КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

10 грудня 2019 року суддя Київського апеляційного суду Оніщук М.І., перевіривши відповідність вимогам ст. ст. 352-356 ЦПК України апеляційної скарги скарги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , ОСОБА_42 , ОСОБА_43 , ОСОБА_44 , ОСОБА_45 , ОСОБА_46 , ОСОБА_47 , ОСОБА_48 , ОСОБА_49 , ОСОБА_50 , ОСОБА_51 , ОСОБА_52 , ОСОБА_53 , ОСОБА_54 , ОСОБА_55 , ОСОБА_56 , ОСОБА_57 , ОСОБА_58 , ОСОБА_59 , ОСОБА_60 , ОСОБА_61 , ОСОБА_62 , ОСОБА_63 , ОСОБА_64 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 18 вересня 2019 року про повернення позовної заяви по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , ОСОБА_42 , ОСОБА_43 , ОСОБА_44 , ОСОБА_45 , ОСОБА_46 , ОСОБА_47 , ОСОБА_48 , ОСОБА_49 , ОСОБА_50 , ОСОБА_51 , ОСОБА_52 , ОСОБА_53 , ОСОБА_54 , ОСОБА_55 , ОСОБА_56 , ОСОБА_57 , ОСОБА_58 , ОСОБА_59 , ОСОБА_60 , ОСОБА_61 , ОСОБА_62 , ОСОБА_63 , ОСОБА_64 до Товариства з обмеженою відповідальністю "СБ ЛТД", Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрміськбуд Холдинг", третя особа: Голосіївська районна в місті Києві державна адміністрація (Центр надання адміністративних послуг) про визнання майнових прав на об`єкт інвестування,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 18.09.2019 позовну заяву повернуто позивачам (т. 1 а.с. 165-167).

Не погоджуючись з ухвалою суду, позивачі оскаржили її в апеляційному порядку (т. 1 а.с. 172-184).

Матеріали справи разом із апеляційною скаргою надійшли до суду апеляційної інстанції 21.10.2019 (т. 1 а.с. 188-189).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 25.10.2019 апеляційна скарга на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 18.09.2019 залишена без руху та надано позивачам час для усунення недоліків апеляційної скарги, а саме: скаржникам необхідно було надати до суду апеляційної інстанції докази сплати судового збору (оригінал квитанції) у встановленому законом розмірі за належними реквізитами (т. 1 а.с. 191-196).

На виконання ухвали Київського апеляційного суду, 08.11.2019 від усіх позивачів надійшов лист, в якому вони зазначають, що до позовної заяви було долучено витяг з ЄРДР про наявність кримінального провадження щодо предмету спору даної позовної заяви, та подані заяви позивачів про визнання їх потерпілими у даному кримінальному провадженні.

Крім того, посилаючись на ухвалу Вищого спеціалізованого суду України по справі № 565/236/16-ц від 24.05.2017, вказують, що споживачі за позовами, пов`язаними з порушенням їхніх прав, належать до суб`єктів, які звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях, на підставі ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», а відтак, вони при зверненні до суду з даним позовом звільнені від сплати судового збору (т. 2 а.с. 3-16).

Інших заяв або клопотань до Київського апеляційного суду від позивачів не надходило.

Отже, станом на 09.12.2019 вказані судом недоліки усунуто не було. Копія ухвали Київського апеляційного суду від 25.10.2019 направлялась на адресу апелянтів, та була ними отримана (т.1 а.с. 199-249).

У зв`язку з викладеним слід назначити наступне. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про судовий збір» судовий збір - це збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Платниками судового збору є громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи-підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене Законом України «Про судовий збір» (стаття 2 цього Закону).

Сплата судового збору особами, які звертаються до суду, - це процесуальний обов`язок, який визначається нормами цивільного процесуального закону. При цьому процесуальна норма в частині визначення розміру судового збору, порядку його сплати, повернення і звільнення від сплати відсилає до окремого закону, зокрема Закону України «Про судовий збір». Об`єкти справляння судового збору, тобто процесуальні дії, за які справляється судовий збір, встановлені у статті 4 зазначеного Закону.

Пільги щодо сплати судового збору визначені статтею 5 Закону України «Про судовий збір». При цьому передбачені в цій статті особи, які мають пільги щодо сплати судового збору, звільняються від його сплати під час розгляду справи в усіх судових інстанціях, про що прямо зазначено в абзаці першому частини першої цієї статті.

Пункт сьомий статті 5 Закону України «Про судовий збір» у первісній редакції передбачав звільнення від сплати судового збору споживачів за позовами, пов`язаними з порушенням їхніх прав.

Одночасно частина третя статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачає, що споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.

Разом з тим від часу прийняття Закону України «Про судовий збір» до нього неодноразово вносилися зміни.

Найпомітніші зміни відбулися внаслідок прийняття Закону України від 22 травня 2015 року № 484-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» (далі - Закон № 484-VIII).

Цим Законом суттєво підвищено ставки судового збору та водночас значно скорочено перелік суб`єктів, які звільняються від його сплати (відповідно викладено в новій редакції і статті 4, 5 Закону України «Про судовий збір»).

Так, Законом № 484-VIII стаття 5 Закону України «Про судовий збір» викладена у новій редакції, відповідно до якої з переліку осіб, звільнених від сплати судового збору, такі особи, як споживачі виключені.

Зазначений перелік є вичерпним щодо сплати судового збору в усіх судових інстанціях.

Так,Закон України «Про судовий збір» є спеціальним законом у питаннях звільнення від сплати судового збору. Стаття 5 цього Закону передбачала безумовне звільнення від сплати судового збору споживачів, але внаслідок викладення її в новій редакції згідно із Законом № 484-VIII споживачі на сьогодні відсутні в переліку осіб, що мають пільги щодо сплати судового збору в усіх судових інстанціях.

При цьому частина третя статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів», який є спеціальним законом саме в цій сфері захисту прав споживачів, звільняє споживачів від сплати судового збору за подання позову на захист своїх порушених прав.

Згідно з преамбулою Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Стаття 22 Закону України «Про захист прав споживачів» підтверджує можливість судового захисту прав споживачів, передбачених законодавством, і встановлює певні особливості судового захисту їх прав, однією з яких є звільнення споживачів від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав. У регулюванні сплати судового збору положення зазначеної норми права є спеціальними щодо положень статті 5 Закону України «Про судовий збір», оскільки остання загалом урегульовує питання звільнення різних суб`єктів звернення до суду від сплати судового збору за різні процесуальні дії (об`єкти сплати судового збору) в судах усіх інстанцій. У цьому Законі не йдеться про звільнення споживачів від сплати судового збору загалом за подання до суду будь-якої інстанції будь-якого з об`єктів справляння судового збору.

Зі змісту заявлених позовних вимог вбачається, що позивачі пред`явили колективний позов, в якому просять визнати за кожним з них право власності на майнові права на об`єкт інвестування.

Так, посилання апелянтів на п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", як на підставу для звільнення від сплати судового збору за подачу апеляційної скарги не може братись до уваги, оскільки вищезазначена норма підлягає застосуванню лише до справ за позовами про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи, та за позовами про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Отже, з урахуванням предмету даного позову, ці норми не можуть бути підставами для звільнення позивачів від сплати судового збору.

Також, є безпідставними посилання апелянтів на ст. 22 Закону України "Про захист прав споживачів", яка на їх думку, звільняє їх від сплати судового збору за подачу апеляційної скарги, виходячи з наступного.

У пункті 3 статті 12 ЦПК України зазначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Заявляючи вимоги про визнання майнових прав на об`єкти інвестування, позивачі посилаючись на ЦК України і Закон України «Про інвестиційну діяльність», просять вирішити спір на підставі норм указаних законодавчих актів.

При цьому слід наголосити, що Законом України «Про захист прав споживачів» не передбачено такого способу захисту цивільних прав як визнання майнових прав.

Аналізуючи норму частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» у її системному зв`язку з положеннями статей 1-6 Закону України «Про судовий збір», зокрема статті 5 зазначеного Закону в редакції Закону № 484-VIII, та враховуючи, що спір між сторонами виник на підставі договірних відносин, які регулюються положеннями Цивільного кодексу України, а не Законом України від 12.05.1991 № 1023-XII «Про захист прав споживачів», а відтак позивачі, з урахуванням предмету і підстав пред`явленого ними позову, не звільнені від сплати судового збору як споживачі і мають сплачувати його на загальних підставах.

Також необхідно наголосити, що статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Критеріями оцінювання розумності строку розгляду справи, серед іншого є складність справи та поведінка заявника.

Крім того, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

При цьому слід наголосити, що повернення апеляційної скарги не перешкоджає повторному зверненню зі скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення, одночасно подавши заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження (ч. 7 ст.185 ЦПК України).

Таким чином, враховуючи строки розгляду справи, та те, що без усунення вказаних недоліків суд позбавлений можливості вирішити питання про відкриття апеляційного провадження та виходячи з вимог ст.ст. 185, 356, 357 ЦПК України апеляційну скаргу слід визнати неподаною та повернути її скаржникам.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 185, 356, 357 ЦПК України

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , ОСОБА_42 , ОСОБА_43 , ОСОБА_44 , ОСОБА_45 , ОСОБА_46 , ОСОБА_47 , ОСОБА_48 , ОСОБА_49 , ОСОБА_50 , ОСОБА_51 , ОСОБА_52 , ОСОБА_53 , ОСОБА_54 , ОСОБА_55 , ОСОБА_56 , ОСОБА_57 , ОСОБА_58 , ОСОБА_59 , ОСОБА_60 , ОСОБА_61 , ОСОБА_62 , ОСОБА_63 , ОСОБА_64 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 18 вересня 2019 року про повернення позовної заяви по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , ОСОБА_42 , ОСОБА_43 , ОСОБА_44 , ОСОБА_45 , ОСОБА_46 , ОСОБА_47 , ОСОБА_48 , ОСОБА_49 , ОСОБА_50 , ОСОБА_51 , ОСОБА_52 , ОСОБА_53 , ОСОБА_54 , ОСОБА_55 , ОСОБА_56 , ОСОБА_57 , ОСОБА_58 , ОСОБА_59 , ОСОБА_60 , ОСОБА_61 , ОСОБА_62 , ОСОБА_63 , ОСОБА_64 до Товариства з обмеженою відповідальністю "СБ ЛТД", Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрміськбуд Холдинг", третя особа: Голосіївська районна в місті Києві державна адміністрація (Центр надання адміністративних послуг) про визнання майнових прав на об`єкт інвестування - вважати неподаною та повернути апелянтам.

Ухвала набирає законної сили з для її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена до Верховного Суду.

Суддя-доповідач М.І. Оніщук