Провадження № 2-з/679/17/2019
Справа № 679/1697/19
У Х В А Л А

про відмову у забезпеченні позову

11 грудня 2019 року м. Нетішин

Суддя Нетішинського міського суду Хмельницької області Гавриленко О.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

10 грудня 2019 року ОСОБА_1 звернувсь до суду з позов до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

Цього ж дня ОСОБА_1 подав заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, які знаходяться на рахунках відповідача ОСОБА_2 , відкритих на його ім`я у будь-яких банківських установах, в межах суми боргу в розмірі 24752 гривні 19 коп., а у разі відсутності у останнього відкритих банківських рахунків або у разі недостатності на відкритих банківських рахунках останнього грошових коштів, шляхом накладення арешту на наявне у ОСОБА_2 рухоме та нерухоме майно в межах зазначеної вище суми боргу.

В обґрунтування заяви ОСОБА_1 зазначив, що спір пов`язаний із стягненням грошових коштів, які відповідач фактично привласнив і користується ними, уникаючи всіх можливих контактів з ним, як з позикодавцем.

За наявності означеного позову в суді, на переконання позивача, відповідач по вказаній справі зможе без жодних перешкод закрити наявні банківські рахунки та/або формально відчужити належне йому майно іншим особам, тому невжиття заходів забезпечення позову в подальшому утруднить чи зробить неможливим виконання рішення суду.

Заява про забезпечення позову розглядається у відсутність сторін у порядку ч. 1 ст. 153 ЦПК України.

Дослідивши матеріали заяви про забезпечення позову, суддя прийшла наступного висновку.

За приписами ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, що визначено ч. 2 ст. 149 ЦПК України.

У п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, підставою для забезпечення позову є наявність обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Як убачається з позовної заяви, ОСОБА_1 просить стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за договором позики в розмірі 24752 гривні 19 коп.

Вирішуючи питання щодо застосування такого виду забезпечення позову як накладення арешту на грошові кошти, які знаходяться на рахунках відповідача, або належне останньому рухоме та нерухоме майно, суддя приходить висновку, що між сторонами виник спір щодо стягнення боргу, проте наявність існуючої реальної загрози невиконання чи утруднення виконання постановленого рішення суду по суті спору та необхідність забезпечення позову ґрунтується виключно на припущеннях заявника ОСОБА_1 , оскільки на час розгляду заяви така необхідність не підтверджена належними та допустимим доказами.

В порушення положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України щодо розподілу тягаря доказування, ОСОБА_1 не доведено, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення. Докази того, що існує реальна загроза невиконання рішення суду та наявності намірів ОСОБА_2 чинити перешкоди у виконанні рішення суду по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики до заяви про забезпечення позову не додано.

Крім того, ОСОБА_1 не надав суду відомостей про рухоме та нерухоме майно, яке належить позивачу на праві власності, а також відомостей, які б підтверджували про наявність у ОСОБА_2 відкритих рахунків у банківських установах.

Аналізуючи вищевикладене, суддя приходить висновку, що заява про забезпечення позову є необґрунтованою, а тому задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 149, 153, 260 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції може бути подана до Хмельницького апеляційного суду або через Нетішинський міський суд Хмельницької області (відповідно до п.п. 15.5 п.15 ч.1 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону №2147VIII від 03 жовтня 2017 року) протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя О.М.Гавриленко