Номер провадження: 22-ц/813/2400/19
Номер справи місцевого суду: 509/4842/14-ц
Головуючий у першій інстанції Гандзій Д.М.
Доповідач Кравець Ю. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.07.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді - Кравця Ю.І.,

суддів: Журавльова О.Г., Комлевої О.С.,

з участю секретаря судового засідання - Павлючук Ю.В.,

учасники справи:

позивач: ПАТ «Укрсоцбанк»,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

третя особа: ОСОБА_3 ,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в м.Одеса апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 29.02.2016 року, ухваленого суддею Гандзій Д.М.,

встановив:

28.10.2014 року представник ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 , який в подальшому уточнив та збільшив, та в остаточній редакції якого від 28.01.2016 року просив суд, в рахунок часткового погашення перед ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості ОСОБА_3 за договором кредиту №2007/670-2.06/38 від 22.03.2007 року у розмірі 1542627,62 грн., та ОСОБА_1 за договором кредиту №2008/25-100-141 від 26.06.2008 року у розмірі 3273203,93 грн. звернути стягнення на предмети іпотеки: житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та на земельну ділянку загальною площею 0,100 га, що знаходиться за зазначеною адресою, кадастровий № НОМЕР_1 з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), шляхом визнання за ПАТ «Укрсоцбанк» права власності на вищевказані предмети нерухомого майна (предметів іпотеки) за ціною визначеною (проведеною) суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом ТОВ «Українське консалтингове бюро» від 04.12.2015 року у розмірі 116534 дол, США (еквівалент 2783375 грн.), з яких вартість житлового будинку - 86557 дол. США (еквівалент 2067375 грн.) та вартість земельної ділянки - 29977 дол. США (еквівалент 716000 грн.).

Свої позовні вимоги мотивував тим, що 22.03.2007 року між АКБ «Укрсоцбанк», (назва якого була змінена на ПАТ «Укрсоцбанк») та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір № 2007/670-2.06/38, відповідно до умов якого банк надав, а останній прийняв у тимчасове строкове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру грошові кошти в сумі 150000 дол. США, з графіком повернення кредиту, передбаченого п.п. 1.1.1, 1.1.2 договору кредиту та 20.06.2013 року між сторонами був укладений договір про внесення змін № 4 до вказаного кредитного договору та згідно п.п. 1.1, 1.2 договору, сума кредиту була переведена у гривню України (змінена валюта кредиту) і в результаті здійснення рефінансування, заборгованість за договором кредиту склала - 1429316,83 грн. 22.03.2007 року в якості забезпечення кредитних зобов`язань ОСОБА_3 , між позивачом та відповідачами подружжям ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладений нотаріально посвідчений іпотечний договір, відповідно до п. 1.1 якого, останні, як іпотекодавці передали в іпотеку банку нерухоме майно: житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який належить на праві власності ОСОБА_2 та земельну ділянку загальною площею 0,100 га, що знаходиться за зазначеною адресою, яка належить в рівних частках по 1/2 частці кожному ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Крім того 26.06.2008 року між АКБ «Укрсоцбанк» та відповідачем ОСОБА_2 укладений договір кредиту № 2008-25-100-141, відповідно до умов якого банк надав, а ОСОБА_2 прийняла у тимчасове строкове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру грошові кошти в сумі 239000 дол. США, з графіком повернення кредиту, передбаченого п.п. 1.1.1, 1.1.2 договору кредиту та 21.06.2013 року між сторонами був укладений договір про внесення змін № 5 до вказаного кредитного договору та згідно п.п. 1.1, 1.2 договору, сума кредиту була переведена у гривню України (змінена валюта кредиту) і в результаті здійснення рефінансування, заборгованість за договором кредиту склала - 3003202,52 грн. 26.06.2008 року в якості забезпечення кредитних зобов`язань ОСОБА_2 , між позивачем та відповідачами подружжям ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладений нотаріально посвідчений іпотечний договір, відповідно до п. 1.1 якого, останні, як іпотекодавці передали в іпотеку банку нерухоме зазначенен вище нерухоме майно.

Банком у повному обсязі були виконані умови кредитних договорів та надано повні суми кредитів, однак ОСОБА_3 та ОСОБА_2 порушують строки повернення кредиту та сплати процентів, внаслідок чого у них перед позивачами утворилась заборгованість, в рахунок погашення якої банк просив звернути стягнення на іпотечне майно.

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 29.02.2016 року позовні вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» задоволено. В рахунок часткового погашення перед ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості: ОСОБА_3 за договором кредиту №2007/670-2,06/38 від 22.03.2007 року у розмірі 1542627,62 грн. з яких: борг за кредитом 1423564,70 грн., боргу по відсоткам 113494,37 грн., пеня за несвоєчасне повернення кредиту 1487,77 грн., пеня за несвоєчасне повернення відсотків 2838.43 грн., інфляційні витрати за кредитом 434,66 грн., інфляційні витрати за відсотками 807,70 грн., та ОСОБА_2 за договором кредиту №2008/25-100-141 від 26.06.2008 року у розмірі 3273203,93 грн. з яких: борг за кредитом 2986715,62 грн., борг по відсоткам 263968,24 грн., пеня за несвоєчасне повернення кредиту 4743,90 грн., пеня за несвоєчасне повернення відсотків 7826,97 грн., інфляційні витрати за кредитом 3881,94 грн., інфляційні витрати за відсотками 6067,26 грн. - звернуто стягнення на предмети іпотеки: житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який належить на праві власності ОСОБА_2 згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 13.04.2006 року, виданого на підставі розпорядження Овідіопольської РДА від 10.04.2006 року №442 та на земельну ділянку загальною площею 0,100 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий № НОМЕР_1 з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка належить в рівних частках по 1/2 частці кожному ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 від 15.09.2004 року, виданого згідно нотаріально - посвідченого договору купівлі-продажу серії ВВЕ № 766728 від 06.07.2004 року, шляхом визнання за ПАТ «Укрсоцбанк» права власності на вищевказані предмети нерухомого майна за ціною визначеною (проведеною) суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом ТОВ «Українське консалтингове бюро» від 04.12.2015 року у розмірі 116534 дол, США (еквівалент 2783375 грн ), з яких вартість житлового будинку - 86557 дол. США (еквівалент 2067375 грн.) та вартість земельної ділянки - 29977 дол. США (еквівалент 716000 грн.). Вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись із рішенням суду, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій з посиланням на недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, порушення судом норм процесуального та неправильне застосування матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог ПАТ «Укрсоцбанк» відмовити у повному обсязі.

Апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 - ОСОБА_6 обґрунтовує тим, що районним судом не враховано, що загальна вартість предмету іпотеки, яка визначена домовленістю сторін під час укладання іпотечного договору значно перевищує суму боргу. Крім того звертає увагу на те, що ОСОБА_1 не ухилявся від подання експертам документів, необхідних для проведення призначеної судом судової оціночної будівельно-технічної експертизи для визначення ринкової вартості предмета іпотеки, оскільки копію клопотання експерта про надання додаткових матеріалів не отримував, звернувся до Овідіопольського районного суду Одеської області з клопотанням про прийняття додаткових матеріалів та направлення матеріалів справи для проведення експертизи, яке було проігнаровано судом. Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_6 звертає увагу на те, що суд першої інстанції ухвалив рішення, незважаючи на заперечення відповідача та без проведення судової будівельно-технічної експертизи, та вважає, що визначена вартість земельної ділянки та житлового будинку є явно заниженою.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Зазначеним вимогам судове рішення районного суду в повній мірі не відповідає.

Судом першої інстанції було правильно встановлено, що що 22.03.2007 року між АКБ «Укрсоцбанк», назва якого відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи від 14.06.2010 року була змінена на ПАТ «Укрсоцбанк», згідно установчих документів та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір № 2007/670-2.06/38, відповідно до умов якого банк надав, а останній прийняв у тимчасове строкове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру грошові кошти в сумі 150000 дол. США, з графіком повернення кредиту, передбаченого п.п. 1.1.1, 1.1.2 договору кредиту та 20.06.2013 року між сторонами був укладений договір про внесення змін № 4 до вказаного кредитного договору та згідно п.п. 1.1, 1.2 договору, сума кредиту була переведена у гривню України (змінена валюта кредиту) і в результаті здійснення рефінансування, заборгованість за договором кредиту склала - 1429316,83 грн. (т. 1 а.с. 6-11,72-79).

22.03.2007 року в якості забезпечення кредитних зобов`язань ОСОБА_3 , між позивачами та відповідачами - подружжям ОСОБА_2 укладений нотаріально посвідчений іпотечний договір (реєстр. № 1531), відповідно до п. 1.1 якого, останні, як іпотекодавці передали в іпотеку банку нерухоме майно: житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який належить на праві власності ОСОБА_2 згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 13.04.2006 року, виданого на підставі розпорядження Овідіопольської РДА від 10.04.2006 року № 442 та земельну ділянку загальною площею 0,100 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий № НОМЕР_1 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка належить в рівних частках по 1/2 частці кожному ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 від 15.09.2004 року, виданого згідно нотаріально-посвідченого договору купівлі-продажу серії ВВЕ № 766728 від 06.07.2004 року (реєстр. № 1463) (т. 1 а.с. 12-13,39-43).

22.05.2009 року між вказаними сторонами був укладений нотаріально посвідчений договір про внесення змін №1 (реєстр. № 1299) до вказаного іпотечного договору, п.4 якого визначене нерухоме майно згідно п. 1.1 іпотечного договору, яке передано також в забезпечення виконання кредитних зобов`язань ОСОБА_2 за договором кредиту № 2008/25-100-141 від 26.06.2008 року (т. 1 а.с. 80-81).

20.06.2013 роу між сторонами укладено нотаріально посвідчений договір про внесення змін №2 до іпотечного договору з приводу заміни валюти кредиту (т. 1 а.с. 82-83).

Банком у повному обсязі були виконані умови кредитного договору, відкрито ОСОБА_3 позичковий рахунок у філії банку та надано повну суму кредиту, на відміну від ОСОБА_3 , яким порушуються строки повернення кредиту та сплати процентів, внаслідок чого у нього перед позивачами утворилась заборгованість, яка станом на 09.09.2014 року становить 1542627,62 грн. з яких: борг за кредитом 1423564,70 грн., боргу по відсоткам 113494,37 грн., пеня за несвоєчасне повернення кредиту 1487,77 грн., пеня за несвоєчасне повернення відсотків 2838,43 грн., інфляційні витрати за кредитом 434,66 грн., інфляційні витрати за відсотками 807,70 грн., обґрунтований розрахунок якої був наданий позивачами суду, зроблений у відповідності до чинного законодавства України і перевірений судом.

26.06.2008 року між АКБ «Укрсоцбанк», назва якого відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи від 14.06.2010 року була змінена на ПАТ «Укрсоцбанк», згідно установчих документів та відповідачем ОСОБА_2 укладений договір кредиту № 2008-25-100-141, відповідно до умов якого та заяви на видачу готівки № 024 від 26.06.2008 року банк надав, а відповідач ОСОБА_2 прийняла у тимчасове строкове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру грошові кошти в сумі 239000 дол. США, з графіком повернення кредиту, передбаченого п.п. 1.1.1, 1.1.2 договору кредиту та 21.06.2013 року між сторонами був укладений договір про внесення змін № 5 до вказаного кредитного договору та згідно п.п. 1.1, 1.2 договору, сума кредиту була переведена у гривню України (змінена валюта кредиту) і в результаті здійснення рефінансування, заборгованість за договором кредиту склала - 3003202,52 грн. (т. 1 а.с. 52-67).

26.06.2008 роу в якості забезпечення кредитних зобов`язань ОСОБА_2 , між позивачами та відповідачами - подружжям ОСОБА_2 укладений нотаріально посвідчений іпотечний договір (реєстр. № 1582), відповідно до п. 1.1 якого, останні, як іпотекодавці передали в іпотеку банку нерухоме майно: житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який належить на праві власності ОСОБА_2 згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 13.04.2006 року, виданого на підставі розпорядження Овідіопольської РДА від 10.04.2006 року № 442 та земельну ділянку загальною площею 0,100 га, що знаходиться за адресою : АДРЕСА_1 , кадастровий № НОМЕР_1 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка належить в рівних частках по 1/2 частці кожному ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 від 15.09.2004 року, виданого згідно нотаріально-посвідченого договору купівлі-продажу серії ВВЕ № 766728 від 06.07.2004 року (реєстр. № 1463) (т. 1 а.с. 45-51).

Крім цього, 21.06.2013 року між сторонами укладено нотаріально посвідчений договір про внесення змін до іпотечного договору з приводу заміни валюти кредиту (т. 1 а.с. 68-71).

Банком у повному обсязі були виконані умови кредитного договору, відкрито ОСОБА_2 позичковий рахунок у філії банку та надано повну суму кредиту, на відміну від останньої, якою порушуються строки повернення кредиту та сплати процентів, внаслідок чого у неї перед позивачами утворилась заборгованість, яка станом на 09.09.2014 року становить 3273203,93 грн. з яких: борг за кредитом 2986715,62 грн., боргу по відсоткам 263968,24 грн., пеня за несвоєчасне повернення кредиту 4743,90 грн., пеня за несвоєчасне повернення відсотків 7826,97 грн., інфляційні витрати за кредитом 3881,94 грн., інфляційні витрати за відсотками 6067,26 грн, обґрунтований розрахунок якої був наданий позивачами суду, зроблений у відповідності до чинного законодавства України і перевірений судом (т. 1 а.с. 103-104).

Відповідно до умов вищевказаних іпотечних договорів - іпотекодержатель має право у випадку невиконання позичальником зобов`язань за цим договором та/або за кредитним договором, звернути стягнення на предмет іпотеки та за рахунок вирученої від реалізації суми переважно перед іншими кредиторами задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків завданих порушенням зобов`язання необхідних на утримання заставленого майна, а також витрати пов`язані з реалізацією предмета іпотеки у тому числі з урахуванням податків. Іпотекодержатель набуває право звернути стягнення на предмет іпотеки незалежно від настання строку виконання основного зобов`язання у наступних випадках : якщо у момент настання строку виконання зобов`язання за кредитним договором вони не будуть виконані, а саме : при повному,або частковому неповерненні у встановлені кредитним договором строки суми кредиту, та/або при несплаті або частковій несплаті у встановлені кредитним договором строки сум процентів, та/або при несплаті або частковій несплаті у встановлені кредитним договором строки сум неустойки (пені, штрафних санкцій) та у разі порушення позичальником встановленого кредитним договором обов`язку цільового використання кредитних коштів.

Крім того, у відповідності до вимог вищевказаних іпотечних договорів, на адреси відповідачів та 3-ої особи була направлена письмова вимога про виселення від 17.09.2014 року, а також письмове повідомлення про термінове погашення заборгованості за договорами кредиту від 04.07.2014 року (у не менш ніж 30-ти денний строк, в якій зазначається стислий зміст порушених зобов`язань та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки), в якому зокрема мається попередження, що у випадку несплати суми заборгованості, банк розпочне судову процедуру стягнення заборгованості, у тому числі і за рахунок іпотечного майна, які були отримані всіма відповідачами та третьою особою, і які були залишені ними без відповіді та задоволення (т. 1 а.с. 84-94,98-102).

Разом з тим судом першої інстанції залишено поза увагою, що відповідно до п. 4.5 іпотечного договору, що укладено між сторонами, іпотекодержатель за своїм вибором звертає стягнення на Предмет іпотеки в один із наступних способів:

4.5.1 на підставі рішення суду; або

4.5.2 на підставі виконавчого напису нотаріуса; або

4.5.3 шляхом передачі Іпотекодержателю права власноті на Предмет іпотеки в рахунок викоання забезпечених іпотекою зобов`язань в порядку, встановленому статею 37 Закону України «Про іпотеку»; або

4.5.4 шляхом продажу Предмета іпотеки Іпотекодержателем від свого імені будь-якій особі-покупцеві на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому статтею 38 Закону України «Про іпотеку», або

4.5.5 шляхом організації Іпотекодержателем продажу Предмета іпотеки через укладання договору купівлі-продажу Предмета іпотеки між Іпотекодавцем та відповідним покупцем в порядку, встановленому статтею 6 Закону України «Про іпотечне кредитування, операціями з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертіфікати»

Відповідно до ч.3 ст.33 Закону України «Про іпотеку», звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Згідно із ч.3 ст.36 Закону України «Про іпотеку» договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору, за своїми правовими наслідками, може передбачати передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання в порядку, встановленому ст.37 Закону України «Про іпотеку».

Порядок реалізації предмета іпотеки за рішенням суду врегульоване статтею 39 цього Закону, якою передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки, у рішенні суду зазначається, зокрема, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону.

Можливість виникнення права власності за рішенням суду ЦК України передбачає лише у статтях 335 та 376 ЦК України. У всіх інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема із правочинів (ч.1 ст.328 ЦК України).

Стаття 392 ЦК України, у якій йдеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності.

При вирішенні даної категорії справ необхідно встановити наявність чи відсутність згоди іпотекодавця на позасудовий спосіб врегулювання питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов`язань, а також здійснення виконавчого напису нотаріусом, як правову підставу для реєстрації права власності іпотекодержателя, якщо такі умови передбачені умовами договору іпотеки.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду України від 30.03.2015 року у справі№6-1851цс15.

Як вже зазначалось відповідно до п. 4.5 іпотечного договору, що укладено між сторонами, іпотекодержатель за своїм вибором звертає стягнення на Предмет іпотеки в один із наступних способів:

4.5.1 на підставі рішення суду; або

4.5.2 на підставі виконавчого напису нотаріуса; або

4.5.3 шляхом передачі Іпотекодержателю права власноті на Предмет іпотеки в рахунок викоання забезпечених іпотекою зобов`язань в порядку, встановленому статею 37 Закону України «Про іпотеку»; або

4.5.4 шляхом продажу Предмета іпотеки Іпотекодержателем від свого імені будь-якій особі-покупцеві на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому статтею 38 Закону України «Про іпотеку», або

4.5.5 шляхом організації Іпотекодержателем продажу Предмета іпотеки через укладання договору купівлі-продажу Предмета іпотеки між Іпотекодавцем та відповідним покупцем в порядку, встановленому статтею 6 Закону України «Про іпотечне кредитування, операціями з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертіфікати».

Разом з тим, ст.37 Закону України «Про іпотеку» не містить можливості визнання права власності на предмет іпотеки за іпотекодержателем на підставі рішення суду.

Відповідно до цієї статті іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.

Для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: 1) копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; 2) документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя в разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі.

Тобто для реалізації іпотекодержателем позасудового способу звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на нього за загальним правилом необхідні воля та вчинення дій з боку іпотекодержателя, якщо договором не передбачено іншого порядку.

При цьому позивач не позбавлений відповідно до статей 38, 39 ЦК України можливості звернутися до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки в інший спосіб, ніж визнання права власності на нього.

Такого правового висновку дійшов Верховний Суд України у постанові від 30.03.2016 року у справі № 1851цс15.

Підстав для відступу від зазначеного правового висновку не вбачала і Перша судова палата Касаційного цивільного суду Верховного Суду, зазначивши у постанові від 18.04.2018 року у справі №318/2289/15-ц, що передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки відповідно до статей 36, 37 Закону України «Про іпотеку» є способом позасудового врегулювання, який здійснюється за згодою сторін без звернення до суду.

Відповідно до ч.4 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

З врахуванням наведеного апеляційний суд вважає необхідним відмовити у задоволенні позову про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на предмет іпотеки.

Враховуючи задоволення апеляційної скарги, відповідно до ст.141 ЦПК України підлягає стягненню з позивача на користь відповідача понесенні останнім та документально підтверджені судові витрати у виді судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 259, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 29.02.2016 року - скасувати та постановити нове судове рішення.

У задоволені позову Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , за участю третьої особи - ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитом, шляхом звернення стягнення та визнання права власності на предмет іпотеки - відмовити у повному обсязі.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 4019,41 грн.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 30.07.2019 року.

Головуючий Ю.І.Кравець

Судді: О.Г.Журавльов

О.С.Комлева