Олевський районний суд Житомирської області
Справа № 287/991/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2019 року м. Олевськ

Олевський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого-судді Волощука В.В.

секретаря Федорчук О.В.

з участю:

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі судових засідань Олевського районного суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Олевської міської ради Житомирської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку набувальної давності, -

В С Т А Н О В И В :

25 червня 2019 року ОСОБА_1 , (далі по тексту Позивач), звернулася до суду з позовом, в якому просить суд встановити факт її проживання однією сім`єю з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 без шлюбу в період з 01.11.1994 року по 19.04.2017 року у квартирі АДРЕСА_1 ; визнати за Позивачем в порядку набувальної давності право власності на трьохкімнатну квартиру АДРЕСА_2 .

В обґрунтування своїх вимог Позивач посилається на те, що на підставі рішення Виконавчого комітету Олевської селищної ради народних депутатів Олевського району Житомирської області за № 65 від 19.05.1987 року «Про обмін комунальних квартир між громадянами: ОСОБА_5 і ОСОБА_6 по АДРЕСА_3 (на той АДРЕСА_4 » ОСОБА_6 , та членам його сім`ї, яка складалася з чотирьох осіб: його самого, дружини ОСОБА_7 та двох синів ОСОБА_4 і ОСОБА_8 , було видано ордер за № 32 від 25.05.1987 року на вселення в трьохкімнатну квартиру АДРЕСА_2 .

В період з 01.11.1994 року по 19.04.2017 року Позивач безперервно проживала у вказаній квартирі однією сім`єю з членом сім`ї (сином) наймача квартири ОСОБА_4 , який офіційно був зареєстрований у вказаній квартирі. Рішенням Олевського районного суду Житомирської області від 02.10.2017 року встановлено факт проживання Позивача однією сім`єю з ОСОБА_4 , без реєстрації шлюбу, в період з 01.11.1994 року по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 . По смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 , Позивач подала заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини після померлого та на протязі більше 22-х років відкрито, безперервно користується, і продовжує проживати у вказаній квартирі. Протягом усього часу проживання у даній квартирі, за її місцезнаходженням Позивач від свого імені користується електричною енергією, робила поточні ремонти та утримує її в належному для проживання стані. Вважає, що за законом має переважне право на вказану квартиру, оскільки це не порушує будь-чиїх інтересів та на підставі ст.344 ЦК України просить задовольнити заявлені її вимоги.

У судовому засіданні Позивач та її представник адвокат Зарицький А.І., що діє на підставі договору № 12 «Про надання правничої допомоги позивачу у цивільній справі» від 24.06.2019 року, заявлені позовні вимоги підтримали із підстав, які наведено у позовній заяві та просили суд задовольнити позов у повному обсязі.

Представник відповідача - Олевської міської ради Житомирської області Бабич І.В., що діє на підставі Довіреності № 232 від 04.02.2019 року, у судовому засіданні стосовно задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , до Олевської міської ради заперечує та не визнає заявлені позовні вимоги у повному обсязі, надавши при цьому свої заперечення, що повність відповідають промові в судових дебатах, яка приєднана до матеріалів цивільної справи. Ствердила, що має місце спір про квартиру АДРЕСА_1 . Не заперечує, що Позивач проживає у даній квартирі, здійснює поточний ремонт, підтримує її санітарний та технічний стан. Претензій з приводу утримання житла, чи або наявності спадкоємців спірної квартири до міської ради не надходило, і будь-яких звернень з приводу чинення перешкод у володінні майном та прийняття спадкового нерухомого майна до Олевської міської ради також на протязі проживання Позивача у квартирі АДРЕСА_1 не надходило.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_9 , надала суду свідчення про те, що ОСОБА_1 , є її рідною матір`ю. Так її мати дійсно проживала з ОСОБА_4 , як дружина та чоловік, хоча і без реєстрації шлюбу у період з 01.11.1994 року по день смерті ОСОБА_4 , а саме ІНФОРМАЦІЯ_2 , у квартирі АДРЕСА_1 , де разом господарювали, піклувалися один про одного, надавали взаємну допомогу, мали спільний бюджет, тобто були пов`язані спільним побутом, вели спільне господарство, мали взаємні права та обов`язки.

З`ясувавши обставини справи, суд за поясненнями осіб, які беруть участь у справі, свідка, дослідивши і оцінивши зібрані по справі письмові докази, у їх сукупності, з урахуванням меж заявлених позовних вимог вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 81 ЦПК України крім того покладено обов`язок доказування і подання доказів сторонами. Із зазначеної статті слідує, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Фактичні обставини справи, викладені у позовній заяві підтверджуються також письмовими доказами, зокрема, копіями документів: копією паспорту, виданого на ім`я ОСОБА_1 , де вказано місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_5 з 09.08.2017 року (а.с.5); копією архівної довідки № 71 від 10.04.2019 року, згідно до якої по рішенню Виконавчого комітету Олевської селищної ради народних депутатів Олевського району Житомирської області за № 65 від 19.05.1987 року «Про обмін комунальних квартир між громадянами: ОСОБА_5 і ОСОБА_6 по АДРЕСА_3 (на час винесення рішення АДРЕСА_6 в м.Олевську Житомирської області» проведено обмін комунальних квартир між вказаними особами, та ОСОБА_6 , (батьку співмешканця позивача) і членам його сім`ї, яка складалася з чотирьох осіб: його самого, дружини ОСОБА_7 та двох синів ОСОБА_4 (співмешканця позивача) і ОСОБА_8 , було видано ордер за № 32 від 25.05.1987 року на вселення в трьохкімнатну квартиру АДРЕСА_2 , (а.с.7-8); копією технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_2 , (а.с.13-15); довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні будинку осіб № 2919 від 01.03.2019 року, виданою Олевською міською радою Житомирської області про місце реєстрації співмешканця Позивача ОСОБА_1 , - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою знаходження квартири АДРЕСА_1 , як одноособового власника з 26.01.2010 року, (а.с.11-12); Інформацією ТОВ «Олевське орендне підприємство теплових мереж» про оплату Позивачем 11.04.2019 року комунальних послуг за адресою: АДРЕСА_7 , (а.с.16); копією свідоцтва про смерть співмешканця Позивача ОСОБА_1 , - ОСОБА_4 , виданого 19.04.2017 року, (а.с.17-18); копією свідоцтва про смерть матері співмешканця ОСОБА_4 , - ОСОБА_7 , (а.с.19) та інформацією з держреєсртру стосовно відсутності власника квартири АДРЕСА_1 , (а.с.9-10).

Разом із тим, рішенням Олевського районного суду Житомирської області від 02.10.2017 року встановлено факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без реєстрації шлюбу, у період з 01 листопада 1994 року по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 , (а.с.46-48), однак даним рішенням суду не встановлено місця проживання, тобто за якою адресою проживали Позивач та ОСОБА_4 , до дня смерті останнього, однією сім`єю без реєстрації шлюбу, у вказаний період, хоча зі змісту мотивувальної частини вказаного рішення суду прослідковується факт проживання зазначених осіб, у даний період, однією сім`єю без реєстрації шлюбу в квартирі АДРЕСА_1 , яке і просить Позивач встановити в судовому порядку.

Приписами ч.4 ст.82 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.293, ч.2 ст.315 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Таким чином, на підставі зазначених вище доказів судом встановлено фактичні обставини справи і відповідні їм правовідносини.

Згідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №№ 170655377 та 170655395 від 16.06.2019 року, що додані до матеріалів справи - відомості про власника квартири АДРЕСА_1 в зазначених реєстрах відсутні, (а.с.9-10).

Відтак, спадкоємців які б мали претендувати на спірну квартиру немає, оскільки із заявами про прийняття спадщини до нотаріальної контори на дане нерухоме майно після смерті ОСОБА_4 , зверталася лише ОСОБА_1 , (а.с.47, 4-й абзац рішення суду від 02.10.2017 року), будь-хто інший не звертався. Позивачка за свої кошти поховала померлого ОСОБА_4 , і продовжувала проживати в даному будинку де проживає і на сьогоднішній день, але спадщина на квартиру належну останньому залишається відкритою, оскільки спадкоємців ні за законом ні за заповітом після смерті ОСОБА_4 , не має.

Згідно пояснень Позивача та свідка по справі ОСОБА_9 , довідки Олевської міської ради Житомирської області № 2919 від 01.03.2019 року, рішення Олевського районного суду Житомирської області від 02.10.2017 року, технічного паспорту - ОСОБА_1 , постійно проживає в квартирі АДРЕСА_1 з 01.11.1994 року, і по даний час, (а.с.11,13-15,46-48).

Таким чином, Позивач фактично з 01.11.1994 року користується всією квартирою за адресою: АДРЕСА_7 . Підтримує квартиру у належному стані, сплачує всі комунальні послуги. За таких обставин, добросовісно заволодівши зазначеною квартирою Позивач відкрито користується останньою в цілому, несе витрати на її утримання.

Положеннями ст.41 Конституції України передбачено, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Інститут набувальної давності є одним із первинних способів виникнення права власності, тобто такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ - не базується на попередній власності та відносинах правонаступництва, а базується на сукупності обставин, зазначених у частині першій статті 344 ЦК України.

Відповідно до вимог ч.ч.1, 2 ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Тобто, об`єктом набуття права власності за набувальною давністю на підставі ст. 344 ЦК України є чуже майно, а умовами виникнення права власності за давністю володіння є: відкритість, безперервність, тривалість та добросовісність володіння. Відкритість володіння означає, що особа не приховує свого статусу від інших осіб, не приховує факту, що вона не є власником майна, але володіє і користується таким майном як власник. Тривалість володіння означає, що для виникнення права власності на нерухоме майно особа повинна ним проволодіти протягом 10 років. Фактичне володіння вважається правомірним, якщо інше не випливає з закону або не встановлено рішенням суду (ст.397 ЦК України). Скористатися правом власності на чуже майно на підставі набувальної давності може особа, якщо вона заволоділа майном добросовісно, тобто на законних підставах. З аналізу ст.344 ЦК України вбачається, що така норма матеріального закону визначає ознаки володіння, які є необхідними для набуття права власності на річ за набувальною давністю, а саме, володіння має бути добросовісним, тобто у випадку, якщо володілець не знав і не міг знати про те, що він володіє чужою річчю, а саме, ті обставини, у зв`язку з якими виникло володіння чужою річчю не давали найменшого сумніву стосовно правомірності набуття майна, інакше кажучи обставини, у зв`язку з якими виникло володіння чужою річчю, не давали найменшого сумніву стосовно правомірності набуття майна.

У п.9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», роз`яснено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК України. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування, набувальна давність не переривається (ч.3 ст.344 ЦК).

Виходячи зі змісту 344 ЦК України, обставинами, які мають значення для справи, і, які у відповідності до ч.1 ст.81 ЦПК України повинен довести позивач є: законний об`єкт володіння; добросовісність володіння; відкритість володіння; давність володіння та його безперервність (тобто строк володіння).

Аналіз наведених нори і роз`яснень дає підстави для висновку, що Позивач набув право власності на квартиру за набувальною давністю, оскільки заволодіння квартирою АДРЕСА_1 було добросовісним, тобто Позивач при заволодінні не знав і не міг знати про відсутність у нього підстав для набуття права власності на останню. Позивач впевнена, що на спірну квартиру не претендують інші особи, оскільки за весь час користування квартирою, будь-хто своїх вимог щодо будь-яких прав на квартиру АДРЕСА_1 не заявляв. Позивач не приховувала факт знаходження майна в її володінні, і її володіння спірною квартирою є відкритим, очевидним для всіх інших осіб, при цьому Позивач ставиться до неї, як до власної (експлуатує, користується різними послугами за її місцезнаходженням, вживає необхідні заходи для її утримання в належному для використання стані: проводить поточні ремонти). Крім того, зазначеною квартирою Позивач володіє безперервно, протягом 25 років (на день розгляду справи), а саме з 01.11.1994 року, і її володіння протягом цього строку не переривалось.

Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є.

Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

У відповідності зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За змістом положень ч.5 ст.12 ЦК України слідує, що якщо законом встановлені правові наслідки недобросовісного або нерозумного здійснення особою свого права, вважається, що поведінка особи є добросовісною та розумною, якщо інше не встановлено судом.

А, отже доказування добросовісності давнісного володільця немає потреби, оскільки добросовісність і розумність його поведінки презюмується, якщо інше не встановлено судом.

Відтак, враховуючи вищенаведене та враховуючи обставини справи і надані сторонами докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність підстав для визнання незаконним набуття ОСОБА_1 права власності на квартиру АДРЕСА_1 за набувальною давністю, оскільки Позивачем доведено факт добросовісного, відкритого та безперервного володіння чужим майном.

На основі вищевикладеного і керуючись ст.8, 21, 41, 55, 59, 63, 129 Конституції України, ст.ст.12, 15, 16, 293, 315, 328, 344, 397 ЦК України та ст.2, 4, 7, 10, 12-14, 17-19, 76-82, 89, 141, 211, 247, 259, 263-265, 268, 272, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Олевської міської ради Житомирської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку набувальної давності задовольнити.

Встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без реєстрації шлюбу, у період з 01 листопада 1994 року по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 в квартирі АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 в порядку набувальної давності право власності на трьохкімнатну квартиру АДРЕСА_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до суду Апеляційної інстанції через Олевський районний суд Житомирської області. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи згідно п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт серії НОМЕР_1 , ІПН НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_8 .

Відповідач: Олевська міська рада Житомирської області, , місцезнаходження: 11001, м.Олевськ, вул. Володимирська, 2, Житомирської області.

Копію рішення суду в повному обсязі, можна буде отримати 12.12.2019 року після 15:00 години.

Суддя: В. В. Волощук