ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

06 грудня 2019 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 751/4573/19

Головуючий у першій інстанції Філатова Л. Б.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1475/19

Чернігівський апеляційний суд у складі:

голови судового засідання - судді Кузюри Л.В.,

суддів: Вінгаль В.М., Губар В.С.,

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: ОСОБА_2 ,

особа, яка подала скаргу: ОСОБА_1 ,

оскаржується рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 19 вересня 2019 року у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру і способу стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

прізвище судді: Філатова Л. Б.; місце ухвалення рішення: м. Чернігів;

У С Т А Н О В И В:

У липні 2019 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду з нього на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом їх визначення у сумі 1000 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Позов обґрунтував тим, що рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 11.07.2017 року з нього на користь відповідачки стягуються аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 в розмірі 1/4 частини всіх доходів щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06.06.2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

У зв`язку з тим, що у нього змінився сімейний і матеріальний стан, а саме, у даний час він знаходиться в скрутному фінансовому становищі, просив суд зменшити розмір аліментів, які утримуються з нього на користь відповідачки, з 1/4 частини всіх доходів, визначивши до стягнення аліменти у твердій грошовій сумі 1000 грн щомісячно до досягнення сином повноліття.

Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 19 вересня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Зменшено розмір аліментів, визначений рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 11.07.2017 року, які підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом визначення їх розміру в 1/5 частині від усіх видів доходу (заробітку) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття дитини. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, які призвели до постановлення невірного рішення.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що позивач офіційно ніде не має постійної роботи, його заробіток є нерегулярним, водночас, з кінця 2018 року він є опікуном старшого сина, а також на його утриманні перебуває матір, яка є інвалідом третьої групи та потребує його матеріальної допомоги. Вказував, що 1000 грн аліментів на утримання сина Нікіти, буде для нього посильним та реально можливим, оскільки необхідно враховувати інтереси інших осіб, які перебувають на його утриманні.

Відсутність будь-якого офіційного доходу ставить його у вкрай скрутне матеріальне становище, що не дає можливості сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі.

Зазначав, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про застосування ст. 184 СК України, вказавши в рішенні, що тільки одержувач аліментів має право змінювати спосіб стягнення аліментів в судового порядку.

Справу розглянуто судом апеляційної інстанції відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України за правилами спрощеного провадження, без повідомлення учасників справи.

Положеннями ч. 2 ст. 247 ЦПК України передбачено, що у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 11.07.2017 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу (заробітку) щомісячно, але не менше за 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06.06.2017 року і до повноліття сина.

Відповідно до частини першої ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Постановивши рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів з 1/4 частки всіх доходів його заробітку до 1/5 їх частки, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд першої інстанції проаналізував докази у їх сукупності, виходив із того, що матеріальний стан позивача змінився у порівнянні з періодом на час постановлення рішення про стягнення аліментів, оскільки за рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 31 липня 2018 року його було визнано батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ця дитина має інвалідність і позивач є його законним представником (а.с. 46), дитина має реєстрацію місця проживання з 17.11.2018 року за місцем проживання відповідача, який опікується нею та при цьому має відповідні матеріальні витрати.

Зважаючи на те, що наявність у платника аліментів інших дітей за приписом п. 3 ч. 1 ст. 182 Сімейного Кодексу України, є обставиною, що має враховуватися при визначенні розміру аліментів, суд, виходячи з принципів справедливості та співмірності, обґрунтовано зменшив розмір аліментів до 1/5 частини від усіх видів заробітку платника аліментів.

Посилання позивача в апеляційній скарзі на те, що судом під час вирішення його позову щодо зменшення розміру аліментів не було враховано у повній мірі стан його матеріального становища є необґрунтованими, оскільки суд першої інстанції при ухваленні рішення надав вірну правову оцінку у сукупності доказам, поданим у справі сторонами.

Зокрема, відсутність постійної роботи сама по собі не звільняє позивача від обов`язку забезпечувати утримання неповнолітніх дітей та сплачувати аліменти у мінімальному розмірі, визначеному законом.

Доводи позивача про те, що судом не було враховано перебування на його утриманні матері, яка є пенсіонером та інвалідом, та потребує відповідного матеріального забезпечення, не підтверджені наявними в матеріалах справи належними доказами, оскільки жодних відомостей про розмір пенсії, яку отримує матір позивача останнім суду подано не було.

Відсутність зазначених доказів не дає можливості суду дійти висновку про те чи дійсно мати перебуває на утриманні позивача.

Доводи апеляційної скарги про неврахування судом стану здоров`я старшого сина позивача Богдана, який має інвалідність, та його витрат на дитину не можна вважати такими, що ґрунтуються на матеріалах справи, оскільки судом першої інстанції вони були врахованими частково через те, що позивачем не було подано належних доказів про те, що старший син проживає з ним однією сім`єю, адже дитина проживала до встановлення батьківства в судовому порядку з матір`ю, а також про витрати, понесені ним на лікування дитини, якщо такі мали місце. Лише реєстрація місця проживання дитини у квартирі позивача сама по собі не свідчить про те, що дитина фактично проживає з батьком та знаходиться на його повному утриманні.

Посилання апелянта на те, що судом першої інстанції невірно було зазначено про те, що чинне законодавство не передбачає можливості зміни способу стягнення аліментів за позовом платника аліментів, з наведенням прикладів судової практики, не можна вважати обґрунтованим на приписі закону, оскільки воно суперечить положенням абз. 2 ч.3 ст. 181 СК України.

Зважаючи на те, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду щодо суті спору, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без зміни.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 374, 375, 315, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 19 вересня 2019 року без зміни.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Голова судового засідання: Судді: