КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №22-ц/824/8759/2019
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2019 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Поліщук Н.В.

суддів Андрієнко А.М., Соколової В.В.

за участю секретаря судового засідання Голопапи Д.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником ОСОБА_2 , та за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Святошинського районного суду міста Києва, ухвалене під головуванням судді Миколаєць І.Ю. 18 березня 2019 року,

у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

за зустрічним позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк", ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про визнання договору поруки припиненим

та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк", ОСОБА_4 , ОСОБА_3 про визнання договору поруки припиненим,-

встановив:

У вересні 2015 року ПАТ "Дельта Банк" звернулось до суду з позовом, уточненим в ході розгляду справи, про стягнення солідарно з ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 заборгованості в розмірі 2 800 244,79 грн.

Вимоги обґрунтовує тим, що 02 червня 2008 року між АКІБ "УкрСиббанк" та ОСОБА_4 укладено Договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № НОМЕР_1 , відповідно до умов якого позичальнику надані кредитні кошти у сумі 48991 долар США, за користування якими він зобов`язався сплачувати проценти у розмірі 13,5% річних та остаточно погасити борг 02 червня 2015 року.

Кредитні зобов`язання забезпечені порукою ОСОБА_1 згідно із Договором поруки №207987 від 02 червня 2008 року, та порукою ОСОБА_3 згідно із Договором поруки №208538 від 02 червня 2008 року.

Позивач вказує, що у зв`язку із неналежним виконанням зобов`язань станом на 06 серпня 2015 року заборгованість становить 2 800 244,79 грн., що складається з 984608,98 грн. заборгованості за кредитом, 1 150 422,88 грн. заборгованості за відсотками, 624437,57 грн. пені, 23501,94 грн. суми за ставкою 3% від простроченої заборгованості по тілу та 17273,42 грн. суми за ставкою 3% від простроченої заборгованості по відсотках.

08 грудня 2011 року між ПАТ "УкрСиббанк" та ПАТ "Дельта Банк" укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, згідно із яким останнє є новим кредитором у правовідносинах, що виникли у зв`язку із укладенням кредитного договору.

Не погодившись з первісним позовом, ОСОБА_3 пред`явлено зустрічний позов, у якому просить визнати Договір поруки №208538 від 02 червня 2008 року припиненим.

Вимоги обґрунтовує тим, що заборгованість за кредитом виникла з 02 лютого 2009 року, будь-яких вимог від кредитора не надходило, відтак порука є припиненою відповідно до частини 4 статті 559 ЦК України.

Не погодившись з первісним позовом, ОСОБА_1 пред`явлено зустрічний, у якому просить визнати Договір поруки №207987 від 02 червня 2008 року припиненим.

Вимоги обґрунтовує тим, що заборгованість за кредитом виникла з 02 лютого 2009 року, вимогу про наявність порушення кредитор надіслав 04 січня 2013 року, відтак порука є припиненою відповідно до частини 4 статті 559 ЦК України.

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 18 березня 2019 року позовні вимоги задоволено частково, вирішено:

Стягнути солідарно з ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором в розмірі 2500244,79 грн., з яких: сума заборгованості за кредитом - 984608,98 грн., сума заборгованості за відсотками - 1150422,88 грн.; пеня - 324437,57 грн.; сума за ставкою 3% від простроченої заборгованості по тілу - 23501,94 грн.; сума за ставкою 3% від простроченої заборгованості по відсотках - 17273,42 грн.

Стягнути солідарно з ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 1921 грн.

У задоволенні зустрічних позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з ухваленим рішенням, ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, у якій просить рішення в частині стягнення з неї боргу та в частині вирішення її зустрічного позову скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення її зустрічного позову.

В апеляційній скарзі посилається на незгоду із висновками суду щодо вирішення її зустрічного позову, обґрунтовуючи свою позицію доводами зустрічної позовної заяви.

Не погодившись з ухваленим рішенням, ОСОБА_3 подано апеляційну скаргу у якій просить рішення в частині стягнення з неї боргу та в частині вирішення її зустрічного позову скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення її зустрічного позову.

В апеляційній скарзі посилається на незгоду із висновками суду щодо вирішення її зустрічного позову, обґрунтовуючи свою позицію доводами зустрічної позовної заяви.

В судовому засіданні представник скаржника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , та представник скаржника ОСОБА_3 - ОСОБА_5 доводи апеляційних скарг підтримали.

Представник позивача ОСОБА_6 проти доводів апеляційних скарг заперечувала, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином.

Відповідно до статті 372 ЦПК України колегія суддів ухвалила розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явились в судове засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм, матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції установлено, що 02 червня 2008 року між АКІБ "УкрСиббанк" та ОСОБА_4 укладено Договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № НОМЕР_1 , відповідно до умов якого позичальнику надані кредитні кошти у сумі 48991 долар США, за користування якими він зобов`язався сплачувати проценти у розмірі 13,5% річних (на прострочений платіж проценти нараховуються за подвоєною ставкою) та остаточно погасити заборгованість 02 червня 2015 року.

Кредитні зобов`язання забезпечені порукою ОСОБА_1 згідно із Договором поруки №207987 від 02 червня 2008 року, та порукою ОСОБА_3 згідно із Договором поруки №208538 від 02 червня 2008 року.

08 грудня 2011 року між ПАТ "УкрСиббанк" та ПАТ "Дельта Банк" укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, згідно із яким останнє є новим кредитором у правовідносинах, що виникли у зв`язку із укладенням кредитного договору.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив обов`язковості виконання зобов`язань, солідарного порядку відповідальності боржника та поручителів, на підставі частини 3 статті 551 ЦК України дійшов висновку про зменшення розміру пені.

Відмовляючи у зустрічних позовах, суд першої інстанції виходив з того, що у кредитному договорі строк виконання основного зобов`язання визначений 02 червня 2015 року, відтак договори не є припиненими.

Проте повністю погодитися з такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не може, оскільки судом неправильно застосовано норми матеріального права.

Згідно частини 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 2 статті 6 ЦК України передбачено, що сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами.

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України).

Згідно статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно частини 1 статті 553, частини 1 статті 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Відповідно до частини 4 статті 559 ЦК України (у редакції на час спірних правовідносин) порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року з дня укладення договору поруки, якщо інше не передбачено законом.

Згідно пункту 3.1 договору поруки він набирає чинності з моменту його підписання та діє до повного припинення зобов`язань боржника.

Поняття "строк договору", "строк виконання зобов`язання" та "термін виконання зобов`язання" згідно з приписами ЦК України мають різний зміст.

Відповідно до частини 1 статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Згідно частини 2 цієї статті терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами, а термін - календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (стаття 252 ЦК України).

Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (частина перша статті 631 ЦК України). Цей строк починає спливати з моменту укладення договору (частина 2 вказаної статті), хоча сторони можуть встановити, що його умови застосовуються до відносин між ними, які виникли до укладення цього договору (частина 3 цієї статті). Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (частина 4 статті 631 ЦК України).

Поняття "строк виконання зобов`язання" і "термін виконання зобов`язання" охарактеризовані у статті 530 ЦК України. Згідно з приписами її частини першої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З огляду на викладене, строк (термін) виконання зобов`язання може збігатися зі строком договору, а може бути відмінним від нього, зокрема, коли сторони погодили строк (термін) виконання ними зобов`язання за договором і визначили строк останнього, зазначивши, що він діє до повного виконання вказаного зобов`язання.

У цій справі сторони строк договору поруки не визначили, вказавши на подію, з якою пов`язано його припинення.

Відповідно до умов кредитного договору погашення заборгованості здійснюється частинами протягом строку кредитування шляхом сплати ануїтетних платежів у розмірі 905 доларів США 02 числа кожного місяця (пункти 1.2.2, 1.3.4). Тобто, сторони погодили порядок і строки виконання зобов`язання.

Відповідно до пункту 1.3.1 кредитного договору за користування кредитними коштами протягом перших 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, процентна ставка встановлюється у розмірі 13,50% річних.

Зазначеним пунктом договору також передбачена можливість збільшення розміру процентної ставки, проте відповідно до матеріалів справи вона залишалась на зазначеному рівні.

Пунктом 1.3.1 кредитного договору також визначено, що за користування кредитними коштами понад встановлений договором термін банк автоматично нараховує проценти на прострочену суму основного боргу за процентною ставкою в розмірі збільшеному вдвічі від ставки, вказано в пункті 1.3.1. Зазначений розмір процентів нараховується з дня наступного за днем несплати та до моменту погашення такої заборгованості.

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Оскільки договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок позичальника повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право позивача вважається порушеним з моменту порушення позичальником терміну внесення чергового платежу.

Отже, оскільки за умовами договору позичальник мав виконувати зобов`язання кожного місяця впродовж строку кредитування, то і порука, яка не має вказівку на строк дії, буде забезпечувати повернення лише тих прострочених платежів, які охоплюються 6 місяцями до звернення кредитора до суду з відповідним позовом, а також поточні платежі, тобто строк сплати яких не настав. Зобов`язання поручителя за іншими платежами, які не охоплені цими 6 місяцями, припиняються на його вимогу. Тобто порука припиняється не до всього зобов`язання.

Суд першої інстанції не перевірив, чи припинилась порука у зв`язку зі спливом шестимісячного строку окремо до кожного періодичного платежу погашення боргу за кредитним договором та дійшов помилкового висновку про відмову в задоволенні вимог в частині припинення поруки в повному обсязі.

Строк кредитування становив по 02 червня 2015 року, платежі мали сплачуватися 02 числа кожного місяця, відтак простроченими є з наступного дня. До суду позовна заява направлена 31 серпня 2015 року, у зв`язку із чим порукою залишаються забезпечені вимоги кредитора щодо платежів, які мали бути сплачені в період з 02 березня 2015 року по 02 червня 2015 року, тобто в березні-червні 2015 року, всього 4 ануїтетні платежі по 905 доларів США.

Виходячи з даних розрахунку заборгованості (том 1 а.с.71-73), пункту 1.3.1 Кредитного договору щодо нарахування процентів, підвищених процентів на прострочену суму боргу, пункту 1.3.3 Кредитного договору щодо порядку нарахування процентів за методом 30/360, мали бути здійснені такі платежі та на них нараховані такі відсотки:

в березні 2015 року платіж по тілу кредиту мав становити 878,67 доларів США, по відсотках 26,33 доларів США (в сумі 905 доларів США), відсотки на прострочену суму боргу по тілу кредиту (ставка 27%) за період з 03 березня по 02 червня 2015 року становлять 59,31 доларів США (878,67 х 27% / 360 х 90);

в квітні 2015 року платіж по тілу кредиту мав становити 888,55 доларів США, по відсотках 16,45 доларів США (в сумі 905 доларів США), відсотки на прострочену суму боргу по тілу кредиту (ставка 27%) за період з 03 квітня по 02 червня 2015 року становлять 39,98 доларів США (888,55 х 27% / 360 х 60);

в травні 2015 року платіж по тілу кредиту мав становити 573,32 доларів США, по відсотках 6,45 доларів США, відсотки на прострочену суму боргу по тілу кредиту (ставка 27%) за період з 03 травня по 02 червня 2015 року становлять 12,90 доларів США (573,32 х 27% / 360 х 30);

в червні 2015 року (02 числа) платіж по тілу кредиту мав становити 573,32 доларів США.

Відтак борг за кредитом та процентами, які мали бути сплачені у вказаний період та в межах, яких поручителі мають нести відповідальність, становить 3075,28 доларів США.

Відповідно до умов кредитного договору (пункт 4.1) передбачений обов`язок сплати пені у випадку порушення строків виконання зобов`язання. Пеня визначається в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу, якщо сума такої заборгованості виражена у гривні; в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, сума якого (еквіваленту) розраховується за офіційним обмінним курсом НБУ гривні до валюти заборгованості станом на дату нарахування такої пені, якщо сума заборгованості виражена в іноземній валюті; пеня нараховується за кожен день прострочення, включаючи день погашення заборгованості, але в будь-якому випадку такий розмір пені не може перевищувати розмір, встановлений чинним законодавством України на момент її нарахування.

За змістом статті 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися, в тому числі й неустойкою.

Частиною другою статті 1054 ЦК України визначено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 "Позика" цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Тобто закріплено пріоритет умов, визначених сторонами у договорі, що кореспондується з положеннями статей 6, 627 ЦК України щодо свободи договору.

Зазначений спосіб нарахування пені не суперечить вимогам закону, аналогічні висновки зроблено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 27 березня 2019 року у справі №521/21255/13-ц.

Виходячи з даних розрахунку заборгованості, пеня на тіло кредиту та проценти за період з 03 березня 2015 року по 02 червня 2019 року становить 147147,17 грн. та 109630,77 грн. відповідно.

Колегія зазначає, що стягнення заборгованості по тілу кредиту, відсоткам та підвищеним відсоткам визначається у валюті зобов`язання, ураховуючи, що як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству, при цьому належним виконанням зобов`язання є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у той валюті, яка визначена договором, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України.

Кінцевий період нарахування процентів та пені судом апеляційної інстанції визначений з урахуванням висновків Великої Палати Верховного Суду в постанові від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12, згідно із якими зазначені нарахування можуть мати місце лише у межах погодженого сторонами строку кредитування, що судом першої інстанції не враховано.

По цей же кінцевий строк має бути стягнута заборгованість за процентами та пенею і з позичальника, а також таким же чином визначена валюта виконання зобов`язання.

Вирішуючи питання про стягнення заборгованості з позичальника, колегія суддів виходить з положень частини 4 статті 367 ЦПК України, оскільки під час розгляду справи встановлено неправильне застосування норм матеріального права

Загальний розмір заборгованості, що підлягає стягненню із позичальника на користь позивача, обрахований станом на 02 червня 2015 року є таким:

- 45655,90 доларів США заборгованості по тілу кредиту;

- 25257,98 доларів США заборгованості по відсоткам;

- 27432,55 доларів США заборгованості по підвищеним відсоткам;

- 254523,74 грн. пені на тіло кредиту (формула: 357929,35 грн. загальна сума відповідно до розрахунку том 1 а.с.71-73 - 103405,61 грн. суми, нарахованої за період з 03 червня 2015 року по 06 серпня 2015 року);

- 184662,70 грн. пені на проценти (формула: 266508,23 грн. загальна сума відповідно до розрахунку том 1 а.с.71-73 - 81845,53 грн. суми, нарахованої за період з 03 червня 2015 року по 06 серпня 2015 року).

Підстав для зменшення розміру пені відповідно до частини 3 статті 551 ЦК України колегія суддів не убачає.

В частині вимог банка про стягнення 3% річних апеляційний суд вказує, що позовна заява не містить правового обґрунтування цієї вимоги (зокрема, неустойка, договірний платіж чи інше), що позбавляє суд можливості перевірити правомірність такого нарахування. У зв`язку із цим у задоволенні вимог про стягнення 23501,94 грн. суми за ставкою 3% від простроченої заборгованості по тілу та 17273,42 грн. суми за ставкою 3% від простроченої заборгованості по відсотках слід відмовити за недоведеністю.

Ураховуючи висновки суду про припинення поруки за платежами та зобов`язаннями, що мали бути здійснені до 02 березня 2015 року, із вказаної вище загальної суми заборгованості стягненню одноосібно з ОСОБА_4 на користь банка підлягає заборгованість, нарахована до 02 березня 2015 року, а саме:

- 42742,04 доларів США заборгованості по тілу кредиту;

- 25208,75 доларів США заборгованості по відсоткам;

- 27320,36 доларів США заборгованості по підвищеним відсоткам;

- 107376,57 грн. пені на тіло кредиту;

- 75031,93 грн. пені на проценти.

Заборгованість за період з 02 березня 2015 року по 02 червня 2015 року підлягає стягненню в солідарному порядку з боржника та з кожного із поручителя, ураховуючи окремо укладені договори поруки, що становить:

- 2913,86 доларів США заборгованості по тілу кредиту;

- 49,23 доларів США заборгованості по відсоткам;

- 112,19 доларів США заборгованості по підвищеним відсоткам;

- 147147,17 грн. пені на тіло кредиту;

- 109630,77 грн. пені на проценти.

Відповідно до статті 376 ЦПК України неправильне застосування норм матеріального права; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, є підставами для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення.

Згідно статті 141 ЦПК України судові витрати підлягають розподілу між сторонами таким чином.

Позовні вимоги банку задоволені в розмірі 2 560 112,27 грн. (за курсом 2156,5865 грн. за 100 доларів США, що був використаний в розрахунку на а.с.73 в томі 1) від ціни позову 2 800 244,79 грн., що становить 91,43%.

При поданні позову банк був звільнений від сплати судового збору, що становив 3654 грн., відтак такий підлягає стягненню з відповідачів в рівних частинах пропорційно задоволеним вимогам на користь держави, а саме по 1113,61 грн. з кожного (3654 грн. х 91,43% / 3).

При поданні зустрічних позовних заяв поручителями судовий збір не сплачений.

При поданні апеляційних скарг кожним із поручителів сплачено судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції в необхідній сумі, яка становить 6538,20 грн.

Вимоги до поручителів задоволені в сумі 323099,01 грн. (за курсом 2156,5865 грн. за 100 доларів США, що був використаний в розрахунку на а.с.73 в томі 1) від ціни позову 2 800 244,79 грн., що становить 11,54%, відтак з банку, пільги по сплаті судового збору для якого відмінені, на кожного із поручителів підлягає стягненню 88,46% від 6538,20 грн., тобто по 5783,69 грн. у рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 , поданої представником ОСОБА_2 , та ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 18 березня 2019 року скасувати та ухвалити нове судове рішення наступного змісту.

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" задовольнити частково.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" заборгованість за кредитним договором №0 від 02 червня 2008 року, відсотки, підвищені відсотки та пеню, що нараховані до 02 березня 2015 року, а саме:

- 42742,04 доларів США заборгованості по тілу кредиту;

- 25208,75 доларів США заборгованості по відсоткам;

- 27320,36 доларів США заборгованості по підвищеним відсоткам;

- 107376,57 грн. пені на тіло кредиту;

- 75031,93 грн. пені на проценти.

Припинити поруку ОСОБА_1 за Договором поруки №207987 від 02 червня 2008 року за зобов`язаннями по кредитному договору за платежами та зобов`язаннями, що мали бути здійснені до 02 березня 2015 року.

Припинити поруку ОСОБА_3 за Договором поруки №208538 від 02 червня 2008 року за зобов`язаннями по кредитному договору за платежами та зобов`язаннями, що мали бути здійснені до 02 березня 2015 року.

Стягнути солідарно зОСОБА_4 та ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором, відсотки, підвищені відсотки та пеню, що нараховані з 02 березня 2015 року, а саме:

- 2913,86 доларів США заборгованості по тілу кредиту;

- 49,23 доларів США заборгованості по відсоткам;

- 112,19 доларів США заборгованості по підвищеним відсоткам;

- 147147,17 грн. пені на тіло кредиту;

- 109630,77 грн. пені на проценти.

Стягнути солідарно зОСОБА_4 та ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором, відсотки, підвищені відсотки та пеню, що нараховані з 02 березня 2015 року, а саме:

- 2913,86 доларів США заборгованості по тілу кредиту;

- 49,23 доларів США заборгованості по відсоткам;

- 112,19 доларів США заборгованості по підвищеним відсоткам;

- 147147,17 грн. пені на тіло кредиту;

- 109630,77 грн. пені на проценти.

В іншій частині вимог за первісним та зустрічними позовами відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у зв`язку із розглядом справи в суді першої інстанції по 1113,61 грн. з кожного.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" на користь ОСОБА_1 5783,69 грн. у рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" на користь ОСОБА_3 5783,69 грн. у рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на постанову може бути подана протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Верховного Суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 11 грудня 2019 року.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді А.М. Андрієнко

В.В. Соколова