РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 700/1082/18

Провадження № 2/700/57/19

24 січня 2019 року Лисянський районний суд Черкаської області

у складі: головуючого - судді Бесараб Н.В.,

за участю секретаря судового засідання Мельніченко Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Лисянка цивільну справу №700/1082/18 провадження №2/700/57/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу дійсним,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання договору-купівлі продажу дійсним.

Свої вимоги мотивує тим, що 03 вересня 2018 року він придбав у відповідача ОСОБА_2 будинковолодіння: житловий будинок із надвірними будівлями та спорудами, який знаходиться по АДРЕСА_1 земельну ділянку площею 0,0258 га, з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства та земельну ділянку площею 0,1500 га, з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, що підтверджується договором купівлі-продажу та розпискою про отримання коштів у повному обсязі. Після підписання договору він фактично вступив у володіння будинком, розпочав ремонт. Згідно з договором, однією з умов було те, що сторони нотаріально посвідчать даний договір після оформлення продавцем всіх документів необхідних нотаріусу для вчинення ним вищевказаної нотаріальної дії, але в будь-якому випадку до 03 жовтня 2018 року. Однак у домовлений день відповідач не з'явилася до нотаріальної контори, не повідомивши причини, внаслідок чого позивачем повторно був направлений лист-пропозиція відповідачу з'явитися до нотаріальної контори 20.10.2018 року. Проте відповідач ухилилася від вищезазначених дій. Так як між ними було досягнуто домовленості щодо всіх істотних умов договору, зокрема істотними умовами договору купівлі-продажу є предмет і ціна. Із вказаних обставин, предметом договору є будинок та земельні ділянки, які фактично продала ОСОБА_2 за ціною, узгодженою сторонами. Це свідчить про те, що відбулося повне виконання договору сторонами. Оскільки позивач позбавлений права зареєструвати договір купівлі-продажу у нотаріуса та зареєструвати свої права на придбане майно, тому змушений звернутися до суду про визнання даного договору дійсним.

Позивач у судове засідання не з'явився, просив суд розглянути справу за його відсутності, на позовних вимогах наполягає у повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не з'явилася, звернулася до суду із заявою, в якій просила розглянути справу без її участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослiдивши письмові докази, суд вважає, що позов пiдлягає задоволенню із таких пiдстав.

Судом встановлені наступні факти, обставини та відповідні їм правовідносини.

03.09.2018 року ОСОБА_1 уклав із відповідачем ОСОБА_2 договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 земельної ділянки, площею 0,0258 га, з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства та земельної ділянки, площею 0,1500 га, з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку. Право власності ОСОБА_2 на предмет вказаного договору підтверджується відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 10.09.2008 року, технічним паспортом на житловий будинок, договором дарування земельної ділянки та печатки нотаріуса від 20.07.2009 року. Згідно із розпискою від 03.09.2018 року відповідач отримав від позивача кошти за вказаний будинок та земельні ділянки у повному обсязі. Однією з умов укладеного договору було те, що сторони нотаріально завірять договір купівлі-продажу до 20 жовтня 2018 року. Проте відповідач відмовилася від нотаріального посвідчення договору мотивуючи тим, що у неї відсутні кошти, потрібні для нотаріального оформлення даного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 656 цього кодексу предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому. Предметом договору купівлі-продажу можуть бути майнові права. До договору купівлі-продажу майнових прав застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не випливає із змісту або характеру цих прав. Предметом договору купівлі-продажу може бути право вимоги, якщо вимога не має особистого характеру.

Відповідно до ст. 657 ЦК України, договір купівлі-продажу нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Відповідно до ч. 2 ст. 218 ЦК України, якщо правочин, для якого законом встановлена його недійсність у разі недодержання вимоги щодо письмової форми, укладений усно і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, зокрема шляхом прийняття виконання, такий правочин у разі спору може бути визнаний судом дійсним.

Правові наслідки недодержання вимог закону про нотаріальне посвідчення договору визначені в ст. 220 ЦК України, згідно вимог якої такий договір є нікчемним. Згідно з ч.2 вказаної статті ЦК, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Частиною 3 статті 640 ЦК України, визначено, що договір який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документу, який засвідчує його право власності.

Так як сторони у справі домовилися щодо усіх істотних умов договору і відбулося повне виконання договору, що підтверджено письмовими доказами, проте одна із сторін, а саме відповідач у справі ухиляється від його нотаріального посвідчення, а також враховуючи, що визнання відповідачем у справі позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про можливість визнання дійсним договору купівлі-продажу від 03.09.2018 року між продавцем ОСОБА_2 та покупцем ОСОБА_1.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 208,218,220,526,638,640,655-657 ЦК України, ст.ст. 1-13,76-81,133-142, 258-259, 263-268, 353-354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу дійсним - задовольнити.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу будинковолодіння: житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, який знаходиться по АДРЕСА_1 земельної ділянки площею 0,0258 га, кадастровий номер НОМЕР_3, з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства по АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею 0,1500 га, кадастровий номер НОМЕР_4, з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_1 укладений між продавцем ОСОБА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1, місце проживання: АДРЕСА_2 та покупцем ОСОБА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2, місце проживання: АДРЕСА_1 від 03.09.2018 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.В. Бесараб