Справа № 663/3034/19
Провадження № 2/663/911/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗАОЧНЕ

04 грудня 2019 року м. Скадовськ Херсонської області

Скадовський районний суд Херсонської області в складі:

головуючого, судді Пухальського С. В.,

секретаря судового засідання Радіонової О. Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Скадовського районного суду Херсонської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Відділ надання адміністративних послуг виконавчого комітету Скадовської міської ради, про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та виселення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаною позовною заявою, обґрунтовуючи її тим, що вона є власницею будинку АДРЕСА_1 , в якому крім неї зареєстровані її син ОСОБА_2 та онук ОСОБА_3 .

Відповідач ОСОБА_2 вживає наркотичні речовини, після чого вчиняє дебоші та сварки. Позивачка неодноразово викликала поліцію з цього приводу.

Відповідач жодним чином не приймає участі в утриманні будинку, оплаті комунальних послуг, чим завдає значних матеріальних збитків.

Проживання разом з відповідачем є нестерпним. Його неадекватна поведінка відбивається не лише на позивачці, а й на її неповнолітньому онукові, опікуном якого вона являється.

Відповідач прохання позивачки переїхати жити в інше житло, відхилив і продовжує своє знущання над нею та онуком. Тому вона змушена звернутися з позовом до суду про виселення відповідача, який порушує її з онуком право на спокійне життя, завдає їм моральних страждань та матеріальних збитків.

З наведених підстав позивачка просила суд усунути перешкоди у користуванні житловим приміщенням, а саме будинком АДРЕСА_1 , шляхом зняття з реєстраційного обліку місця проживання та виселення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою суду від 04.10.2019 відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання (а.с. 18-19).

Ухвалою суду від 30.10.2019 по справі постановлено закрити підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду (а.с. 31-32).

В судове засідання ОСОБА_1 . не з`явилася, подала заяву з проханням розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує та не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідач повідомлявся про дати, час та місце розгляду справи шляхом спрямування за місцем реєстрації судових повісток.

Начальник Відділу надання адміністративних послуг виконавчого комітету Скадовської міської ради, спрямувала на адресу суду клопотання в якому просила розглядати справу без участі представника відділу, прийняти рішення в справі на розсуд суду (а.с. 24).

Оскільки позивачка не заперечувала проти заочного розгляду справи, а відповідач належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, повторно в судове засідання не з`явився, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Кожна особа має право в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України (далі - ЦПК України), звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина 1 статті 4 ЦПК України).

Згідно з частиною 1 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (частини 1 та 2 статті 12 ЦПК України).

За змістом частин 1 та 6 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 1 статті 77 та частиною 2 статті 78 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 являється власником Ѕ частини житлового будинку АДРЕСА_1 ) (а.с. 9).

З копії довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб вбачається, що до складу сім`ї ОСОБА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , входять: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - онук; ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 - син (а.с. 7).

З копії розпорядження голови Скадовської районної державної адміністрації Херсонської області від 14.06.2011 № 308 вбачається, що ОСОБА_1 призначено опікуном над малолітнім ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 8).

Як вбачається з копій постанов Скадовського районного суду Херсонської області від 11.05.2018, 24.05.2018, 16.04.2019, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених частиною 1 та 2 статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено відповідне стягнення. Із постанов вбачається, що вказані правопорушення полягали у вчиненні ОСОБА_2 , за місцем свого проживання, а саме в АДРЕСА_1 , відносно своєї матері ОСОБА_1 , домашнього насильства, тобто умисних діях психологічного характеру, що полягали у висловлюванні в її сторону нецензурною лайкою (а.с. 12, 13, 14).

Вироком Скадовського районного суду Херсонської області від 20.08.2018 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті 310 Кримінального кодексу України (далі - КК України) та призначено йому покарання у виді обмеження волі строком 1 рік 6 місяців, на підставі статті 75 КК України звільнений від відбування основного покарання з випробуванням, зі встановленням іспитового строку тривалістю 1 рік 6 місяців. Згідно статті 76 КК України покладено на ОСОБА_2 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи (а.с. 15).

Зі змісту вказаного вироку вбачається, що ОСОБА_2 вчинено злочин при наступних обставинах.

Так, в кінці червня 2018 року, ОСОБА_2 , умисно, не маючи на те спеціального дозволу, посіяв на присадибній ділянці за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 11 рослин, які є рослинами роду Коноплі, що містять наркотичні засоби та психотропні речовини і обіг яких допускається для промислових цілей, та разом з 18 дикорослими рослинами, які в травні 2018 року виросли у нього на городі й віднесені до рослин, що містять наркотичні засоби та психотропні речовини, обіг яких допускається для промислових цілей, в подальшому вирощував, здійснюючи за ними догляд до виявлення та вилучення працівниками Скадовського ВП Новокаховського ВП ГУНП в Херсонській області під час огляду місця події, який проведено 02.07.2018 в період часу з 16 год. 03 хв. до 17 год. 10 хв.

З копії витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань по кримінальному провадженню № 0001769 від 12.11.2018 вбачається, що 11.11.2018 до Скадовського ВП надійшло повідомлення від ОСОБА_3 про те, що 11.11.2018 близько 20.30 год. за місцем спільного проживання, в ході сварки дядько заявника ОСОБА_2 , шляхом нанесення ударів спричинив йому тілесні ушкодження, правова кваліфікація за частиною 1 статті 125 КК України, закрито за частиною 1 статті 284 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) (а.с. 11).

З копії витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань по кримінальному провадженню № 0001822 від 22.11.2018 вбачається, що 22.11.2018 до Скадовського ВП надійшла заява під ОСОБА_1 про те, що 22.11.2018 о 08.30 год. син заявниці ОСОБА_2 знаходячись за місцем проживання заявниці за адресою: АДРЕСА_2 , шляхом вільного доступу, у присутності заявниці, без застосування насильства по відношенню до неї, заволодів належним ОСОБА_1 електрообігрівачем, правова кваліфікація за частиною 1 статті 186 КК України (а.с. 10).

Відповідно до частини 1 статті 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Стаття 41 Конституції України гарантує, що кожен громадянин має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, яка набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Частиною 1 статті 316 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

За змістом статті 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

У відповідності з частинами 1 та 2 статті 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб (частина 1 статті 383 ЦК України).

Відповідно до статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном.

Разом з тим, виселення є категорією житлового законодавства, тому при розгляді цивільних справ за позовом про виселення предметом доказування є втрата права на житло, або взагалі його відсутність, або інші передбачені Житловим кодексом України (далі - ЖК України) підстави для позбавлення права на житло.

Статтею 9 ЖК України встановлено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 109 ЖК України, виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Допускається виселення в адміністративному порядку з санкції прокурора лише осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення або проживають у будинках, що загрожують обвалом.

Громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду.

Відповідно до статті 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Статтею 157 ЖК України передбачено, що членів сім`ї власника будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу. Виселення проводиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення.

В частині 4 статті 156 ЖК України зазначено, що до членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 64 ЖК України до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки.

Частина 1 статті 64 ЖК України передбачає, що члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору.

Відповідно до частини 1 статті 116 ЖК України, якщо наймач, члени його сім`ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення.

Отже, особи, які були вселені до спірного житла, як члени сім`ї співвласника такого житла, згідно статті 157 ЖК України можуть бути виселені лише з підстав передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу.

Приймаючи до уваги той факт, що відповідач ОСОБА_2 є членом сім`ї власника будинку, тобто сином ОСОБА_1 , систематично порушує правила співжиття, суд вважає, що позовні вимоги в частині його виселення зі спірного житла, підлягають задоволенню.

При вирішенні питання обґрунтованості позовної заяви в частині вимоги про зняття відповідача з реєстраційного обліку, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 11 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» (далі - Закон) реєстрація місця проживання та місця перебування особи здійснюється відповідним органом спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації в Автономній Республіці Крим, областях, містах, районах, районах у містах, а також у містах Києві та Севастополі.

Частиною 1 статті 7 вказаного Закону передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Оскільки, питання про зняття з реєстраційного обліку відноситься до компетенції органів державної влади та місцевого самоврядування, суд вважає, що позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. При цьому рішення суду про виселення відповідача зі спірного житла, тобто позбавлення його права користування житловим приміщенням, є підставою для зняття його з реєстраційного обліку.

З огляду вищенаведеного позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Вимогами частини 1 статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачкою за подання до суду позовної заяви сплачено 768,40 грн. судового збору (а.с. 1), сума якого підлягає стягненню на її користь з відповідача.

Керуючись статтями 2, 3, 10-13, 19, 76-82, 258-259, 263-265, 268, 273, 280-283, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву задовольнити частково.

Усунути перешкоди ОСОБА_1 у користування житловим приміщенням, а саме будинком АДРЕСА_1 , шляхом виселення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з вказаного приміщення.

У задоволенні позовної заяви в частині вимоги про зняття ОСОБА_2 з реєстраційного обліку - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 судовий збір у розмірі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім гривень 40 коп.).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватись з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу позивачем до Херсонського апеляційного суду безпосередньо або через Скадовський районний суд Херсонської області протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо на нього не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Ознайомитись з текстом судового рішенням, в електронній формі, сторони можуть за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua/

Повне судове рішення складено 12.12.2019.

Суддя Пухальський С. В.