА_3 , оскільки нею не надані документи, передбачені діючим законодавством України, які є підставою для проведення державної реєстрації смерті особи.

Проаналізувавши вищевикладені вимоги діючого законодавства, з`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно усі обставини справи, оцінивши надані суду докази в їх сукупності з точки зору їх належності, допустимості, достатності і взаємозв`язку, суд вважає встановленим та доведеним той факт, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Фонтани Сімферопольського району АР Крим, яке знаходиться на тимчасово окупованій території Україні.

Цей факт підтверджується наданими заявницею документами - копією свідоцтва про смерть НОМЕР_1 від 22.04.2014р., які суд вважає необхідним прийняти до уваги при ухваленні вказаного рішення, застосувавши до зазначених правовідносин так звані "намібійські винятки" Міжнародного суду ООН: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян.

Європейський суд з прав людини розвиває цей принцип у своїй практиці (рішення у справах «Лоізіду проти Туреччини», 18.12.1996, «Кіпр проти Туреччини», 10.05.2001, «Мозер проти Республіки Молдови та Росії», 23.02.2016) - зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих defacto органів та інститутів (окупаційної влади) далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим (ЄСПЛ). Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать. При цьому, у виняткових випадках, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу.

При цьому суд враховує, що доказів, які б спростовували факт смерті ОСОБА_3 , суду не надано.

Також суд враховує, що м.Сімферополь АР Крим знаходиться на тимчасово окупованій території, де державні органи влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження і відповідно заявниця немає можливості отримати документи про смерть встановленого законами України зразка, у зв`язку з чим їй було відмовлено Хортицьким районним у м.Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області у видачі свідоцтва про смерть.

Таким чином, отримати свідоцтво про смерть у відповідності до вимог діючого на території України законодавства, а отже підтвердити відповідний факт в позасудовому порядку заявниця не має можливості.

Однак факт, про встановлення якого просить заявниця, має для неї юридичне значення, оскільки це необхідно для отримання свідоцтва про смерть встановленого законодавством України зразка та подальшої реалізації її неповнолітньою донькою прав та свобод громадянки України.

На підставі вищевикладеного заяву слід задовольнити.

Керуючись ст.4,5,12,13,76-82,89,141,258-259,263-265,293,315,317 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 , яка діє від імені та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 , - задовольнити.

Встановити факт того, що ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , помер ІНФОРМАЦІЯ_5 в с.Фонтани Сімферопольського району Автономної Республіки Крим.

Рішення суду підлягає негайному виконанню.

Рішення суду може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через Хортицький районний суд м.Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Оскарження рішення суду не зупиняє його виконання.

Суддя Н.А.Мурашова

04.12.2019