Справа № 336/4031/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2019 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запорожжя у складі:

головуючого судді: Жупановій І.Б.,

секретарки судового засідання Палубінської К.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Територіальної громади в особі Запорізької міської ради (м. Запоріжжя, пр. Соборний, 206) про визнання права власності на майно в порядку спадкування за заповітом, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 24.06.2019 року звернувся до суду із зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_2 , у зв`язку з чим відкрилась спадщина на належне спадкодавцю майно, в тому числі, на житловий будинок, що розташований в АДРЕСА_1 .

Як вказує позивач, спадкодавець ОСОБА_2 за життя склав заповіт, яким все своє майно заповів ОСОБА_1 . Однак нотаріус не може видати свідоцтво про право на спадщину на вказаний будинок у зв`язку з тим, що в правовстановлюючих документах, що підтверджуються право власності спадкодавця на житловий будинок, його прізвище зазначено російською мовою «Хмиров», що в перекладі на українську звучить як « ОСОБА_3 ». Просив визнати за ним право власності на будинок в порядку спадкування за законом.

Представник позивача адвокат Дем`янова В.Є. позовні вимоги підтримала, про що подала письмову заяву, просила справу розглянути без її участі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явилась про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином та завчасно, шляхом направлення судової повістки рекомендованою кореспонденцією на адресу місцезнаходження.

24.10.2019 року до суду надійшла заява представника ЗМР про розгляд справи за їх відсутності, заперечень щодо позовних вимог не мають.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у зв`язку із неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, не здійснюється згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України.

В межах розгляду цивільної справи судом було витребувано від приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Кузьміної Наталії Олександрівни копію спадкової справи заведеної після смерті ОСОБА_2 смерть якого настала ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Обставини про які зазначено у позовній заяві повною мірою знайшли своє підтвердження у наданих позивачем документах.

З матеріалів справи судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у місті Запоріжжі. Батьками позивача є ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , про що Сталінським відділом ЗАГС м. Запоріжжя 12 квітня 1967 року складений актовий запис № 1088 та видано Свідоцтво серія НОМЕР_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер спадкодавець (батько позивача) ОСОБА_2 , про що 01 грудня 2018 року Запорізьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області складений актовий запис № 7660 та видано Свідоцтво про смерть серія НОМЕР_2 .

На випадок своєї смерті ОСОБА_2 залишив заповіт, яким все належне йому майно де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось заповів позивачу ОСОБА_1 Вказаний заповіт посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Кузьміною Н.О. 27.04.2017 року № 109, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 47565811 від 27.04.2017р., а також копією спадкової справи, що була надана на ухвалу суду приватним нотаріусом Кузьміною Н.О.

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку АДРЕСА_1 .

Вказаний житловий будинок належав на праві власності спадкодавцю ОСОБА_2 на підставі Договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності, укладеного 01 червня 1957 року відділом комунального господарства виконкому міської Ради депутатів трудящих м. Запоріжжя, посвідченого Першою Запорізькою державною нотаріальною конторою 11.06.1957 року за р. № 2/5231. На підставі вказаного Договору Запорізьким міжміським бюро технічної інвентаризації 19 квітня 1988 року проведено державну реєстрацію права власності на даний житловий будинок за спадкодавцем, про що в реєстровій книзі № 183 зроблений відповідний запис № 32955.

До кола спадкоємців за законом поряд з позивачем відноситься ОСОБА_5 , який є сином ОСОБА_6 , - сина спадкодавця ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Відповідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Статтею 1234 ЦК України передбачено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю.

Відповідно до ч.1 ст.1233 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Як передбачено ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Як підтверджено матеріалами справи на час смерті ОСОБА_2 позивач та спадкодавець проживали разом та були зареєстровані в житловому будинку АДРЕСА_1 , вели спільне господарство. В силу ч.3 ст. 1268 ЦК України позивач є таким, що прийняв спадщину.

Згідно ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

07.12.2018 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Кузьміної Н.О. із заявою про прийняття спадщини, на підставі якої заведено спадкову справу № 50 за 2018 рік. Та в подальшому 06.06.2019 року подав нотаріусу заяву про оформлення спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину.

Приватним нотаріусом ЗМНО Кузьміною Н.О. було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку з тим, що у Договорі про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності, укладеного 01 червня 1957 року відділом комунального господарства виконкому міської Ради депутатів трудящих м. Запоріжжя, посвідченого Першою Запорізькою державною нотаріальною конторою 11.06.1957 року за р. № 2/5231, прізвище спадкодавця зазначено російською мовою «ХМИРОВ», що у перекладі на українську мову звучить як « ОСОБА_7 », про що видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 175/02.31 від 06 червня 2019 року.

Відповідно до положень ч.3 п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Факт належності вказаного житлового будинку та правовстановлюючих документів на нього спадкодавцю ОСОБА_2 підтверджується тим, що останній по день смерті проживав у даному житловому будинку, був в ньому зареєстрований, про що свідчить копія будинкової книги, із якої вбачається, що ОСОБА_2 був зареєстрований в даному житловому будинку з 22.12.1961 року. З даного часу в житловому будинку була зареєстрована також мати позивача ОСОБА_4 , його бабуся - ОСОБА_8 та сам позивач.

Саме із-за допущеної помилки в написанні прізвища спадкодавця та невірному перекладі на українську мову при укладенні вказаного вище Договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності, позивач позбавлений можливості оформлення спадщини в нотаріальному порядку. Водночас майнові права позивача підлягають захисту в судовому порядку.

Відповідно до ч.1 ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини, згідно ст.1218 ЦК України, входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч.1, ч.2 ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи.

Виходячи з вимог ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Оцінюючи докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що на момент смерті, тобто на момент відкриття спадщини, спадкодавцю ОСОБА_2 належало право приватної власності на житловий будинок, що розташований в АДРЕСА_1 , тому враховуючи, що позивач є спадкоємцем померлого за заповітом, позов необхідно задовольнити.

Таким чином з огляду на зміст зазначених норм матеріального права та їх аналізу, враховуючи, що позивач прийняв спадщину, але не може скористатись в повному обсязі своїм правом власності на спадкове майно шляхом нотаріального оформлення спадщини, суд приходить до висновку про обґрунтованість його вимог щодо спірного будинку та задовольняє позов.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст.257, 1220, 1233, 1234, ЦК України, ст.ст.7, 10, 13, 89, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Територіальної громади в особі Запорізької міської ради (м. Запоріжжя, пр. Соборний, 206) про визнання права власності на майно в порядку спадкування за заповітом задовольнити в повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 батька ОСОБА_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення (з урахуванням п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України).

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Жупанова І.Б.