РОЗІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 327/407/19
Провадження № 2/327/160/2019
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

12.12.2019 року смт. Розівка

Суддя Розівського районного суду Запорізької області Завіновська А.П., перевіривши матеріали цивільної справи за позовною заявою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (далі АТ КБ «ПриватБанк») до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця,

в с т а н о в и л а :

АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця, в якому просить стягнути з останньої заборгованість за кредитним договором № б/н від 13.08.2013 року у розмірі 24 569, 31 грн., яка склалася із заборгованості за кредитом 1 957, 67 грн., заборгованості за відсотками 22 611, 64 грн., а також заборгованість за кредитним договором № MR06RH128273862 від 13.08.2013 року у розмірі 3 774, 14 грн., яка склалася із заборгованості за кредитом 944, 39 грн., відсотків за користування кредитом 0,41 грн., комісії 22,61 грн., пені 2 806, 73 грн., а також суму понесених судових витрат у розмірі 1 921, 00 грн.

Перевіривши позовну заяву на відповідність вимогам ЦПК України, суддя доходить висновку про необхідність залишення її без руху, з наступних підстав.

Положеннями пункту 5 частини 3 статті 175 ЦПК України визначено, що позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Всупереч зазначеному позивач не додає до позовної заяви відомостей щодо строку дії платіжної картки (платіжних карток) виданих ОСОБА_2 , за кредитним договором № б/н від 13.08.2013 року відомостей про кредитний ліміт та виписку по картрахунку останнього, а також Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карток.

Відповідно до ч. 5 ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Так, в позовній заяві позивач на підтвердження факту смерті ОСОБА_2 , посилається на свідоцтво про смерть від 07.12.2016 року, однак до матеріалів позову копію цього свідоцтва, не долучає.

Крім того, прохальна частина позовної заяви не відповідає змісту мотивувальної частини позову. Так, в мотивувальній частині позивач зазначає, що у ОСОБА_2 наявна заборгованість за кредитним договором № б/н від 13.08.2013 року у розмірі 24 569, 31 грн. та за кредитним договором № MR06RH128273862 від 13.08.2013 року у розмірі 3 774, 14 грн., проте у прохальній частині позову позивач не розподіляє позовні вимоги, а просить стягнути загальну суму заборгованості за двома кредитними договорами.

За таких обставин, суд немає можливості перевірити наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують позовні вимоги позивача.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Звертаючись із наведеним позовом до ОСОБА_1 , позивач зазначає, що остання має нести цивільно-правову відповідальність за кредитним договором № б/н від 13.08.2013 року та кредитним договором № MR06RH128273862 від 13.08.2013 року, укладеними між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , як спадкоємець останнього, який відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України фактично прийняв спадщину, оскільки на час відкриття спадщини постійно проживав із спадкодавцем, на підтвердження чого долучає до матеріалів позовної заяви копії паспортів ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , про реєстрацію вказаних осіб за однією адресою.

Водночас, факт реєстрації ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , за однією адресою, на переконання суду, у відсутність інших доказів, ще не може свідчити про прийняття спадщини останнім в розумінні ч. 3 ст. 1268 ЦК України, як і взагалі про наявність спадкових відносин між вказаними особами.

Частинами 2, 3, 4 ст. 1281 ЦК України визначено, що кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Всупереч наведених вимог закону, позивач не зазначає у своїй позовній заяві та не долучає на підтвердження своїх доводів доказів на підтвердження того, коли він дізнався про порушення свого права, що перешкоджає суду пересвідчити у дотриманні позивачем строків, визначених у ст. 1281 ЦК України.

Статтею 1282 ЦК України передбачено, що спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Позивачем до позовної заяви долучено лист претензію від 23.08.2019 року за вих. № SAMDN5100 та № DAHMRLFZ09E15 до ОСОБА_1 , з реєстром згрупованих листових відправлень рекомендованих листів, водночас підтверджуючих доказів в отриманні цього листа претензії відповідачем, позивачем не додано. Відсутні в матеріалах позовної заяви і докази відмови відповідача ОСОБА_1 від сплати одноразового платежу за вимогою АТ КБ «Приватбанк» як кредитора.

Таким чином, всупереч наведених вимог закону, позивачем на час звернення до суду із вказаним позовом не надано доказів на підтвердження наявності у ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 спадкоємців, прийняття ними спадщини, своєчасності звернення позивача як кредитора із вимогою до спадкоємців останнього, вартості майна, одержаного у спадщину в межах якого спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора, відмови спадкоємців від виконання вимог кредитора щодо вчинення одноразового платежу, та правильності визначення способу захисту порушеного права.

Положеннями ч. 1 ст. 177 ЦПК України визначено, що позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.

Згідно з ч. 5 ст. 177 ЦПК України, позивач зобов`язаний додати до заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази заявник може додати до заяви копії відповідних доказів).

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 95 ЦПК України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Таким чином, копії будь-яких документів мають засвідчувати їх дійсність, оскільки мають бути виготовлені виключно з оригіналів цих документів.

Отже, суд наголошує, що копії документів подаються до суду належним чином завіреними.

Вказуючи на належність засвідчення копії суд зазначає, що ксерокопія має бути належної якості, щоб на ній можна було прочитати весь текст документа, чітко було видно всі реквізити, поля документа не було порушено, з відміткою про засвідчення копії документа, особою, яка його посвідчує, яка складається: зі слів «Згідно з оригіналом», назви та особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії, яка проставляється нижче підпису, та печатки (для нотаріального завірених копій, копій, що подаються адвокатом як представником (за наявності такої печаті), чи які подаються юридичними особами публічного та приватного права).

Згідно з абз. 2 ч. 5 ст. 95 ЦПК України, учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Відповідно до ч. 4 ст. 95 ЦПК України, копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.

Разом з тим, всупереч наведених вимог закону, додані позивачем до позовної заяви документи для суду та для відповідача не завірені належним чином.

Виходячи з вимог ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у стаття 175 і 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, в якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 185 ЦПК України, суддя

п о с т а н о в и л а:

позовну заяву АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця, залишити без руху.

Встановити позивачу десятиденний строк з дня отримання копії наведеної ухвали для усунення недоліків, та одночасно роз`яснити, що у разі не усунення недоліків в установлений в даній ухвалі строк, позовна заява буде вважатися неподаною та повернута.

Ухвала є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: А.П. Завіновська