Справа № 486/1869/19
Провадження № 2/486/776/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2019 року Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

в складі: головуючого судді - Савіна О.І.

при секретарі - Кучмар В.С.

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Южноукраїнську Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , який діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання права власності,

без участі сторін

ВСТАНОВИВ:

15.04.2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 із позовною заявою до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання права власності та встановлення розміру частки у праві спільної часткової власності на квартиру. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що йому та його доньці ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно належить по 245/1000 часток квартири АДРЕСА_1 , кожному. Інша частка квартири належить ОСОБА_3 та ОСОБА_4 по 2535/10000, кожному. У зв`язку з помилкою допущеною під час визначення часток всіх співвласників квартири, виявилось, що шляхом арифметичного складання часток всіх співвласників, а саме: 245/1000 + 245/1000 + 2535/10000 + 2535/10000 = 0.997, що не складає цілу частку. Дана помилка виникла в результаті математичних округлень, які були здійснені під час визначення часток права власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від загальної площі квартири. Посилаючись на те, що в позасудовому порядку виправити помилку неможливо, позивач просив визнати за ним та за його донькою право власності на 2465/10000 часток в квартирі АДРЕСА_1 , кожному.

Сторони в підготовче судове засідання не з`явились. Представник позивача ОСОБА_5 направив на адресу суду клопотання про розгляд справи у його відсутність та відсутність позивача, зазначивши, що позовні вимоги підтримують у повному обсязі. Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 також направили письмові заяви, в яких просять розглянути справу без їх участі, вказавши, що визнають позовні вимоги.

Оскільки матеріали справи містять достатньо даних щодо прав та взаємовідносин сторін, суд вважає можливим розглядати справу у їх відсутність.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Частиною 3 ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Зважаючи на те, що відповідач визнав позовні вимоги у повному обсязі, суд вважає можливим ухвалити рішення в підготовчому судовому засіданні.

У відповідності до ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши надані докази в межах заявлених позовних вимог, суд дійшов до наступного висновку.

В підготовчому судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 01.11.2012 року виданого на підставі рішення Южноукраїнської міської ради «Про приватизацію житла» від 25.10.2012 року №743, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності належить по 245/1000 часток двокімнатної квартири АДРЕСА_1 (а.с. 8).

Стаття 355 ЦК України передбачає, що майно, яке є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Якщо розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлений за домовленістю співвласників або законом, він визначається з урахуванням вкладу кожного з співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна (ст. 357 ЦК України).

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно вбачається, що квартира АДРЕСА_1 на лежить на праві спільної часткової приватної власності ОСОБА_2 у розмірі 2450/10000 частки, ОСОБА_1 у розмірі 2450/10000 частки, ОСОБА_4 у розмірі 2535/10000 частки, ОСОБА_3 у розмірі 2535/10000 частки (а.с. 11-12).

Таким чином шляхом арифметичного складання часток всіх співвласників спірної квартири вбачається, що загальна частка складає 0.997/10000, тобто не є цілою часткою.

Відповідно до пункту 3.2 глави 3 Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженої Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18.06.2007 року № 55, право кожного співвласника в спільній частковій власності визначається часткою, яка виражається в простих правильних дробах (1/2; 1/3; 3/5 тощо). При цьому вказані в правовстановлювальних документах розміри часток співвласників на об`єкт нерухомого майна в сумі повинні становити одиницю.

Відповідно до п.3.7 цієї ж Інструкції в редакції, чинній на момент реєстрації права власності, розрахунок розміру часток у спільній частковій власності на квартири, що приватизуються, провадиться відповідно до додатка 1 Положення про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян, затвердженого наказом Держжитлокомунгоспу України від 15.09.92 N 56. Приклад розрахунку часток у квартирі багатоквартирного житлового будинку наведено в додатку 4 до цієї Інструкції. З додатку 4 Інструкції в редакції, чинній на момент реєстрації права власності, вбачається, що після обчислення частки кожного із співвласників необхідно зробити перевірку шляхом складання, щоб впевнитися в тому, що сума часток дорівнюватиме одиниці.

Згідно повідомлення Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації м. Южноукраїнська» від 29.08.2019 року, під час виготовлення у 2012 році технічного паспорту для приватизації квартири АДРЕСА_1 , згідно чинних на той час норм та інструкції, розрахунок часток проводився з загальної площі часток, які належать власникам та загальної площі всієї квартири. Тобто власникам кімнати 13.0 кв.м належить 22.0 кв.м від загальної площі квартири: 22.0/44.6=0.4932735, що шляхом математичного округлення до сотих склало 0.49. Отже частки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 становлять по 245/1000. При цьому, технічний паспорт ОСОБА_3 та ОСОБА_4 видавася згідно нових діючих вимог до технічного паспорту, а тому згідно розрахунку належних їм часток квартири 22.6/44.6=0.506726, було здійснено заокруглення до тисячних, що склало 0.507. Отже частки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 становлять по 2535/1000. Отже, шляхом арифметичного складання часток всіх співвласників 245/1000 + 245/1000 + 2535/1000 + 2535/1000 = 0.997, що не становить цілу частку, тобто помилка виникла внаслідок математичних округлень. Якщо ж розрахунок площі квартири належної Бакшиним взяти за 0.493, то частка кожного складатиме по 2465/1000 (а.с. 9).

Таким чином, через допущення математичної помилки в обчисленні часток, право власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було порушено, а тому суд приймає до уваги розрахунок позивача і погоджується з тим, що частки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 повинні складати по 2465/10000.

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Згідно положень ст.ст. 317, 319 Цивільного Кодексу України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

У відповідності до ч.1 ст. 15 ЦК України та ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач на власний розсуд обирає спосіб захисту.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Враховуючи принцип диспозитивності цивільного процесу, суд вважає, що позивач самостійно обрав той спосіб захисту порушених прав, який на його думку є ефективним і передбачений спеціальним законодавством (ч.1 ст. 2 ЦПК України).

Ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування (Постанова Верховного суду №683/1540/16-ц від 03.09.2018 року. Згідно рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003, правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Згідно п.8.1 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №7/5 від 07.02.2002 року, яке було чинне на момент видачі позивачам свідоцтва про право власності, оформлення права власності на нерухоме майно проводиться з видачею свідоцтва про право власності. А додатком №2 вказаного Положення, встановлено перелік правовстановлюючих документів, на підставі яких проводиться державна реєстрація права власності на нерухоме майно, серед яких, є, зокрема, свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане органом місцевого самоврядування.

Пунктом 6 ч.1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого до 01 січня 2013 року, органом місцевого самоврядування або місцевою державною адміністрацією, чи його дубліката.

Згідно повідомлення виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради Миколаївської області від 11.09.2019 року, щодо внесення виправлень у свідоцтво про право власності на нерухоме майно, право власності на нерухоме майно квартиру АДРЕСА_1 , зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 05.03.2019 року з розміром часток, згідно правовстановлюючого документу, тобто право власності вже визнано державою. Ненормативні акти органу місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, а тому не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання (а.с. 10).

Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 р. №1127, також не передбачена можливість внесення виправлень стосовно розміру часток у спільному майні.

Судом встановлено, що право власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1 набуто в порядку, передбаченому законом та у відповідності до норм цивільного та житлового законодавства. Проте при обчисленні часток кожного із співвласників у відповідності до Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженої Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18.06.2007 року № 55, була допущена помилка, і сума часток не складає єдине ціле.

Враховуючи, що спір стосується права власності та його державної реєстрації і виправити помилку в позасудовому порядку жодним чином неможливо, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Частиною 1 ст. 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Однак позивачем не ставиться питання про відшкодування судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 355, 356, 357 ЦК України, ст.ст. 2-13, 76-81, 197, 200, 206, 259, 263-265, 268, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , який діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання права власності, задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 2465/10000 частки в праві спільної часткової власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 2465/10000 частки в праві спільної часткової власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Южноукраїнського

міського суду Олександр Іванович Савін