Справа № 214/1015/19
2/214/1415/19
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

27 березня 2019 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі: головуючого судді Гриня Н.Г., при секретарі Печарник З.І.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у місті ОСОБА_1 в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, в якому просить розірвати шлюб між сторонами, зареєстрований 24.02.2012 року Довгинцівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №47. Від шлюбу у сторін є неповнолітній син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Підставою для позову є розбіжність поглядів з відповідачем на подружнє життя, погіршення взаємовідносин та постійне непорозуміння між ними. З вересня 2018 року вони фактично припинили подружнє життя і з того часу проживають окремо. Позивач переконана, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе.

Ухвалою суду від 01.03.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку загального позовного провадження.

У судове засідання сторони не зявилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином.

Позивач надала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, та просила прізвище Березуцька залишити без змін.

Відповідач надав до суду заяву, в якій не заперечує проти задоволення позовних вимог, та просить розглянути справу за його відсутності.

Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

У судовому засіданні встановлено, що 24.02.2012 року між ОСОБА_3 до ОСОБА_2, було зареєстровано шлюб (а.с.13).

Від сумісного проживання сторони мають малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 14).

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_4, проживає разом зі своєю матірю - позивачем ОСОБА_5.

У сторін спору про розподіл майна та визначення місця проживання дитини на даний час немає.

Згідно з статті 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї.

Частинами третьою, четвертою статті 56 СК України, передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до частини другої статті 104, частини третьою статті 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України.

За змістом частини третьої статті 109 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Позивач у заяві вказала, що сторони шлюбні відносини з вересня 2018 року фактично припинили, спільне господарство не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують.

Відповідач у заяві визнав позовні вимоги в повному обсязі та підтвердив викладені в позовній заяві обставини.

Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд вважає, що визнання відповідачем позову в частині розірвання шлюбу не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому вбачає можливим прийняти визнання позову відповідачем.

З огляду на викладене, суд виходить з того, що шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків і позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, в той час як сторони не мають наміру зберегти шлюб.

За таких обставин суд дійшов висновку, що сім'я сторін по справі розпалася і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, за таких обставин, позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Так. як позивачем не заявлено вимогу про відшкодування судових витрат, вони покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 110, 112 СК України, ст.ст. 200, 206, 211, 259, 264-268, 272 ЦПК України суд, -

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу - задовольнити в повному обсязі.

Шлюб зареєстрований 24.02.2012 року між ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 (адреса: 50027, АДРЕСА_1) та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, (адреса: 50065, АДРЕСА_2) Довгинцівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №47 - розірвати.

Після розірвання шлюбу прізвище позивача Березуцька залишити без змін.

Учасники справи, а також особи, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частковою.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу протягом 30 днів з дня його проголошення, учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 27.03.2019 року.

Суддя Н.Г. Гринь