КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2019 року м. Київ

Справа № 22-ц/824/752/2019 Головуючий у судді 1-ї інстанції - Усатов Д.Д.

Унікальний № 369/3878/17 Доповідач - Гаращенко Д.Р.

Київський апеляційний суд. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ у складі:

головуючого Гаращенка Д.Р.

суддів Невідомої Т.О., Пікуль А.А.

при секретарі Гавриленко М.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08 червня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Київобленерго» про визнання недійсним та скасування рішення комісії,

ВСТАНОВИЛА:

В квітні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Київобленерго» (далі - ПАТ «Київобленерго») про визнання недійсним та скасування рішення комісії.

Просила визнати дії ПАТ «Київобленерго» щодо винесення рішення комісії ПАТ «Київобленерго», яке оформлене Протоколом №0160 від 06 квітня 2017 року засідання комісії по розгляду Акта про порушення №034113 від 15 березня 2017 року, незаконними; зобов?язати ПАТ «Київобленерго» скасувати рішення Комісії ПАТ «Київобленерго» з розгляду акту порушень Правил користування електричною енергією, що викладене у протоколі №0160 від 06 квітня 2017 року; витрати покласти на відповідача.

В обґрунтування позову посилалась на те, що 16 березня 2017 року нею як власником будинку було укладено з ПАТ «Київобленерго» договір про постачання електричної енергії №200775129.

15 березня 2017 року до будинку позивача завітали людини, які представились представниками ПАТ «Київобленерго», назвавши метою свого візиту перевірку роботи лічильника електричної енергії.

16 квітня 2017 року позивач дізналась про складання 15 березня 2017 року Акту про порушення №034113 та Протоколу №0160 від 06 квітня 2017 року засідання комісії по розгляду Акту №034113.

Згідно зазначеного акту представниками ПАТ «Київобленерго» було виявлено ознаки розкрадання енергії шляхом врізки у відний провід поза приладом обліку, прихованим методом, в результаті чого електроенергія, що споживалась лічильником не обраховувалась.

Протоколом засідання копії по розгляду акту №034113 від 15 березня 2017 року було встановлено порушення позивачем п.48 ПКЕЕ та прийнято рішення про проведення нарахувань у відповідності до п.3.1.5 НКРЕ (формула 2.7) за період з 24 вересня 2014 року по 15 березня 2017 року на суму недорахованої електроенергії в розмірі 44 298,67 грн.

Позивач наполягала що жодних пій по врізці не проводила, під?єднання було законним та електроенергія рахувалась по лічильнику.

Акт порушення №034113 був складений не на місці проведення перевірки лічильника, без її відома та без свідків, а також містить неправдиві відомості щодо розкрадання позивачем електроенергії та відмови від підпису оспорюваного акту.

Оскільки складання акту було здійснено не на місці ймовірного виявлення та без належного повідомлення позивача, остання була позбавлена можливості внести до нього свої зауваження.

Будь-яких повідомлень про розгляд комісією нібито виявлених порушень, із зазначенням дати та часу засідання, на адресу позивача не направлялись.

Про існування акту та протоколу засідання комісії позивач дізналась лише 06 квітня 2017 року з телефонної розмови з представником ПАТ «Київобленерго», який повідомив про необхідність прибуття до відповідача з метою отримання вказаних документів.

Сам оспорюваний акт складено лише на припущеннях працівників ПАТ «Київобленерго».

Відповідно до положень чинного законодавства єдиною підставою для перерахунку відповідачем обсягу та вартості електроенергії за Методикою визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачем правил користування електричною енергією, є дійсне встановлення факту втручання споживана в роботу засобів обліку, яке призвело до зміни показників цього засобу.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08 червня 2018 року позов було залишено без задоволення.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1, 06 серпня 2018 року подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, неправильне встановлення обставин, які мають значення для справи, неналежну оцінку доказів, порушення норм процесуального та матеріального права, просила рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове, яким позов задовольнити.

В обґрунтування апеляційних вимог, посилалась на те, що доказів на підтвердження факту самовільної врізки, підключення до енергоспоживаючих приладів та споживання електроенергії поза приладом обліку, розкрадання електроенергії, та працездатності пристрою розкрадання, а також обертання при включеному навантаженні диску електролічильника та споживання при цьому електроенергії, матеріали справи не містять.

Оскаржуване рішення були прийнято з повним ігнорування фактів відсутності доказів на підтвердження обґрунтованості прийнятих відповідачем рішень.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив лише з недоведеності апелянтом своїх позовних вимог.

Доводи відповідача, прийняті до уваги судом першої інстанції, базувались виключено на оспорюваному акті №034113, який апелянту не був вручений, факту встановленості дій по розкраданню електроенергії не обліковано не підтверджує, а тому є неспроможним та відповідно унеможливлює прийняття відповідачем оскаржуваного рішення.

Суд першої інстанції помилково вважав встановленим факт правомірності дій відповідача та помилково відніс дії відповідача до здійснених в рамках його повноважень, з наявністю підстав для покладення на позивача цивільно-правової відповідальності.

Ухвалюючи оскаржуване рішення судом не було враховано, що Методикою визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачем правил користування електричною енергією схема самовільного підключення не кваліфікована.

Факт самовільного підключення та докази споживання електроенергії в матеріалах справи відсутні та представником відповідача суду не надавались.

Тому правових підстав для висновку щодо правомірності дій відповідача немає.

10 вересня 2018 року ПАТ «Київобленерго» подало відзив на апеляційну скаргу, в якому просило залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

В судовому засідання ОСОБА_1 та її представник підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити.

Представник ПАТ "Київобленерго" заперечував проти апеляційної скарги, просив її відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 16 березня 2017 року, ОСОБА_1, уклала з Публічним акціонерним товариством «Київобленерго» договір про постачання електричної енергії № 200775129 до будинку, в якому вона є співвласником, розташованому за адресою: АДРЕСА_1.

15.03.2017 року до будинку позивача приїхали представники ПАТ «Київобленерго», з метою перевірки роботи електролічильника.

За результатом огляду лічильника було складено Акт про порушення за № 034113, про порушення п. 48 ПКЕЕП, розкрадання електричної енергії шляхом врізки в вхідний провід поза приладом обліку прихованим методом. Електроенергія, що споживається лічильником не обраховується.

На підставі зазначеного акту 06.04.2017 р. було проведено засідання комісії згідно з яким було встановлено, що порушення п. 48 ПКЕЕ, а саме: розкрадання енергії шляхом врізки в вхідний провід поза приладом обліку, прихованим методом сталося з вини позивача, та акт підлягає розрахунку за період 927 днів з 24.09.2014 р. по 15.03.2017 р. та по тарифах що діяли протягом періоду порушення.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції зазначив, що акт постачальника електроенергії є лише фіксацією порушення, яке було виявлено під час проведення постачальником енергії перевірки дотримання Правил, і згідно зі ст. 57 ЦПК України, доказом, який у разі виникнення спору повинен оцінюватися судом відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України, і його оскарження не передбачено чинним законодавством як спосіб захисту судом цивільних прав та інтересів особи.

Оспорюваним актом та протоколом засвідчено факт порушення споживачем Правил користування електроенергією, та визначено обсяг заподіяних порушенням збитків, а сам по собі цей документ не тягне за собою будь-яких наслідків.

Крім того, позивачкою не доведено, що відповідач діяв не в межах своїх повноважень чи у невстановлений законом спосіб, тощо. Порушення прав позивачки діями відповідача судом не встановлено.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції враховуючи наступне.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції повністю відповідає вимогам даної процесуальної норми.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Згідно зі ст. 27 Закону України «Про електроенергетику» визначена відповідальність за порушення законодавства про електроенергетику.

Використання об'єктів електроенергетики з метою, що суперечить інтересам безпеки людини і держави, порушує громадський порядок, забороняється.

У разі порушення цих умов підприємства, установи та організації електроенергетики мають право в установленому порядку зупинити користування послугами об'єктів електроенергетики.

Пунктом 53 Правил користування електричною енергією для населення (затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1357 від 26 липня 1999 року, з подальшими змінами та доповненнями), визначено, що у разі виявлення представником енергопостачальника порушення побутовим споживачем правил користування електричною енергією, у тому числі фактів розкрадання електричної енергії, складається акт, який підписується представником енергопостачальника та побутовим споживачем чи представником побутового споживача (особою, яка є співвласником об'єкта або має право користуватися цим об'єктом відповідно до договору).

Один примірник акта вручається побутовому споживачу, другий залишається у енергопостачальника.

Побутовий споживач має право внести до акта свої зауваження. У разі відмови побутового споживача від підпису в акті робиться позначка про відмову. Акт вважається дійсним, якщо його підписали три представники енергопостачальника.

Акт про порушення цих Правил розглядається комісією з розгляду актів, що утворюється енергопостачальником і складається не менш як з трьох уповноважених представників енергопостачальника.

Електропостачальник повинен вести журнал реєстрації засідань комісії з розгляду актів про порушення цих Правил, в якому зазначаються дата проведення засідання; номер протоколу; склад комісії; склад запрошених на засідання комісії (представники НКРЕКП, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері нагляду (контролю) в галузі електроенергетики, обласних державних адміністрацій, обласних відділень Антимонопольного комітету, спеціального уповноваженого центрального органу виконавчої влади у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів); відмітка про присутність або відсутність побутового споживача (у разі відсутності зазначити причини відсутності побутового споживача); перелік питань, які розглядалися на засіданні комісії; час розгляду кожного з питань, зміст окремої думки учасників комісії (у разі її - наявності) та стислий зміст рішення.

Побутовий споживач має право бути присутнім на засіданні комісії з розгляду актів. Енергопостачальник повідомляє побутового споживача не пізніше ніж за 20 календарних днів до дня засідання комісії про його час і дату.

Акт про порушення цих Правил не розглядається у разі неповідомлення або несвоєчасного повідомлення побутового споживача про час і дату засідання комісії.

Акт про порушення Правил, не розглянутий у визначеному цими Правилами порядку протягом 50 календарних днів від дня його складення, вважається недійсним та підлягає скасуванню.

Рішення комісії з розгляду актів оформляється протоколом, копія якого видається побутовому споживачу. У протоколі зазначається інформація про причетність побутового споживача до порушення цих Правил.

У разі причетності побутового споживача до порушення цих Правил у протоколі зазначаються:

відомості щодо обсягу та вартості необлікованої електричної енергії;

розрахунок проведених нарахувань з посиланням на відповідні пункти цих Правил та затвердженої постановою НКРЕ від 4 травня 2006 р. N 562 Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення побутовими споживачами правил користування електричною енергією.

У разі виявлення фактів розкрадання електричної енергії електропостачальник має право відключити лише безоблікове приєднання до електричних мереж. Якщо неможливо усунути безоблікове приєднання під час оформлення акта, відключенню підлягає об'єкт споживача в цілому, про що зазначається в акті.

У разі відмови побутового споживача від сплати вартості необлікованої електричної енергії енергопостачальник звертається з позовом до суду та має право припинити постачання електричної енергії після прийняття судом рішення на користь енергопостачальника (крім випадку виявлення факту самовільного підключення).

Якщо, між побутовим споживачем і енергопостачальником не досягнуто згоди щодо користування електричною енергією, її оплати, збереження засобів обліку тощо, спірні питання вирішуються в установленому законодавством порядку.

На підставі виявленого порушення Правил під час проведення перевірки уповноваженими представниками ПрАТ «Київобленерго» складено Акт про порушення Правил № к 034113. Акт було підписано трьома працівниками відповідача, що є достатньою підставою вважати його правомірним.

За результатами проведеного засідання комісії по розгляду Акту про порушення, ПАТ «Київобленерго» оформлено протокол № 0160 та видано рахунок на оплату вартості необлікованої електричної енергії на суму розраховану відповідно до Методики затвердженої Постановою НКРЕ 04.05.2006 р. № 562 із змінами.

Так, відповідно до п. 3.1. Методики, остання застосовується у разі виявлення порушень передбачених даним пунктом. Розрахунок вартості не облікованої електричної енергії за п.3.3 Методики, здійснюється:

- за добовою величиною розрахункового споживання* електричної енергії;

- за тарифами (цінами) для населення, що діяли в період, за який розраховується розмір вартості необлікованої електричної енергії;

- за кількістю днів;

- та з урахуванням різновиду виявленого порушення.

Керуючись п. 37 Правил, енергопостачальник має право вимагати від споживача відшкодування збитків, завданих порушеннями допущенними споживачем під час користування електричної енергією.

Положеннями пунктів 1.1, 1.2 Правил користування електричної енергією, затверджених Постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України № 28 від 31.07.96 р. (із змінами та доповненнями), які є загальними та поширюються на всіх споживачів без винятку, визначено, що недоврахована електрична енергія - це обсяг електричної енергії, використаний споживачем або переданий транзитом, але не врахований розрахунковими засобами обліку або врахований неправильно.

Таким чином, вартість електричної енергії, яка нарахована відповідно до акту про порушення Правил - це вартість обсягу електричної енергії спожитої споживачем, але не врахований розрахунковим засобом обліку або врахований не правильно і є безпосередньо вартістю товару - електроенергії, яка відповідно до положень Податкового кодексу України обліковується податком на додану вартість, як здійснення операції з продажу товару та у відповідності до пункту 23 Правил зараховується виключно на поточний рахунок зі спеціальним режимом використання.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Згідно зі ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Ст. 79 ЦПК України встановлено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи викладені норми процесуального права колегія суддів відхиляє доводи апелянта щодо ухвалення рішення судом першої інстанції з повним ігнорування фактів відсутності доказів на підтвердження обґрунтованості прийнятих відповідачем рішень.

Відповідач надав суду акт № 034113 від 15.03.2017 р. на підтвердження допущених позивачем порушень п. 48 ПКЕЕП. Зазначений акт був складений ті підписаний трьома працівниками відповідача. Тобто повноважними особами.

На підставі даного акту було прийнято рішення про притягнення позивача до відповідальності за розкрадання електричної енергії.

В своєму позові позивач не оскаржує саме рішення комісії ПАТ "Київобленерго", а просить визнати дії ПАТ «Київобленерго», яке оформлене Протоколом №0160 від 06 квітня 2017 року засідання комісії по розгляду Акта про порушення №034113 від 15 березня 2017 року, незаконними, та зобов?язати ПАТ «Київобленерго» скасувати рішення Комісії ПАТ «Київобленерго» з розгляду акту порушень Правил користування електричною енергією, що викладене у протоколі №0160 від 06 квітня 2017 року.

Мотивів для визнання незаконними дій комісії ПАТ «Київобленерго» не наводить, посилаючись лише на один довід, що факт розкрадання електричної енергії не встановлений.

До своїх доводів жодних належних та допустимих доказів не надає (висновку експерта, ні актів перевірок експертними установами електролічильника, відео- або фото- матеріалів).

Також позивач не наполягала на витребуванні відео- та фотоматеріалів, які згідно з актом № 034113 додавались до акта порушень.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні позову прийшов до вірного висновку про недоведеність апелянтом своїх позовних вимог.

Позивач повинен доводити та підтверджувати свої доводи належними доказами, а вся позиція позивача в судових засіданнях основана на недоведеності з боку ПАТ «Київобленерго», факту порушення з боку позивача.

Також позивачем не доведено, що відповідач діяв не в межах своїх повноважень чи у невстановлений законом спосіб, тощо.

Порушення прав позивача діями відповідача судом не встановлено.

Всі інші доводи апеляційної скарги правильності висновків суду першої інстанції не спростовують. При цьому судом враховано, що Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово вказував, що пункту першого статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення (справа Гарсіа Руїз проти Іспанії).

Враховуючи викладене колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 375, 381, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1залишити без задоволення.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08 червня 2018року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Повний текст постанови складений 25 січня 2019 року.

Головуючий Д.Р. Гаращенко

Судді Т.О. Невідома

А.А. Пікуль