ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2019 року

м.Суми

Справа №585/4043/18

Номер провадження 22-ц/816/463/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Кононенко О. Ю. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенко В. І. , Собина О. І.

з участю секретаря судового засідання -Кияненко Н.М.,

сторони:

скаржник - ОСОБА_1,

суб'єкт оскарження - Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області,

заінтересовані особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», Товариство з обмеженою відповідальністю «Моноліт», ОСОБА_2,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 27 листопада 2018 року в складі судді Машини І.М., постановлену у м. Ромни, повне судове рішення складено 29 листопада 2018 року,

в с т а н о в и в:

11 жовтня 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду із скаргою, у якій просила: 1) визнати неправомірними дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області (далі - відділ ДВС) щодо відмови у винесенні постанови про закінчення виконавчого провадження № 44628519 з примусового виконання виконавчого листа № 2/585/337/13 про стягнення з неї на користь ТОВ «Кей-Колект» боргу в розмірі 1668245,10 грн та судового збору 3441,00 грн; 2) зобов'язати державного виконавця відділу ДВС винести постанову про закінчення зазначеного виконавчого провадження.

Свої вимоги мотивувала тим, що на виконанні у відділі ДВС знаходиться виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа Роменського міськрайонного суду Сумської області № 2/585/337/13, виданого 03 вересня 2013 року, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кей-Колект» заборгованості у розмірі 1668245,10 грн. 18 червня 2018 року нею рекомендованим листом на адресу стягувача надіслано оригінал платіжного розрахункового засобу - цінного паперу, акцептованих переказних векселів серії АА № 0049174, № 0049178, № 0000790 на загальну суму 1700000 грн, тобто повністю самостійно виконано вказаний виконавчий лист. Після чого, 18 червня 2018 року вона надіслала на адресу відділу ДВС заяву з проханням винести постанову про закінчення виконавчого провадження, у зв'язку з його повним самостійним фактичним виконанням в повному обсязі. Проте, 02 жовтня 2018 року вона отримала повідомлення начальника відділу ДВС, в якому зазначено, що у державного виконавця відсутні підстави для винесення постанови про закінчення виконавчого провадження.

Ухвалою Роменського міськрайонного суду Сумської області від 27 листопада 2018 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення її скарги у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення вимог скарги, оскільки, відповідно до норм чинного законодавства, направлення боржником векселя на адресу стягувача є належним виконанням зобов'язання (погашення боргу), що є підставою для закінчення виконавчого провадження у зв'язку з добровільним виконанням боржником рішення суду.

У відзиві на апеляційну скаргу відділ ДВС зазначає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, оскільки судом постановлене законне та обґрунтоване судове рішення, тому підстав для його скасування немає.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника Головного територіального управління юстиції у Сумській області - Діхтяренка В.О., представника ТОВ «Кей-Колект» - адвоката Пилипенка С.В., які заперечували проти задоволення скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконанні у відділі ДВС знаходиться зведене виконавче провадження № 56452974 про стягнення з ОСОБА_1 на користь групи стягувачів боргу, до складу якого входить і виконавче провадження № 44628519 з примусового виконання виконавчого листа Роменського міськрайонного суду Сумської області № 2/585/337/13 від 03 вересня 2013 року про стягнення в солідарному порядку з ТОВ «Моноліт», ОСОБА_5, ОСОБА_2 на користь ТОВ «Кей-Колект» заборгованості за кредитним договором № в розмірі 1664804,01 грн та судового збору в розмірі 3441,00 грн.

18 червня 2018 року ОСОБА_1 звернулася до ТОВ «Кей-Колект» із заявою про добровільне виконання грошового зобов'язання цінними паперами - переказними векселями та надала оригінали акцептованих переказних векселів серії АА № 0049174, № 0049178, № 0000790 на загальну суму 1700000 грн. У листі також зазначила, що виконати рішення розрахунковим засобом - гривнею, не має можливості, та просила товариство повідомити відділ ДВС про виконання нею виконавчого листа (а.с. 11-15).

18 червня 2018 року та 05 вересня 2018 року ОСОБА_1 звернулася із заявами до відділу ДВС про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання вищевказаного виконавчого листа у зв'язку з його самостійним фактичним виконанням в повному обсязі (а.с. 16, 17).

Згідно з повідомленням заступника начальника відділу ДВС № 02.1-13/56452974/4 від 24 вересня 2018 року, відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» у державного виконавця відсутні підстави для винесення постанови про закінчення виконавчого провадження № 44628519 з примусового виконання виконавчого листа № 2/585/337/13 (а.с. 18).

Згідно з ст. 447 ЦПК України, яка кореспондується зі ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Підставами вимог скарги ОСОБА_1 є закриття виконавчого провадження за виконавчим листом № 2/585/337/13 від 03 вересня 2013 року у зв'язку, як вважає скаржник, з добровільним виконанням нею зобов'язання шляхом направлення на адресу стягувача цінних паперів - векселів на загальну суму 1700000 грн.

Відповідно до п. 9 ч. 1, 2 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 47 цього Закону, грошові суми, стягнуті з боржника (у тому числі одержані від реалізації майна боржника), зараховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця.

Стягувачу - юридичній особі стягнуті грошові суми перераховуються виконавцем у встановленому порядку на визначені стягувачем рахунки.

Відповідно до п. 14 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02 квітня 2012 року, перерахування коштів з рахунків органів державної виконавчої служби чи приватного виконавця здійснюється на підставі платіжних доручень. Копії платіжних доручень (реєстри до платіжних доручень) про перерахування коштів стягувачам долучаються до матеріалів виконавчого провадження, яким визначено належність указаних коштів стягувачам.

Таким чином, виконання рішення в повному обсязі - це повне фактичне виконання резолютивної частини рішення, яка зазначена у виконавчому документі, як то повна фактична виплата особі, на користь якої ухвалено рішення суду, суми коштів, яка визначена рішенням, що підтверджується копіями платіжних доручень (реєстри до платіжних доручень) про перерахування відповідної суми коштів стягувачу.

Законом України «Про виконавче провадження» передбачено, що повна фактична виплата особі, на користь якої ухвалено рішення суду, суми коштів може бути здійснена боржником в самостійному порядку, про що відповідно до ч. 4 ст. 19 Закону, сторони, зобов'язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавця.

Отже, у разі самостійного виконання рішення боржником, щодо повної фактичної виплати особі суми коштів, на користь якої ухвалено рішення суду, боржник зобов'язаний надати виконавцю платіжний документ (квитанцію, платіжне доручення з відміткою банку про перерахування, тощо), який підтверджує сплату коштів стягувачу.

Також слід зазначити, що стягувач також зобов'язаний письмово повідомити виконавця про повне чи часткове самостійне виконання боржником рішення суду.

Таким чином, у разі виконання рішення суду щодо виплати стягувачу суми коштів боржником в самостійному порядку, підтвердженням повного фактичного виконання рішення суду щодо стягнення визначеної суми коштів може бути як наданий боржником платіжний документ, так і надане стягувачем письмове повідомлення про повне самостійне виконання боржником відповідного рішення.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення вимог скарги, оскільки ОСОБА_1 не було надано відділу ДВС платіжного доручення на виконання рішення суду про стягнення суми коштів, а від стягувача не надходило письмове повідомлення про повне самостійне виконання боржником рішення, а також у листі до місцевого суду (а.с. 80-82) ТОВ «Кей-Колект» заперечувало проти виконання зобов'язання цінними паперами та про отримання від ОСОБА_6 заяви з векселями, на які остання посилається.

За таких обставин, колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції всебічно і повно з'ясував, обставини, що мають значення для справи, які не спростовуються доводами апеляційної скарги, а тому не дають підстав для висновку про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 374, 375, 381- 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 27 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і на неї може бути подана касаційна скарга протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Судді: О.Ю. Кононенко

В.І. Криворотенко

О.І. Собина