справа № 179/2621/18
провадження № 2/179/187/19
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 березня 2019 року Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області у складі
головуючого судді Ковальчук Т.А.
при секретарі Хорольській І.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Магдалинівка Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, третя особа - Новопетрівська сільська рада Магдалинівського району Дніпропетровської області про позбавлення права користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації,

До Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, третя особа - Новопетрівська сільська рада Магдалинівського району Дніпропетровської області про позбавлення права користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації.
Позивач посилається на те, що він є власником житлового будинку по вул. Миру (Чапаєва), 34, с. Новопетрівка Магдалинівського району Дніпропетровської області.
З 25 жовтня 2013 року за згодою позивача були зареєстровані ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 - племінниця, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 донька племінниці, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 син племінниці, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4 племінниця, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5 син племінниці, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_6 син племінниці, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_7 племінник.
Відповідачі добровільно зніматись з реєстрації не бажають, не проживають у будинку позивача, місце їхнього проживання невідоме. Через реєстрацію в будинку відповідачів створюються перешкоди вільного користування та розпорядження нерухомим майном, порушує його права як власника.
На підставі наведеного, позивач прохає усунути перешкод в користуванні житловим будинком шляхом зняття з реєстрації, визнавши відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням.
Позивач в судове засідання не зявився, надавши до суду заяву, в якій прохав розглянути справу без його участі, підтримує позовні вимоги, не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
Відповідачі в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, надавши до суду заяву про розгляд справи у їхню відсутність.
Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги необхідно задовольнити частково, виходячи з наступного.
Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді, що відповідає положенню ст. 280 ЦПК України.
Судом встановлено, що житловий будинок і господарські споруди, які знаходяться по вул. Миру (Чапаєва), 34 в с. Новопетрівка Магдалинівського району Дніпропетровської області, є приватною власністю ОСОБА_1 (а. с. 11-12).
В довідці, виданій Новопетрівською сільською радою № 704 від 31.10.2018 року значиться, що:
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_8 племінниця;
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_9 донька племінниці;
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_10 син племінниці;
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_11 племінниця;
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5 син племінниці;
ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_6 син племінниці;
ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_7 племінник,
зареєстровані за адресою: вул. Миру (Чапаєва), 34 в с. Новопетрівка Магдалинівського району Дніпропетровської області, але фактично за даною адресою не проживають (а. с. 14).
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Виходячи з того, що Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.
Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.
Таким чином вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (статті 71, 72, 116, 156 ЖК України; ст. 405 ЦК України).
Така правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 16 січня 2012 року у справі № 6-57цс11.
Як вбачається з довідки виданої Новопетрівською сільською радою № 1278 від 14.12.2018 року в житловому будинку, який належить позивачеві зареєстровані неповнолітні: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_9; ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_10; ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5; ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_6;
Статтею 47 Конституції України визначено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
З матеріалів справи вбачається, що в житловому будинку позивача зареєстровані неповнолітні, яких позивач просить визнати такими, що втратили право на користування житловим будинком. Однак, жодного висновку з даного приводу щодо доцільності визнання дітей такими, що втратили право користування житловим приміщенням від Служби у справах дітей позивачем суду не надано.
Частиною 2 та 3 ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що діти - члени сім'ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.
Органи опіки та піклування зобов'язані здійснювати контроль за додержанням батьками або особами, які їх замінюють, майнових та житлових прав дітей при відчуженні жилих приміщень та купівлі нового житла.
Реєстрація неповнолітніх була вчинена за згодою всіх членів сім'ї, зокрема позивача як власника житлового будинку, і це надає можливість батькам неповнолітньої дитини реалізовувати права на виховання, навчання та лікування своїх дітей за місцем реєстрації - у дитячих садочках, школах, лікарнях, тощо.
Позивачем не доведено, що неповнолітні чи їхні батьки, які зареєстровані в його будинку мають своє житло та можуть відповідно і забезпечити реєстрацію своїх дітей на теперішній час, а тому, в разі зняття неповнолітніх дітей з реєстраційного обліку в будинку тягне позбавлення можливості та права на реалізацію законних прав дитини, тобто, це суперечить інтересам дитини.
Виходячи з наведеного, суд вважає, що вимоги про визнання повнолітніх ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_8 такими, що втратили право користування житловим приміщенням обґрунтовані, виходячи з факту відсутності протягом тривалого часу вказаних осіб за зареєстрованим місцем проживання. Позовні вимоги про визнання неповнолітніх такими, що втратили право користування житловим приміщенням за даних конкретних обставин направлено всупереч інтересів неповнолітніх дітей, а тому, суд, не може визнати обґрунтованими вимоги позивача.
Згідно із статтею 32 ЦК України, статтею 177 СК України та статтею 17 Закону України «Про охорону дитинства» батьки не мають права без дозволу органу опіки та піклування укладати договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати розподіл, обмін, відчуження житла, зобов'язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов'язання.
Крім того, у відповідності до ст. 29 ЦК України, ст. 177 СК України, ст. ст. 5, 17, 18 Закону України «Про охорону дитинства», ст. ст. 1, 4 Закону України «Про органи і служби у справах дітей та спеціальні установи для дітей», ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей», постанови КМ України від 24.09.2008 року N 866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов'язаної із захистом прав дитини», орган опіки та піклування здійснює захист майнових та житлових прав дітей, а дозволи на відчуження майна співвласниками чи користувачами якого є діти, надає лише за заявою батьків дітей або осіб, що їх замінюють на підставі закону та за заявою відповідних документів.
За таких обставин суд вважає, що позові вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 5, 10-13, 81, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, ст. ст. 319, 391, 405 ЦК України, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.
Усунути перешкоди в здійсненні ОСОБА_1, як власником житлового будинку розташованого по вул. Миру, 34 в с. Новопетрівка Магдалинівського району Дніпропетровської області, права користування та розпорядження майном, шляхом зняття з реєстрації із вказаного будинку:
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_8;
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_11;
ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_7.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.
Суддя Т.А.Ковальчук