провадження № 22-ц/824/4964/2019 суддя-доповідач у ІІ Інстанції - Фінагеєв В.О.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

27 березня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Фінагеєва В.О. (суддя-доповідач), Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 листопада 2018 року у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2018 року АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом та просив стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 33 327 грн. 42 коп. за кредитним договором б/н від 23 травня 2012 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_5 отримала кредит у розмірі 15 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті, складає між нею та банком договір про надання банківських послуг. Відповідач не виконує належним чином зобов'язання за договором, у зв'язку з чим утворилася заборгованість.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 листопада 2018 року у задоволенні позову АТ КБ «Приватбанк» відмовлено.

В апеляційній скарзі АТ КБ «Приватбанк» просить скасувати рішення суду першої інстанції через порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач зазначає, що суд порушив принципи рівності перед законом та судом, змагальності сторін, диспозитивності цивільного судочинства, розглянув справу поверхнево та упереджено. Суд не застосував норми матеріального права, які підлягають застосуванню. Сторони обрали форму правочину, складовою якого є заява на видачу кредиту, умови надання банківських послуг та тарифи банку. Обрання такої форми не суперечить вимогам ч. 1, 2 ст. 639 ЦК України. Кредитний договір у встановленому законом порядку не визнаний недійсним, а тому є обов'язковим для виконання сторонами. На підтвердження позовних вимог банк надав належні та допустимі докази, а саме підписаний договір, розрахунок заборгованості. Відповідач надала згоду про оформлення кредитної картки та своїм підписом засвідчила про те, що підписані нею Пам'ятка клієнта, Умови та Правила надання банківських послуг, а також Тарифи становить між нею та Банком договір про надання банківських послуг. Відсутність підпису боржника на відповідних тарифах, умовах та правилах не свідчить про неукладеність договору, оскільки договір приєднання полягає в тому, що його умови викладаються у певних формулярах або інших стандартах, а інша сторона може лише приєднатися до таких умов, встановивши певним чином згоду на них. Дії відповідача з користування кредитними коштами та погашення заборгованості свідчать про визнання заборгованості по кредиту та згоду з умовами кредитування. Виписка з банківського рахунку містить інформацію про рух коштів на балансі кредитної картки відповідача, а саме баланс станом на дату укладення кредитного договору та всі операції за кредитною карткою. Позивач надав саме ті умови та правила надання банківських послуг, тарифи, які діяли на момент укладення договору та з якими було ознайомлено відповідача. Відповідач не надав доказів того, що його не було ознайомлено з зазначеними умовами.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищезазначене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що 23 травня 2012 року ОСОБА_5 підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, відповідно до якої відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Пам'яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг (а.с.12).

Згідно розрахунку, наданого АТ КБ «Приватбанк», заборгованість ОСОБА_5 за кредитним договором станом на 24 липня 2018 року становить 33 327 грн. 42 коп., яка складається із наступного: 10 800 грн. 06 коп. - тіло кредиту; 9 466 грн. 13 коп. - нараховані відсотки; 10 998 грн. 02 коп. - нарахована пеня (а.с.4).

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що у матеріалах справи відсутні докази отримання відповідачем кредитної картки та отримання кредиту у розмірі 15 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Банк не надав доказів на підтвердження укладення договору, наявності заборгованості та її розміру, не заявив клопотань про витребування доказів у разі складнощів в їх отриманні, не повідомив суд про причини неможливості надання даних доказів.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Звертаючись до суду з позовом, АТ КБ «Приватбанк» зазначає, що ОСОБА_5 отримала кредит у розмірі 15 000 грн.

На підтвердження вказаних обставин позивач надав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг та розрахунок заборгованості.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Заявляючи вимогу про стягнення заборгованості у зазначеному розмірі, АТ КБ «ПриватБанк» не взяв до уваги, що матеріали справи не містять доказів, які підтверджують те, що позичальник отримала кошти саме у такому розмірі.

Так, наявна у матеріалах справи анкета-заява не містить суми бажаного кредитного ліміту, у зв'язку з чим неможливо встановити дійсний розмір наданих відповідачу кредитних коштів.

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк» зазначає, що дії відповідача з користування кредитними коштами та погашення заборгованості свідчать про визнання заборгованості по кредиту та згоду з умовами кредитування. Однак, вказані обставини не свідчать про те, що ОСОБА_5 отримала кошти у зазначеному позивачем розмірі.

Оскаржуючи рішення суду першої інстанції, АТ КБ «Приватбанк» вказує на те, що відповідач надала згоду про оформлення кредитної картки та своїм підписом засвідчила про те, що підписані нею Пам'ятка клієнта, Умови та Правила надання банківських послуг, а також Тарифи становить між нею та Банком договір про надання банківських послуг. Відсутність підпису боржника на відповідних тарифах, умовах та правилах не свідчить про неукладеність договору, оскільки договір приєднання полягає в тому, що його умови викладаються у певних формулярах або інших стандартах, а інша сторона може лише приєднатися до таких умов, встановивши певним чином згоду на них.

Однак, підпис відповідача на заяві-анкеті про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанкуне свідчить про те, що ОСОБА_5 отримала кредит у зазначеному позивачем розмірі та позивач обґрунтовано нарахував проценти за користування кредитом, пеню та штрафи, виходячи з суми заборгованості за кредитом.

В апеляційній скарзі АТ КБ «Приватбанк» зазначає, що суд порушив принципи рівності перед законом та судом, змагальності сторін, диспозитивності цивільного судочинства, розглянув справу поверхнево та упереджено. Однак, позивач не зазначив у чому саме такі порушення полягають. Розглядаючи справу по суті, суд першої інстанції дослідив надані сторонами докази, якими вони обґрунтовують свої доводи та заперечення, у тому числі докази, надані позивачем, та надав їм відповідну правову оцінку.

До апеляційної скарги АТ КБ «Приватбанк» надав довідку про зміну умов кредитування, довідку про строк дії картки та виписку по кредитному рахунку.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 83 ЦПК України позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються апеляційним судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

На момент подачі позовної заяви, вказані докази були наявні у позивача, однак, він не подав їх до суду першої інстанції. В апеляційній скарзі АТ КБ «Приватбанк» не навів об'єктивних причин, які перешкодили подати йому вказані докази у встановлений законом строк.

Відповідно до ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

В апеляційній скарзі АТ КБ «Приватбанк» посилається на постанови Верховного Суду від 21 березня 2018 року по справі № 441/569/17 та від 07 березня 2018 року по справі № 755/18246/15-ц, в яких зазначено, що підпис позичальником Умов та правил надання банківських послуг, Тарифів банку не є обов'язковим. Позивач також зазначає, що він надав саме ті умови та правила надання банківських послуг, тарифи, які діяли на момент укладення договору та з якими було ознайомлено відповідача. Відповідач не надав доказів того, що його не було ознайомлено з зазначеними умовами.

Однак, підставою для відмови у позові судом першої інстанції стало те, що у матеріалах справи відсутні докази отримання відповідачем кредитної картки та отримання кредиту у розмірі 15 000 грн., а не відсутність підпису позичальника на Умовах та Правилах надання банківських послуг, Тарифах банку.

З наданої суду анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг не вбачається, що відповідач виявила бажання отримати кредитну картку «Універсальна», а також не зазначено жодних кредитних лімітів.

Отже, обставини, на яких наполягає банк, є не доведеними.

Враховуючи зазначене, висновки суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позову відповідають фактичним обставинам справи, рішення суду ухвалене на підставі наявних у матеріалах справи доказів, а тому підстави для його скасування відсутні.

На підставі викладеного та керуючись статтями 374, 375, 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» залишити без задоволення.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених частиною 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Судді: Фінагеєв В.О.

Кашперська Т.Ц.

ЯворськийМ.А.