ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

20 березня 2019 року

м. Харків

справа № 638/17308/17

провадження № 22-ц/818/1709/19

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого Пилипчук Н.П.,

суддів Кругової С.С., Колтунової А.І.,

за участю секретаря Плахотнікової І.О.

учасники справи:

позивач: Комунальне підприємство «Тролейбусне депо №3»

відповідач: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу

за позовом Комунального підприємства «Тролейбусне депо №3» до ОСОБА_1, про захист ділової репутації та спростування недостовірної інформації,

за апеляційною скаргою Комунального підприємства «Тролейбусне депо №3» в особі ОСОБА_2 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 21 грудня 2018 року, ухвалене суддею Семіряд І.В., в залі суду в м. Харків,

В С Т А Н О В И В :

В листопаді 2017 року КП «Тролейбусне депо №3» звернулося до суду із вказаним позовом.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 20 жовтня 2017 шляхом опублікування в мережі Інтернет на веб-сайті Харківського агентства телевізійних новин АТН статті Ларіси Говіної та телевізійної трансляції на Харківському регіональному телеканалі м. Харкова ТОВ «ТК «АТН» в програмі новин «АТН» відеоінтервю гр. ОСОБА_1, було поширено інформацію, яка є недостовірною та принижує ділову репутацію КП «Тролейбусне депо №3». Інформацію було доведено невизначеному колу осіб, оскільки поширено в загальнодоступній мережі Інтернет та на телебаченні.

Суть поширеної інформації полягає у наступному: «В сентябре и октябре в депо начали настаивать на том, чтобы он после каждой рабочей смены приносил определенную сумму «выручки» от продажи талонов…»

«Свое возмущение об установлении денежных норм, уверяет, высказывал начальству, но в ответ услышал о возможном сокращении рабочих смен или даже увольнении. Сейчас жалуется, что вынужден иногда работать сверхурочно, чтобы выполнить требования и докладывать к указанной сумме из собственного кармана».

Вважає, що негативна недостовірна інформація, поширена відповідачем про позивача, порушила право на недоторканість ділової репутації, оскільки спотворила та принизила оцінку діяльності підприємства з боку громадськості та суспільства, ця оцінка перестала бути обєктивною, поставила під сумнів наявність у КП «Тролейбусне депо №3» необхідного досвіду діяльності із перевезення пасажирів, дотримання підприємством моральних та правових норм.

У звязку із чим позивач просив суд визнати інформацію про КП «Тролейбусне депо №3», поширену шляхом опублікування в мережі Інтернет на веб-сайті Харківського агентства телевізійних новин АТНhttps://atn.ua/obshchestvo/ne-vypolnil-normu-dokladyvay-dengi-konduktor-trolleybusnogo-depo-no3-govorit-o статті Ларіси Говіної та телевізійної трансляції на Харківському регіональному телеканалі м. Харкова ТОВ «ТК «АТН» в програмі новин «АТН» гр. ОСОБА_1, 20.10.2017 недостовірною та такою, що порушує особисте немайнове право КП «Тролейбусне депо №3» на недоторканість ділової репутації. Зобовязати відповідача спростувати протягом тижня з дня набрання рішенням суду законної сили недостовірної інформації про КП «Тролейбусне депо №3» аналогічним способом.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 21 грудня 2018 року у задоволенні позовних вимог КП «Тролейбусне депо №3» - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, яка діє в інтересах Комунального підприємства «Тролейбусне депо №3» просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог Комунального підприємства «Тролейбусне депо №3», посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що зазначаючи, що розповсюджена відповідачем інформація про те, що його, на виконання встановлених погодинних планів, зобовязують після кожної робочої зміни здавати у касу підприємства визначену суму виручки від продажу талонів відповідає дійсності і не є неповною або перекрученою суд першої інстанції скоріше надав оцінку висновку, ніж буквальному висловлюванню, яке просить спростувати позивач. Також відповідачем не надано і судом першої інстанції не наведено в судовому рішення доказів того, що відповідач ОСОБА_1 працює понаднормово. Судом першої інстанції не надано належної оцінки підриву довіри та авторитету, а отже і ділової репутації позивача серед населення, шляхом розміщення на сайті АТН та в новинах АТН відомостей, що становлять інформацію з обмеженим доступом - комерційну таємницю. Також вказує, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що позивачем не доведено, що розповсюджена відповідачем інформація негативно позначилася на діловій репутації позивача, оскільки поширення недостовірної інформації не є правопорушенням з матеріальним складом і не потребує доведення настання негативних наслідків у вигляді матеріальних збитків. Само по собі поширення недостовірної інформації про підприємство порушує особисте немайнове право позивача на недоторканність ділової репутації перешкоджає користуванню особистим немайновим правом на ділову репутацію. Вказує, що судом першої інстанції неналежно застосовано до вказаних правовідносин сторін норми матеріального права, а саме: ст.. 91, 94, 201, 299,ч. 2 ст. 302 ЦК України, ст. 9, 30 Закону України «Про інформацію». Вважає що судом були порушені норми процесуального права та не залучено до участі у справі у якості третьої особи Харківське агентство телевізійних новин «АТН» та ТОВ «ТК «АТН».

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, що зявилися, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що Інформація, спростування якої вимагає позивач частково відповідає дійсності, а частково - є оціночним судженням,оскільки відповідач лише надає свою оцінку та повідомляє своє емоційне відношення до встановлених позивачем годинних планів по збору оплати за проїзд. Позивачем не доведено наявності сукупності обставин, які дають можливість стверджувати про порушення його ділової репутації. Позивач не надав жодних доказів або обґрунтувань того, що інформація, спростування якої вимагає позивач, негативно позначилась на його діловій репутації.

Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 прийнятий на робот у В КП «Тролейбусне депо № 3» 27.12.2016 року на підставі наказу №1326-вк від 26.12.2016 року.

Відповідно до Посадової інструкції кондуктора громадського транспорту, останній повинен виконувати встановлене планове завдання зі збору виручки за реалізацію квитків на маршрутах депо (п.2.2. Інструкції). Згідно із п. 2 Положення по оплаті праці кондукторів громадського транспорту КП «Тролейбусне депо №3», кондуктору встановлюється годинний план по збору оплати за проїзд за буднім, суботнім, недільним розкладом на кожен маршрут, позмінно, а також враховуючи тип рухомого складу, а відповідно до п.6 вищезазначеного Положення, кондуктору здійснюються доплати при виконанні планового завдання.

Відповідно до ч. 1ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Частина 2 ст. 16 ЦК України містить перелік можливих способів захисту цивільних прав та інтересів.

За змістом ст. 277 ЦК України, ч. 4 ст. 32 Конституції України та ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожному гарантується право на захист честі, гідності, ділової репутації та спростування недостовірної інформації особою, яка поширила таку інформацію у такий же спосіб, у який вона була поширена.

У частині першій статті 277 ЦК України передбачено, що фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на спростування цієї інформації.

Тлумачення статті 277 ЦК України свідчить, що позов про спростування недостовірної інформації підлягає задоволенню за такої сукупності умов: поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; поширення інформації, що порушує особисті немайнові права; врахування положень статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини щодо її застосування.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Пунктом 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» (далі - Постанова) роз'яснено, що вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначити характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Пленум Верховного Суду України в п. 15 постанови від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» (далі - Постанова) роз'яснив судам, що при розгляді зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про захист гідності, честі чи ділової репутації, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Оціночними судженнями, з огляду на приписи ст.30 Закону України від 02 жовтня 1992 року № 2657-XII «Про інформацію», за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Таким чином, відповідно до статті 277 ЦК предметом судового захисту не можуть бути оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які як вираження суб'єктивної думки і поглядів відповідача не можна перевірити щодо їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції (зокрема, пункту 46 рішення від 8 липня 1986 року в справі «Лінгенс проти Австрії»).

Суд першої інстанції вірно вважав встановленим, що розповсюджена відповідачем інформація про те, що його, на виконання погодинних планів, зобовязують після кожної робочої зміни здавати у касу підприємства визначену суму виручки від продажу талонів відповідає дійсності і не є неповною або перекрученою.

Відповідач висловив своє відношення до плану реалізації квитків встановленого на підприємстві та обсягу виручки, яку необхідно отримати, вважав встановлені норми завищеними, такими, які можливо виконати лише шляхом понаднормової праці або шляхом докладання власних коштів.

Решта інформації, яку просить спростувати позивач не містить фактичних даних та є лише оціночними судженнями у звязку із чим не можуть бути предметом судового захисту відповідно до ст. 277 ЦК України.

Згідно з ч.ч. 1, 3 статті 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України).

Ділову репутацію юридичної особи становить престиж її фірмового (комерційного) найменування, та інших належних їй нематеріальних активів, серед кола споживачів її товарів та послуг. Під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб - підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин

Приниженням ділової репутації суб'єкта господарювання (підприємця) є поширення у будь-якій формі неправдивих, неточних або неповних відомостей, що дискредитують спосіб ведення чи результати його господарської (підприємницької) діяльності, у зв'язку з чим знижується вартість його нематеріальних активів.

Позивачем не було надано належних та допустимих доказів того, що інформація, яка була поширена позивачем порушує особисте немайнове право позивача на недоторканність ділової репутації перешкоджає користуванню особистим немайновим правом на ділову репутацію.

Представник позивача звертає увагу на те, що відповідачем розголошено інформацію, яка містить комерційну таємницю. Однак зазначені доводи рішення суду не спростовують, оскільки звернення до суду із позовом про захист честі і гідності в порядку ст. 277 ЦК України, на думку колегії суддів, не можна вважати належним способом захисту від розголошення інформації, що містить комерційну таємницю та належним способом притягнення до цивільної відповідальності у разі доведення факту такого розголошення.

Позивач в апеляційній скарзі звертає увагу на те, що до участі у розгляді справи не були залучені у якості третіх осіб Харківське агентство телевізійних новин «АТН» та ТОВ «ТК «АТН». Між тим, з матеріалів справи вбачається, що позивач із таким клопотанням до суду не звертався, зазначені особи рішення суду не оскаржують, відмовою у задоволенні позову права та інтереси зазначених осіб не порушено, тому відсутні підстави для скасування рішення суду з цих підстав.

При вирішенні спору судом першої інстанції вірно застосовано норми матеріального права, порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, колегією суддів не установлено.

Апеляційна скарга не містить доводів на спростування висновків суду першої інстанції, які є обґрунтованими та узгоджуються з матеріалами справи, при встановленні обставин справи судом не було порушено норм цивільного процесуального законодавства й правильно застосовано норми матеріального права.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Тролейбусне депо №3» в особі ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 21 грудня 2018 року - залишити без змін.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий Н.П. Пилипчук

Судді С.С. Кругова

ОСОБА_3