Справа № 490/3021/13-ц
н/п 4-с/490/115/2019
Центральний районний суд м. Миколаєва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2019 року Центральний районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого судді: Черенкової Н.П.,

за участю секретаря: Янкевич В.С.,

за участю скаржника - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Інгульського відділу ДВС м. Миколаєва Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з даною скаргою, в якій просив визнати незаконною та скасувати постанову державного виконавця Гаїбова Р.Е. Інгульського відділу державної виконавчої служби міста Миколаєва від 24.04.2019 року про накладення штрафу за виконавчим провадженням №39499382.

У судовому засіданні скаржник вимоги скарги підтримав, просив її задовольнити.

Державний виконавець Інгульського відділу ДВС м. Миколаєва Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Гаїбов Р.Е. до судового засідання не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив на скаргу не надав.

Судом, в порядку ст. 12 ЦПК України, поставлено питання щодо можливості продовження розгляду скарги у відсутності державного виконавця та щодо необхідності витребування від державного виконавця належним чином засвідчені копії матеріалів виконавчого провадження№39499382 з примусового виконання виконавчого листа №490/3021/13-ц, виданого Центральним районним судом м. Миколаєва про стягнення ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму встановленого на відповідний вік дитини, щомісяця, починаючи з подання позовної заяви, 21 березня 2013 року, до настання повноліття дитини, а саме: в тій частині, що стосуються накладення штрафу.

ОСОБА_1 вважав можливим продовжити розгляд справи за наданими матеріалами та без державного виконавця.

В силу ст. ст. 15, 16 ЦК України, ст.ст. 4,5 ЦПК України кожен може звернутися до суду за захистом порушених, невизнаних або оспорюваних прав та свобод у спосіб, передбачений законом.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права , суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України , міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ч.2 ст.129 Конституції України, обов`язковість судових рішень є однією із основних засад судочинства.

Статтею 129-1 Конституції України передбачено, що суд ухвалює рішення ім`ям України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і поновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд справи судом; право на судовий захист є гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень-складовою права на справедливий судовий захист.

Визначене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і осноположних свобод право на суд було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне обов`язкове судове рішення не виконувалося на шкоду одній зі сторін.

За змістом частини першої статті 129 Конституції України та частини першої статті 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права, складовою частиною якого є доступ до правосуддя.

Відповідно до статті 451 ЦПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Рішенням Європейського суду з прав людини Юрій Миколайович Іванов проти України державу було зобов`язано запровадити ефективний засіб юридичного захисту, який би забезпечив адекватний та достатній захист від невиконання або затримки у виконанні рішень національного суду, за виконання якого вона несе відповідальність відповідно до принципів, встановлених практикою Європейського суду з прав людини. Для цього Україні був наданий рік, а потім ще півроку. На виконання зазначеного рішення Міністерством юстиції було розроблено проект Закону України «Про гарантії держави щодо виконання рішень суду», який 14 січня 2011 року урядом подано на розгляд Верховної Ради України.

Відповідно до положень Європейської Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини (далі Конвенція), право доступу до суду, що гарантується статтею 6§1, передбачає не лише право звернутись до суду за захистом своїх прав, а й право захистити своє право, в першу чергу, виконанням рішення, яке ухвалено на користь особи, так як у разі невиконання рішення концепція «захисту прав судом» не працює. Суд зазначив, що право за судовий захист, яке гарантується статтею 6§1 може стати недіючим, якщо національне законодавство держави-учасниці Конвенції дозволяє, щоб остаточне обов`язкове судове рішення залишалось не виконуваним на шкоду однієї із сторін. Доступ до суду також охоплює можливість виконання судового рішення без необґрунтованих затримок. На виконавчі процедури може впливати складність виконавчих процедур, поведінка особи-стягувача, поведінка компетентних державних органів та обсяг призначеної до стягнення суми (майна).

Європейський Суд зазначив, що у таких категоріях справ, коли державні органи належним чином сповіщені про наявність судового рішення, вони мають вживати всіх належних заходів для його виконання або направлення до іншого органу для виконання. Сама особа, на користь якої ухвалено рішення, не повинна ще займатись ініціюванням виконавчих процедур.

Відповідно до п. 4 ч 2 ст. 223 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку у разі необхідності витребування нових доказів.

Враховуючи, що оскаржуються дії державного виконавця Інгульського відділу державної виконавчої служби м. Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Гаїбової Р.Е., без матеріалів виконавчого провадження, вирішення вказаного питання не є можливим, за такого з метою дотримання принципу змагальності сторін, надання учасникам справи можливості обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень, слід зобов`язати державного виконавця надати належним чином засвідчені копії усіх матеріалів виконавчого провадження№39499382 в тій частині, що стосуються накладення штрафу.

Згідно ч. 9 ст. 223 ЦПК України, про відкладення розгляду справи постановляється ухвала.

Відповідно до вимог ст. 223 ЦПК України, у зв`язку з витребування нових доказів, судове засідання слід відкласти.

Керуючись ст. 12, 223 ЦПК України,-

У Х В А Л И В :

Витребувати від Інгульського відділу ДВС м. Миколаєва Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області належним чином засвідчені копії матеріалів виконавчого провадження№39499382 з примусового виконання виконавчого листа №490/3021/13-ц, виданого Центральним районним судом м. Миколаєва про стягнення ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів відповідача, а саме: в тій частині, що стосуються накладення штрафу.

Роз`яснити, що відповідно до ч.7-9 ст. 84 ЦПК України особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали. У разі неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, а також за неподання таких доказів з причин, визнаних судом неповажними, суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, передбачені ЦПК України. Притягнення винних осіб до відповідальності не звільняє їх від обов`язку подати витребувані судом докази.

Відкласти судовий розгляд справи на 18.02.2020 року о 10.30 год.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя : Черенкова Н.П.