Провадження №22-ц/812/1716/19
П О С Т А Н О В А

Іменем України

10 грудня 2019 року м. Миколаїв

колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду у складі:

головуючого: Базовкіної Т.М.,

суддів: Кушнірової Т.Б., Яворської Ж.М.,

із секретарем судового засідання: Цуркан І.І.,

за участі представників: позивача - ОСОБА_1 , відповідача - ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу №489/2734/19 за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_3 на рішення, яке постановив Ленінський районний суд м. Миколаєва під головуванням судді Рум`янцевої Надії Олексіївни у приміщенні цього суду 19 серпня 2019 року, повний текст якої складений в той же день, у справі за позовом ОСОБА_3 до Державного підприємства «Науково-виробничий комплекс газотурбобудування «Зоря»-«Машпроект» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и л а :

У серпні 2019 р. ОСОБА_3 через свого представника ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до Державного підприємства «Науково-виробничий комплекс газотурбобудування «Зоря»-«Машпроект» (далі - ДП «НВКГ «Зоря»-«Машпроект») про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Позов мотивовано тим, що ОСОБА_3 працювала на посаді інструктора-методиста з фізичної культури та спорту в спортивному комплексі в ДП «НВКГ «Зоря»-«Машпроект» протягом 4 років, завжди сумлінно виконувала свою роботу та дуже відповідально відносилась до покладених на неї повноважень. Однак, 26 квітня 2019 р. її було звільнено з вказаної посади за п.1 ст.40 КЗпП України, у зв`язку зі скороченням штату працівників відповідно до наказу виконуючого обов`язки директора з персоналу та науково-технічної інформації ДП «НВКГ «Зоря»-«Машпроект» ОСОБА_5 №1172-08-К. Підставою звільнення зазначений наказ від 01 лютого 2019 року № 45, акт про ознайомлення з попередженням про майбутнє скорочення штатної одиниці та переліком вакантних одиниць від 26 лютого 2019 р., службова записка від первинної профспілкової організації ДП НВКГ «Зоря»-«Машпроект» від 22 березня 2019 р. № 60-49, подання до цехкому профспілки від 25 березня 2019 р. № 08/5-331 та лист голові профкому первинної профспілкової організації ДП НВКГ «Зоря»-«Машпроект» від 03 квітня 2019 року № 08/5-2364.

Позивач вказувала, що звільнення працівника у зв`язку зі скороченням згідно ст. 40 КЗпП України має відбуватись з дотриманням процедури, встановленої ст. 42 КЗпП України, яка є тривалою і трудомісткою. Крім того, згідно ч. 1 ст. 42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. Також, як зазначає позивач, треба звернути увагу, що в першу чергу роботодавець зобов`язаний проаналізувати, хто з працівників має більш високу кваліфікацію і продуктивність праці згідно норм КЗпП України.

Тобто роботодавець створює всі необхідні умови для залишення працівника на роботі, навіть у випадках скорочення штату або зміни умов праці, тощо.

Що ж стосується відповідача, то на думку позивача, ним було порушено переважне право ОСОБА_3 на залишення на роботі.

Посилаючись на викладене, а також на те, що керівництво ДП НВКГ «Зоря»-«Машпроект», звільняючи її із займаної посади, створило штучні умови для наступного звільнення працівників, позивач просила поновити її на роботі та стягнути з відповідача на її користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу та судові витрати, а саме - витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 19 серпня 2019 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що будь-яких переконливих і безспірних доказів на підтвердження обставин, вказаних в позові, позивачем не надано, не містять їх і матеріали справи, а обставини, на які позивач посилається, не є достатніми для висновку про наявність цивільно-правових підстав для визнання звільнення незаконним та поновлення його на роботі. Оскільки судом не встановлено порушень законодавства при звільненні позивача з роботи, не підлягають задоволенню і похідні вимоги щодо скасування наказу про звільнення, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Інші доводи позивача цих висновків не спростовують. Враховуючи вказані обставини, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 вказує, що рішення суду першої інстанції є незаконним, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому просить його скасувати й задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що відповідачем не надано доказів доцільності зміни істотних умов праці на підприємстві, які призвели до необхідності скорочення штату працівників, а судом не наведено оцінку таких обставин; судом не з`ясовано, чи відбулися зміни в організації виробництва и праці, скорочення чисельності або штату працівників, а також чи дотриманий відповідачем вимоги частини 3 статті 22 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», вимоги пункту 2.11 Колективного трудового договору в матеріалах справи відсутній новий штатний розпис відповідача, а звільнення позивачки відбулося без попередньої згоди профспілкової організації, членом якої вона є; наказ № 45 від 01 лютого 2019 року підписаний в.о. генерального директора ОСОБА_8., однак згідно Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадським формувань єдиним підписантом є ОСОБА_6 ; в матеріалах справи відсутній розрахунок середньої заробітної плати позивачки за останні два місяці роботи, що передували звільненню, і ця обставина не була досліджена судом.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду залишити без змін.

Відзив мотивований тим, що апеляційна скарга є незаконною, необґрунтованою, оскільки відповідачем було дотримано вимоги статті 22 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», проінформовано профспілковий комітетом підприємства листами № 08/2-9516 від07 грудня 2018 року, № 08/2-809 від 01 лютого 2018 року про зміни в організації виробництва і праці; адміністрація підприємства зверталася до профспілкової організації підприємства щодо надання згоди на звільнення позивачки, але жодного рішення за цим питанням не отримало; наказ № 45 від 01 лютого 2019 року підписаний уповноваженою особою відповідача в силу пункту 7.2 Статуту підприємства. Щодо відсутності у справі розрахунку середнього заробітку позивачки, то відповідно до положень статті 81 ЦПК України ОСОБА_3 повинна була самостійно надати суду першої інстанції такий розрахунок, витребувати його у відповідача, або скористатися вимогами статей 83, 84 ЦПК України, подавши клопотання про витребування доказів.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із таких підстав.

Відповідно до положень частин 1, 2, 3, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Вказаним положенням процесуального закону рішення суду першої інстанції в цілому відповідає.

Як вбачається з матеріалів справи і таке встановив суд першої інстанції, ОСОБА_3 працювала на посаді інструктора-методиста з фізичної культури та спорту спортивного комплексу ДП НВКГ «Зоря»-«Машпроект» з 02 лютого 2015 року на підставі наказу № 160-08-к від 27 січня 2015 року, що підтверджується копією трудової книжки ОСОБА_3 серії НОМЕР_1 (а.с 9-11).

Наказом виконуючого обов`язки директора з персоналу та науково-технічної інформації ДП НВКГ «Зоря»-«Машпроект» № 1172-08-к від 26 квітня 2019 року ОСОБА_3 з 26 квітня 2019 року звільнено з посади інспектора-методиста з фізичної культури та спорту спортивного комплексу у зв`язку зі скороченням штату працівників за п. 1 ст. 40 КЗпП України, та виплачено вихідну допомогу у розмірі середнього місячного заробітку. З даним наказом ОСОБА_3 ознайомилася під підпис, копію наказу отримала в день його видання, про що свідчить відповідна відмітка на зворотній стороні наказу (а.с. 55).

Звертаючись з позовом, ОСОБА_3 вказувала на незаконність свого звільнення через порушення відповідачем переважного права позивачки на залишення на роботі та створення відповідачем штучних умов для наступного звільнення працівників.

Вирішуючи питання правомірності звільнення позивачки, колегія суддів виходить з наступного.

Трудовий договір - це угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін (ч. 1 ст. 21 КЗпП України).

Трудовий договір може бути розірваний як за ініціативою працівника, так і за ініціативою власника або уповноваженого ним органу.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, позивачку було звільнено із займаної посади на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України у зв`язку із скороченням штату працівників.

За правилами п.1 ч.1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом, серед іншого, у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Суд правильно виходив з того, що у будь-якому разі звільнення працівника має відбуватися із дотриманням вимог трудового законодавства, в тому числі щодо надання гарантій при звільненні.

Відповідно до ч. 2 ст. 40 КЗпП України звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

За положеннями частин 1 та 3 ст. 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

Таким чином, одночасно з попередженням про вивільнення конкретного працівника роботодавець повинен запропонувати йому всі наявні за відповідною кваліфікацією вакантні посади.

Відповідно до роз`яснень, що надані в абзаці 1 пункту 19 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 6 листопада 1992 р. з наступними змінами «Про практику розгляду судами трудових спорів» (далі - Постанова Пленуму), розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за п. 1 ст. 40 КЗпП України, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівників, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника за його згодою на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнений працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

Як встановив суд першої інстанції, згідно із наказом виконуючого обов`язки генерального директора ДП НВКГ «Зоря»-«Машпроект» ОСОБА_8 № 45 від 01 лютого 2019 року «Про упорядкування чисельності персоналу ДП НВКГ «Зоря-Машпроект» з 09 квітня 2019 року на підставі рішення конференції трудового колективу № 2 від 03 вересня 2018 року про згоду на передачу до комунальної власності спортивного комплексу: ліквідовано спортивний комплекс як самостійний структурний підрозділ; скорочений штат працівників спортивного комплексу у кількості 99 штатних одиниць у зв`язку з його ліквідацією; створена комісія для розгляду переважного права на залишення на роботі при вивільненні працівників у зв`язку зі скороченням штату спортивного комплексу (а.с. 29-31).

Відповідно до Переліку штатних одиниць спортивного комплексу, які скорочуються з 09 квітня 2019 року, який є додатком до наказу від 01 лютого 2019 року № 45, серед інших посад скорочується посада інструктора-методиста з фізичної культури та спорту у кількості 1 одиниці (а.с. 32-34).

Відповідно до протоколу № 104 від 04 лютого 2019 року (а.с. 38) комісією з розгляду переважного права на залишення на роботі вирішено з огляду на те, що існує одна штатна одиниця за посадою інструктора-методиста з фізичної культури та спорту, яку займає ОСОБА_3 та яка підлягає скороченню, переважне право згідно ст. 42 КЗпП України при звільненні відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України не розглядалося. Вивільненню підлягає ОСОБА_3 (інструктор-методист з фізичної культури та спорту).

26 лютого 2019 року ОСОБА_3 попереджена про майбутнє скорочення штатної одиниці та про те, що вона підлягає вивільненню за скороченням штату 09 квітня 2019 року та їй запропоновано звернутися до відділу кадрів для розгляду існуючих на підприємстві вакансій та подальшого рішення питання про можливе працевлаштування (а.с. 39).

Проте, ОСОБА_3 від підпису у письмовому попередженні про майбутнє скорочення відмовилася, про що складено акт від 26 лютого 2019 року в присутності начальника відділу Щеглова В.С., начальника бюро Стойка О.В, фахівця з питань кадрової роботи 2 категорії ОСОБА_7 (а.с. 40).

З переліком вакантних одиниць керівників, професіоналів, фахівців, службовців, основних та допоміжних робітників станом на 18 лютого 2019 року ОСОБА_3 була ознайомлена 26 лютого 2019 року, про що свідчить особистий підпис ОСОБА_3 на зворотній частині переліку вакантних одиниць та її відмітка «Не підходить» (а.с. 41-54).

З наведеного можна зробити висновок, що дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, а саме - скорочення чисельності та штату працівників через зміни у структурі підприємства у зв`язку із ліквідацією структурного підрозділу, передачею цього підрозділу (спортивного комплексу) до комунальної власності; позивачка була попереджався за 2 місяці про наступне вивільнення, відповідачем було виконано вимоги законодавства, що регулюють вивільнення працівників, оскільки позивачці були запропоновані усі вакантні посади, від працевлаштування на яких вона відмовилась, про що свідчить зроблена нею примітка «Не підходить» на переліку вакантних посад.

Також позивачка не користувалася переважним правом на залишення на роботі, оскільки серед переліку посад, які підлягали скороченню, була лише одна посада «інструктора-методиста з фізичної культури та спорту», яку обіймала ОСОБА_3 .

З витребуваних апеляційним судом за клопотанням представника позивачки додаткових доказів з огляду на допущену судом першої інстанції певну неповноту встановлення обставин справи, виконання у повній мірі вимог статті 2 ЦПК України, перевірки доводів апеляційної скарги вбачається таке.

Згідно копій організаційної структури ДП НВКГ «Зоря»-«Машпроект», яка діяла з 01 лютого 2019 року та з 01 травня 2019 року (а.с. 138-139) та була затверджена генеральним директором, у структурі цього підприємства відбулися зміни - до складу підприємства з 01 травня 2019 року не входить структурний підрозділ «Спортивний комплекс». І такі зміни погоджені Державним концерном «Укроборонпром», що відповідає положенням пункту 7.7 Статуту ДП НВКГ «Зоря»-«Машпроект».

Відповідно до витягу із штатного розпису керівників, професіоналів, фахівців, службовців, основних і допоміжних робітників ДП НВКГ «Зоря»-«Машпроект» станом на 01 січня 2019 року та погоджених на виконання вимог пункту 7.7 Статуту відповідача із Державним концерном «Укроборонпром» переліком змін до штатного розпису Державним концерном «Укроборонпром» від 18 лютого 2019 року (а.с. 140-151), після змін у штатному розписі відсутня посада інструктора-методиста з фізичної культури та спорту, яку обіймала ОСОБА_3 .

На підставі аналізу наказу від 31 січня 2019 року № 37-01-ОС про покладання на головного інженера НВК ОСОБА_8 виконання обов`язків генерального директора (а.с. 151), посадової інструкції директора з персоналу та науково-технічної інформації ДП НВКГ «Зоря»-«Машпроект», затвердженої 17 квітня 2013 року (а.с. 155-158), списку посад, працівників, які призначаються та вивільняються наказом гендиректора ДП НВКГ «Зоря»-«Машпроект», затвердженого наказом від 02 березня 2018 року № 70 (а.с. 152, 153), наказу від 01 березня 2018 року № 81-01-К про покладання на ОСОБА_5 виконання обов`язків директора з персоналу та науково-технічної інформації ДП НВКГ «Зоря»-«Машпроект» (а.с. 154), колегія приходить до висновку, що як наказ про упорядкування чисельності персоналу ДП НВКГ «Зоря»-«Машпроект» від 01 лютого 2019 року № 45, так і наказ від 26 квітня 2019 року № 1172-08-К про звільнення ОСОБА_3 підписані уповноваженими посадовими особами ДП НВКГ «Зоря»-«Машпроект».

За такого вказані докази також підтверджують, що у відповідача дійсно відбулися зміни в організації виробництва, які пов`язані із скороченням штату та чисельності працівників через зміни у структурі підприємства, рішення про скорочення штатів у ДП НВКГ «Зоря»-«Машпроект» та рішення про звільнення позивачки, а також саме звільнення були проведені у визначений законом спосіб, із дотриманням визначених законом процедур та уповноваженими на те локальними нормативними актами посадовими особами ДП НВКГ «Зоря»-«Машпроект».

В силу частини 1 статті 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, крім випадків, коли розірвання трудового договору із зазначених підстав здійснюється з прокурором, поліцейським і працівником Національної поліції, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань України, Національного антикорупційного бюро України чи органу, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства.

У випадках, передбачених законодавством про працю, виборний орган первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, розглядає у п`ятнадцятиденний строк обґрунтоване письмове подання власника або уповноваженого ним органу про розірвання трудового договору з працівником (частина 2 статті 43 КЗпП України).

Виборний орган первинної профспілкової організації (профспілковий представник) повідомляє власника або уповноважений ним орган про прийняте рішення у письмовій формі в триденний строк після його прийняття. У разі пропуску цього строку вважається, що виборний орган первинної профспілкової організації (профспілковий представник) дав згоду на розірвання трудового договору (частина 5 статті 43 КЗпП України).

Як роз`яснено в пункті 15 Постанови Пленуму, оскільки у зазначених вище нормах за їх змістом йдеться про профспілковий орган підприємства, установи, організації, профспілкові органи структурних підрозділів (цехів, управлінь, відділів тощо) можуть вирішувати питання про дачу згоди на звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу, якщо їм таке право делеговане профспілковим органом підприємства, установи, організації.

20 березня 2019 року за вихідним № 08/5-294 начальником відділу кадрів на адресу голови профкому первинної профспілкової організації ДП НВКГ «Зоря»-«Машпроект» направлена службова записка про надання роз`яснення про те, який орган первинної профспілкової організації розглядає подання про надання згоди про звільнення працівників у зв`язку зі скороченням штату працівників спортивного комплексу «Зоря».

Відповідно до листа від 22 березня 2019 року за вихідним № 60-49 голови профкому первинної профспілкової організації ДП НВКГ «Зоря»-«Машпроект» надано роз`яснення щодо розгляду подань про надання згоди на звільнення працівників спортивного комплексу профспілковим комітетом комплексу.

25 березня 2019 року за вихідним № 08/5-331, виконуючим обов`язки директора з персоналу та науково-технічної інформації ДП НВКГ «Зоря»-«Машпроект» направлено подання до цехового комітету профспілки спортивного комплексу про надання згоди на звільнення з підприємства 26 квітня 2019 року інструктора-методиста з фізичної культури та спорту в спортивному комплексі ОСОБА_3 відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв`язку зі скороченням штату (а.с. 20).

У зв`язку з неотриманням відповіді від цехового комітету профспілки спортивного комплексу щодо звільнення з підприємства 26 квітня 2019 року інструктора-методиста з фізичної культури та спорту в спортивному комплексі ОСОБА_3 відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України виконуючим обов`язки директора з персоналу та науково-технічної інформації ДП НВКГ «Зоря»-«Машпроект» 03 квітня 2019 року за вихідним № 08/5-2364 направлений лист щодо отримання рішення про надання/ненадання згоди на звільнення працівників спортивного комплексу, в тому числі позивачки, із зазначенням, що у разі ненадання відповіді у встановлений строк, вважається наданням згоди на звільнення працівника з займаної посади у зв`язку з скороченням штату.

В силу частини 9 статті 43 КЗпП України якщо розірвання трудового договору з працівником проведено власником або уповноваженим ним органом без звернення до виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника), суд зупиняє провадження по справі, запитує згоду виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) і після її одержання або відмови виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) в дачі згоди на звільнення працівника (частина перша цієї статті) розглядає спір по суті.

Оскільки відповідачем не було отримано результатів розгляду звернення з приводу надання згоди на звільнення ОСОБА_3 від первинної профспілкової організації ДП НВКГ «Зоря»-«Машпроект», ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 22 жовтня 2019 року зроблений запит щодо згоди виборного органу первинної профспілкової організації ДП НВКГ «Зоря»-«Машпроект» на звільнення ОСОБА_3 з роботи з посади інструктора-методиста з фізичної культури та спорту.

У відповіді голови профспілкового комітету первинної профспілкової організації ДП НВКГ «Зоря»-«Машпроект» від 25 жовтня 2019 року № 60-217 зазначено, що у зв`язку із тим, що ОСОБА_3 вже не є членом профспілкової організації ДП НВКГ «Зоря»-«Машпроект», виборний орган первинної профспілкової організації ДП НВКГ «Зоря»-«Машпроект» не вважає за необхідне розглядати питання щодо надання/ненадання згоди на звільнення ОСОБА_3 за пунктом 1 статті 40 КЗпП України. Також зазначено, що листом № 60-49 від 22 березня 2019 року ДП НВКГ «Зоря»-«Машпроект» було повідомлено, що подання про надання згоди на звільнення працівників необхідно направляти до голів цехових комітетів профспілкової організації ДП НВКГ «Зоря»-«Машпроект».

Таким чином ні цеховий комітет первинної профспілкової організації ДП НВКГ «Зоря»-«Машпроект» (на подання відповідача) ні первинна профспілкова організація ДП НВКГ «Зоря»-«Машпроект» (на подання відповідача та ухвалу суду) не розглянули питання щодо погодження/непогодження звільнення позивачки з роботи, тому відповідно до положень статті 43 КЗпП України слід вважати, що виборний орган первинної профспілкової організації ДП НВКГ «Зоря»-«Машпроект» дав згоду на розірвання трудового договору з ОСОБА_3 із визначених роботодавцем підстав.

Враховуючи усе вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що відсутні підстави для поновлення позивачки на роботі, і погоджується із висновком суду першої інстанції про недоведеність її позовних вимог, оскільки наявними в матеріалах справи доказами не підтверджується порушення відповідачем вимог щодо порядку звільнення працівника за пунктом 1 статті 41 КЗпП України.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги.

Стосовно аргументів про відсутність доказів щодо доцільності зміни істотних умов праці у відповідача з посиланням на положення статті 32 КЗпП України, то таке не заслуговує на увагу, оскільки предметом даного спору не були зміни в істотних умовах праці позивачки, а вирішувались вимоги про законність її звільнення за пунктом 1 статті 41 КЗпП України, тобто спірні правовідносини не регулюються статтею 32 КЗпП України.

Також помилковим є посилання в апеляційній скарзі на положення статті 104 ЦК України, тому що у даній справі не йдеться про будь-яке припинення юридичної особи - відповідача, а скорочення чисельності працівників пов`язано із змінами у структурі підприємства.

Щодо встановлення дійсності змін в організації виробництва, які потягли скорочення штату та чисельності працівників, то ці обставини підтверджуються дослідженими судом першої інстанції наказом від 01 лютого 2019 року № 45, а також дослідженими додатково у суді апеляційної інстанції копій організаційної структури ДП НВКГ «Зоря»-«Машпроект», які діяли з 01 лютого 2019 року та з 01 травня 2019 року (а.с. 138-139), витягу із штатного розпису керівників, професіоналів, фахівців, службовців, основних і допоміжних робітників ДП НВКГ «Зоря»-«Машпроект» станом на 01 січня 2019 року та погоджених із Державним концерном «Укроборонпром» переліком змін до штатного розпису Державним концерном «Укроборонпром» від 18 лютого 2019 року (а.с. 140-151), відповідно до яких після змін у штатному розписі відсутня посада інструктора-методиста з фізичної культури.

Щодо недотримання відповідачем вимог статті 22 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» про узгодження звільнення працівників, яке планується, з первинною профспілковою організацією, вимог Колективного договору на 2018-2019 роки щодо граничної кількості працівників, які звільняються за ініціативою адміністрації, то ці обставини не входять до предмету індивідуального трудового спору. До того ж на підтвердження виконання вимог Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» відповідачем надані наступні докази.

07 грудня 2018 року за вихідним № 08/2-9516 виконуючий обов`язки директора з персоналу та науково-технічної інформації ДП НВКГ «Зоря»-«Машпроект» повідомив голову профспілкового комітету первинної профспілкової організації ДП НВКГ «Зоря»-«Машпроект» щодо скорочення штатних одиниць структурного підрозділу «Спортивний комплекс» у зв`язку з його ліквідацією (а.с. 64).

01 лютого 2019 року за вихідним № 08/2-809 виконуючий обов`язки директора з персоналу та науково-технічної інформації НВКГ «Зоря»-«Машпроект» повідомив голову профспілкового комітету первинної профспілкової організації ДП НВКГ «Зоря»-«Машпроект» щодо зміни терміну ліквідації, а саме з - 09 квітня 2019 року (а.с. 65).

Більш того, наказ від 01 лютого 2019 року про упорядкування чисельності персоналу був виданий також на підставі рішення конференції трудового колективу № 2 від 03 вересня 2018 року про згоду на передачу до комунальної власності спортивного комплексу, що підтверджує безпосередню участь всього колективу підприємства у вирішенні питання долі структурного підрозділу - спортивного комплексу.

Щодо посилань на нез`ясування судом повноважень особи, яка підписала наказ від 01 лютого 2019 року № 45, то судом апеляційної інстанції виправлений цей недолік і перевірені повноваження ОСОБА_8 , який підписав цей наказ, і мав на це повноваження на підставі наказу від 31 січня 2019 року № 37-01-ОС про покладання на головного інженера ОСОБА_8 виконання обов`язків генерального директора.

Щодо відсутності в матеріалах справи розрахунку середнього заробітку позивачки, то надання такого розрахунку в силу положень статей 12, 13, 81 ЦПК України покладається на позивачку. Більш того, в силу вимог статей 81, 83, 84 ЦПК України саме на позивача покладається обов`язок подання доказів на підтвердження своїх вимог, а також надається право у разі неможливості самостійно надати докази заявляти клопотання про їх витребування. Таке клопотання у справі ні позивачем, ні її представниками не заявлялось.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції в цілому відповідає вимогам матеріального та процесуального права, колегія суддів в силу положень статті 375 ЦПК України не вбачає підстав для його скасування.

З огляду на результати вирішення апеляційної скарги, відсутні передбачені статтею 141 ЦПК України підстави для розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_3 залишити без задоволення, рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 19 серпня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених статтею 389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий Т.М. Базовкіна

Судді: Т.Б. Кушнірова

Ж.М. Яворська

________________________________________

Повний текст постанови складений 11 грудня 2019 року