Провадження № 2/344/751/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого - судді Татарінової О.А.

за участі секретаря судового засідання Бухвак І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ПАТ «УкрСиббанк», ПАТ «Дельта Банк» про захист прав споживача банківських послуг та визнання недійсними кредитного та іпотечного договорів,

В С Т А Н О В И В:

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися з вказаним позовом до ПАТ «УкрСиббанк», ПАТ «Дельта Банк» про захист прав споживача банківських послуг та визнання недійсними кредитного та іпотечного договорів, в обґрунтування якого зазначили, що 09.01.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» (зараз ПАТ «УкрСиббанк») і ОСОБА_1 було укладено Договір кредиту № 0, відовідно до якого банк надав позичальнику кредит в сумі 55000 доларів США, а позичальник зобовязався повернути кредит у встановлені кредитним договором строки, сплачувати проценти за користування кредитом та комісії, встановлені договором. Даний Договір кредиту від імені АКІБ «УкрСиббанк» укладено Івано-Франківьким управлінням Західного регіонального департаменту АКІБ «УкрСиббанк» в особі заступника начальника управління з середнього та малого бізнесу. Кредит позичальнику надавався для його особистих потреб (безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника), на споживчі потреби. У забезпечення виконання зобовязань позичальника за Договором кредиту № 0 між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 було укладено Договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Дузінкевич Л.Б. 09.01.2007 року за № Д-8.

08.12.2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених вказаним договором, АТ «УкрСиббанк» передав (віступив АТ «Дельта Банк» право вимоги за кредитними договорами та забезпечувальними договорами, у тому числі за Договором кредиту № 0 від 09.01.2007 року та Договором іпотеки від 09.01.2007 року № Д-8.

Зазначили, що Договір кредиту № 0 від 09.01.2007 року не містить усіх необхідних істотнихї умов, а істотні умови, що містяться в даному договорі суперечать актам цивльного законодавства України, оскільки не містить детального розпису загальної вартості кредиту для споживача ні в тексті договору, ні в тексті Додатку № 1 до договору - Графіку погашення кредиту, тобто не містить істотної умови договору. Договір кредиту взагалі не містить ніякого, навіть орієнтовного розпису загальної вартості кредиту для споживача, що порушує права вспоживача послуг банку щодо споживчого кредиту. Більше того, він не містить і річної відсоткової ставки за кредитом, а містить відсоткову ставку тільки на перші 30 днів дії кредитного договору. А саме, відповідно до п. 1.3.1 договору кредиту, за використання кредитних коштів протягом 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, кредитна ставка встановлюється у розмірі 12.3 % річних. По закінченню цього строку та кожного наступного місяця кредитування процентна ставка підлягає перегляду. Це є відсутністю істотної умови, що унеможливлює здійснення належних розрахунків між сторонами договору. Позичальник вважає розміром своєї заборгованості перед банком 404869,65грн. (відповідно до рішення Івано-Франківського міського суду від 30.11.2015 року), в той час коли банк вважає розмір заборгованоств позичальника перед ним по данному кредитному договору - 2851361,34грн. (відповідно до повідомлення банку № 5174/27 від 26.07.2017 року та оголошення банку на офіційному сайті Української агропромислової біржі про продаж ним прав вимоги за кредитним договором № 0 від 09.01.2007 року).

Істотною умовою кредитного договору є також порядок погашення кредиту, яка в договорі також відсутня. У п. 4.2 Договору кредиту зазначено, що позичальник зобовязаний погашати кредит, сплачувати проценти, комісії та інші платежі на рахунок, вказаний в першому розділі даного договору. В п.1.2.2 першого розділу Договору кредиту зазначено що позичальник зобовязується повернути суму кредиту та сплатити проценти, комісії, штрафи та інші платежі згідно умов Договору на рахунок №_______ в АКБ «УкрСиббанк». Кредит вважається повернутим в разі зарахування грошових коштів спрямованих на погашення кредиту в повному обсязі на рахунок банку, зазначений у цьому пункті Договору. При цьому замість номеру рахунку в п. 1.2.2 договору залишено вільне місце, ніякий номер рахунку не зазначений.

У п.2.1 Договору кредиту зазначено, що у забезпечення виконання зобов'язань позичальника за даним Договором банком приймається іпотека нерухомості, а саме нежитлове приміщення в АДРЕСА_1, згідно договору іпотеки. Проте в договорі іпотеки зазначені нежитлові приміщення, розташовані за іншою адресою, а нежитлові приміщення в АДРЕСА_1 ніякого відношення ні до позичальника ОСОБА_1, ні до іпотекодавця ОСОБА_2 не мають. На підставі наведенного просили визнати недійсним Договір кредиту № 0 укладений 09.01.2007 року між ОСОБА_1 та АКІБ «УкрСиббанк» (на даний час ПАТ «УкрСиббанк»), права вимоги за яким на даний час належать ПАТ «Дельта Банк», визнати недійсним Договір іпотеки, укладений 09.01.2007 року між ОСОБА_2 та АКІБ «УкрСиббанк» (на даний час ПАТ «УкрСиббанк»), який поствідчкений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Дузінкевич Л.Б. 09.01.2007 року за № Д-8, та іпотекодавцем за яким на даний час є ПАТ «Дельта Банк».

Представник позивачів ОСОБА_4 в судовому засіданні позов підтримав, з мотивів, вкладених у позовній заяві, відповіді на відзив, запереченні на заяву про відмову в позові у зв'язку із спливом строку позовної давності, заяві про застосування наслідків (а.с.101-103,104, 105-106,205), просив позов задовольнити.

Представник відповідача ПАТ «УкрСиббанк» Гембусь-Малецька М.В. в судовому засіданні позов заперечила, посилаючись на відзив (а.с.56-57), вказала, що рішенням Івано-Франківського міського суду від 30.11.2015 року залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 10.02.2016 року задоволено позов ПАТ «Дельта Банк» в частині стягнення боргу з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № 0 від 09.01.2007 року в розмірі 404869,65грн., з яких 211987,93грн.- заборгованість по тілу кредиту та 192890,72грн. - заборгованість по несплачених відсотках. Тобто судовим рішенням встановлено факти, які мають преюдиційне значення, а саме вирішення питання про дійсність кредитного договору. Щодо посилання позивачів, що кредитний договір не містить усіх необхідних істотних умов, то підписання кредитного договору позичальником свідчить про те, що всі умови кредитного договору позичальнику цілком зрозумілі і він вважає їх справедливими по відношенню до нього, а також, що перед укладенням цього договору позичальник отримав інформаційний лист згідно вимог чинного законодавства України, зокрема Закону України «Про захист прав споживачів». У інформаційному листі зазначені всі відомості, які необхідно повідомити споживачу перед укладенням кредитного договору. У тексті договору зазначені витрати, які несе позичальник після укладення договору, що не пов"язані із проплатами банку, а саме щодо страхування предмету застави п. 4.8 Кредитного договору. Станом на день укладення договору 09.01.2007 року, не було вимоги в законодавстві про зазначення у тексті кредитного договору детального розпису з зазначенням щомісячних сум, що підлягають сплаті по тілу, процентах, інших супутніх послуг на користь третіх осіб, так як такі вимоги до договору були впроваджені Правилами надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджені Постановою Правління НБУ від 10.05.2007 року № 168, що була прийнята після укладення спірного договору. Кредитний договір містить розпис загальної вартості кредиту для споживача, а саме п.1.1 договору, щодо відсоткової ставки, то вказівку на річну відсоткову ставку у розмірі 12,3% річних та кожного наступного місяця з дати видачі кредиту така процентна ставка підлягає перегляду. У випадку якщо банк не повідомив позичальника про зміну розміру процентної ставки на наступний місяць строку кредитування, застосовується розмір процентної ставки, діючий за цим договором в попередньому місяці. В даному випадку порушень немає. Щодо посилання позивачів на недійсність договору іпотеки, укладеного для забезпечення зобов'язання за КД № 0, то у п. 2.1 кредитного договору зазначено предмет іпотеки із посиланням на договір іпотеки, який укладався одночасно із кредитним договором. У п. 1.1 договору іпотеки зазначено, що іпотекодавець передає в іпотеку Іпотекодержателю нерухоме майно - крамницю продтоварів з кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1», що є власністю Іпотекодавця (ОСОБА_2) та знаходиться за адресою: АДРЕСА_2. Даний договір підписаний ОСОБА_2 та посвідчений нотаріально, а тому немає жодних підстав для визнання договору іпотеки недійсним. Крім цього є підстави для застосування строків позовної давності, оскільки кредитний договір та договір іпотеки уколені 09.01.2007 року. під час розгляду справи № 344/341/15-ц за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором позивач не заявляв вимогу про визнання кредитного договору недійсним. Позивач дізнався або міг дізнатись про порушення своїх прав з моменту укладення договорів, які оспорюються на предмет їх дійсності. Позовну заяву подано в листопаді 2017 року. Таким чином, позивач пропустив строки, у межах яких можна заявити позовні вимоги, пропустив строк позовної давності. Просила в задоволенні позову відмовити.

Представник відповідача ПАТ «Дельта Банк» Семенюк О.Ю. в судовому засіданні позов заперечив, посилаючись на відзив (а.с.65-67), вказав, що кредитним договором прописаний механізм нарахування та зміни відсотків за користування кредитними коштами. Твердженням належного укладення вказаного кредитного договору зі сторони позивача та його погодження з усіма умовами кредитного договору є факт користування кредитними коштами та факт здійснення проплат в рахунок погашення заборгованості за ним, що у своїй сукупності свідчить про визнання позивачем укладеного кредитного договору та про прийняття на себе усіх передбачених даним договором обов'язків. Позичальник ознайомився з Графіком погашення кредиту, про що особисто розписався, що свідчить про те, що на момент укладення основного кредитного договору були відсутні обставини недійсності вказаного кредитного договору. Загальна заборгованість за кредитним договором станом на 24.01.2018 року, яку позивач не погасив становить 3646854,29грн., з яких 1147605,90грн. - сума заборгованості за кредитом (тіло кредиту),2162353,95грн. - заборгованість за відсотками, 336894,44грн. - пеня. В ході розгляду справи № 344/341/15 не виникало питань щодо дійсності чи недійсності кредитного договору, а обставини, які встановлені іншим судом доказуванню не підлягають. ОСОБА_1, як позичальник за кредитним договором, своєчасно отримав кредитні кошти в повному обсязі та повинен своєчасно та належним чином виконувати свої зобов'язання за кредитним договором по поверненню кредитних коштів та сплаті усіх передбачених кредитним договором платежів, включаючи штрафні санкції за договором. В момент вчинення кредитного договору було дотримано сторонами усіх передбачених законодавством вимог щодо дійсності правочинів. Позивач вказує на обставини, які не можуть бути підставами для визнання його недійсним. Шодо іпотечного договору, то зазначив, що оскільки відсутні підстави для визнання недійсним оспорюваного кредитного договору, а тому і відсутні правові підстави для задоволення похідної позовної вимоги про визнання недійсним Договору іпотеки, укладеного для забезпечення виконання зобов'язань позивача за кредитним договором. Просив в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши представника позивачів, та представників відповідачів, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає наступне.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.ст. 12, 81, 82 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнанні сторонами, не підлягають доказуванню.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

09.01.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» в особі заступника начальника управління з середнього та малого бізнесу Івано-Франківського управління Західного регіонального департамету АКІБ «УкрСиббанк» Кастіної О.Г. та ОСОБА_1 укладено Договір Кредиту № 0, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у формі кредитної лінії в іноземній валюті в сумі ліміту кредитної лінії, що дорівнює 55000 доларів США, що еквіваленотно 277750,00 гривень за курсом НБУ на день укладення цього договору, на умовах, визначених договором. Надання кредиту здійснюється на підставі заяви позичальника з 09.01.2007 року по 08.01.2014 року (а.с.6-10,11-12).

Згідно п. 1.3.1 Договору кредиту за використання кредитних коштів протягом 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, процентна ставка встановлюється у розмірі 12,3% річних. По закіченню цього строку та кожного наступного місяця кредитування процентна ставка підлягає перегляду відповідно до умов п. 9.2 даного Договору. У випадку, якщо банк не повідомив позичальника про зміну розміру процентної ставки на наступний місяць строку кредитування в порядку, передбаченому п. 9.2 даного договору, застосовується розмір процентної ставки, діючий за цим Договором в попередньому місяці.

Перед укладенням даного договору позичальнику було направлено інформаційний лист згідно вимог чинного законодавства України, зокрема Закону України «Про захист прав споживачів».

В забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_1 за договором кредиту № 0 було укладено договір іпотеки від 09.01.2007 року, укладений між АКІБ «Укрсиббанк», правонаступником всіх прав і обов'язків якого є Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» та ОСОБА_9, відповідно до якого позивач передала в іпотеку Банку нерухоме майно крамницю продтоварів з кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1» за адресою: АДРЕСА_2. Вказаний договір посвідчений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Дузінкевич Л.Б. зареєстрований в реєстрі за № Д-9.

Банк виконав свої зобов'язання за договором в повному обсязі.

08.12.2011 року між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та АТ «Дельта-Банк» був укладений Договір купівлі-продажу прав вимог за кредитами на користь АТ «Дельта-Банк», відповідно до якого ПАТ «УкрСиббанк» відступив, а АТ «Дельта Банк» набув права вимоги до боржників по кредитних договорах, в тому числі за кредитним договором « 0 від 09.01.2007 року, укладеного між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 та договором іпотеки № 8-Д від 09.01.2007 року, укладеоноо між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 ( а.с.19).

Проте, позичальник ОСОБА_1 належним чином свої зобов'язання за договором не виконував, внаслідок чого виникла заборгованість станом на 24.01.2018 року, яка складається з наступного: сума заборгованості за кредитом - 1 147 605,90грн., заборгованість за відсотками - 2 162 353,95грн., пеня - 336 894,44грн., а всього у сумі 3 646 854,29грн., що підтверджується розрахунком заборгованості.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 30.11.2015 року вирішено стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором № 0 від 09.01.2007 року в розмірі 404869,65грн. (а.с.16-17).

Відповідно до роз'яснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладених у пункті 14 постанови № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавств при вирішення спорів, що виникають з кредитних правовідносин», при вирішенні спорів про визнання кредитного договору недійсним суди мають враховувати вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема ЦК (статті 215, 1048-1052, 1054-1055), статті 18-19 Закону України «Про захист прав споживачів».

Відповідно до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст.ст.610,611 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання); у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно зі ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа /кредитодавець/ зобовязується надати грошові кошти /кредит/ позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Щодо визнання недійсним договору кредиту № 0 від 09.01.2007 року, суд приходить до наступного висновку.

За положеннями частини першої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до частин першої, другої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинамипершою-третьою,пятоюташостоюстатті 203 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

У разі зміни договору, як зазначено в частині третій статті 653 ЦК України, зобовязання змінюється з моменту досягнення домовленості про зміну договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни.

Якщо сторони досягли домовленості згідно з положеннями статей 207, 640 ЦК України та уклали кредитний договір, в якому передбачили умови його виконання, то ці умови мають виконуватись і свідчать про те, що момент досягнення домовленості настав.

Із змісту кредитного договору видно, що сторони обумовили і прописали в договорі необхідні умови, які відповідають вимогам щодо укладення кредитних договорів.

Відповідно до п. 8.2 договору кредиту підписанням даного договору позичальник підтверджує свою здатність виконувати умови даного договору, даний договір не суперечить будь-яким договірним обмеженням, що є обов'язковими для позичальника; що він володіє всіма необхідними документами, що необхідні для оформлення даного договору; відсутні будь-які перешкоди для виконання договору на день його підписання; на день підписання договору відсутні будь-які судові розслідування (спори), розслідування з боку державних контролюючих органів органів, що можуть істотно та/або негативно впливати на фінансовий стан та кредитоспроможність позичальника; надані позичальником документи для розгляду питання про кредитування та інші документи, пов'язані з обслуговуванням кредиту, не містять будь-яких недостовірних відомостей, складені та/або отримані в порядку, передбаченому чинним законодавством України; позичальник повністю розуміє всі умови цього договору, свої права та обов'язки за цим договором і погоджується з ними; позичальник не обмежений в дієздатності та укладання цього договору не потребує узгодження з третіми особами.

Згідно п. 9.13. договору кредиту підписання даного договору позичальником свідчить про те, що перед підписанням даного договору позичальником отримано інформаційний лист відповідно до вимог чинного законодавства України, зокрема п. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів».

Отже, позичальник був ознайомлений із умовами зазначеного договору, а також із порядком та строками здійснення погашення отриманого кредиту і сплати відсотків за його користування, що підтверджується його особистим підписом.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. В ст. 627 ЦК України зазначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Позивач просить на підставі Закону України «Про захист прав споживачів» визнати договори недійсним. Згідно преамбули вказаного Закону він регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Частинами першою, другою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» в редакції на час укладення договору передбачено, що договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками. Не вважається пропонуванням споживчого кредиту застереження про можливість надання його під час придбання продукції. Перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов'язаний повідомити споживача у письмовій формі про: 1) особу та місцезнаходження кредитодавця; 2) кредитні умови, зокрема: а) мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; б) форми його забезпечення; в) наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов'язаннями споживача; г) тип відсоткової ставки; ґ) суму, на яку кредит може бути виданий; д) орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов'язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо); е) строк, на який кредит може бути одержаний; є) варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; ж) можливість дострокового повернення кредиту та його умови; з) необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; и) податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; і) переваги та недоліки пропонованих схем кредитування. У разі ненадання зазначеної інформації суб'єкт господарювання, який повинен її надати, несе відповідальність, встановлену статтями 15 і 23 цього Закону.

Статтею 18 Закону України «Про захист прав споживачів», визначено, що умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача.

При укладенні договору ОСОБА_1 був належним чином ознайомлений з видами та умовами кредитування, з розрахунком орієнтовної сукупної вартості кредиту. Також, при укладенні кредитного договору сторонами були погоджені усі їхні умови у встановленому законом порядку, позичальник проти таких умов не заперечував.

З огляду на викладені обставини суд не вбачає підстав для визнання недійсним кредитного договору № 0 від 09.01.2007 року.

Оскільки, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для визнання недійсним кредитного договору, тому і підстав для визнання недійсним договору іпотеки від 09 січня 2007 року, укладеного між АКІБ «Укрсиббанк», правонаступником всіх прав і обов'язків якого є Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» та ОСОБА_9, посвідченого приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Дузінкевич Л.Б., зареєстрований в реєстрі за № Д-9, суд не вбачає.

На підставі викладеного, ст.ст. 15,16,2023,215-216,229-230,1054 ЦК України, Закону України «Про захист прав споживачів, керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 76, 141, 258, 263-265, 279, 354-355 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ПАТ «УкрСиббанк», ПАТ «Дельта Банк» про захист прав споживача банківських послуг та визнання недійсними кредитного та іпотечного договорів - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Івано-Франківського Апеляційного суду.

Суддя: О.А. Татарінова

Повний текст рішення складено 29 січня 2019 року.