З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
Справа №377/635/19
Провадження №2/377/256/19
04 грудня 2019 року Славутицький міський суд Київської області у складі головуючої - судді Малишенко Т.О., за участю секретаря судового засідання - Ахутіної А.А., позивача - ОСОБА_1 , відповідач відсутній, розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Славутичі за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 - про усунення перешкоди у здійсненні права власності визнання особою, яка втратила право користування житловим приміщенням,
22 серпня 2019 року до суду надійшла позовна заява, у якій позивач просить усунути перешкоди у здійсненні нею прав власника жилого приміщення - кімнатою АДРЕСА_2 , шляхом визнання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , особою, що втратила право користування жилим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_2 .
Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що згідно рішення №360 виконавчого комітету Славутицької міської ради Київської області від 07.08.2013 року ОСОБА_1 , позивач у справі, приватизувала кімнату в гуртожитку, в якій вона мешкає, розташованою за адресою: АДРЕСА_2 . Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно їй належить на праві приватної власності кімната «В», загальною площею 9,2 кв.м., кімната у гуртожитку, адрес об,єкта: АДРЕСА_2 . Після набуття у власність даного житлового приміщення нею, як власником та особою відповідальною за утримання кімнатою, 31.10.2007 року були укладені договори за №5379 з КП «ЖКЦ» про надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Вона 21.10.2013 року, після приватизації квартири, уклала договори з КП ЖКЦ за № 1288 про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. На даний період вирішила продати кімнату і виявилось, що з 16.10.2004 року була зареєстрована у квартирі ОСОБА_3 . Фактичне місце проживання відповідача їй невідомо. Відповідач ніколи не проживала у вищезазначеній кімнаті гуртожитку, самостійно не знялася з реєстраційного обліку кімнати, не є членом її сім`ї, також не відноситься до кола осіб, які постійно проживають разом з нею та ведуть з нею спільне господарство, тому вона змушена звернутися до суду за захистом своїх прав.
Позивач у судовому засіданні підтримала позовні вимоги в повному обсязі, у суді дала покази відповідно позовних вимог.
Відповідач у судове засідання не з`явилася, повідомлена належним чином по пошті та через оголошення на офіційному веб - сайті судової влади України. Відзив на позовну заяву, клопотання про відкладення розгляду справи, заяву про розгляд справи за її відсутності відповідачем до суду не подано.
За наявності умов, передбачених ст.ст.280-282 ЦПК України, суд в судовому засіданні ухвалив прийняти заочне рішення у справі.
Судом встановлено, що на підставі ордеру за № 0643 від 31 жовтня 2007 року ОСОБА_1 надано право зайняття житлової площі в гуртожитку АДРЕСА_2 розміром 9,20кв.метрів. Ордер видано на підставі рішення житлової комісії при виконавчому комітеті за № 43 від 19 жовтня 2007 року (а.с.6).
Рішенням виконавчого комітету Славутицької міської ради Київської області №360 від 07.08.2013 року задоволено прохання наймача ОСОБА_1 щодо приватизації окремої кімнати в гуртожитку, в якій вона мешкає, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та передання вищезазначеної кімнати у гуртожитку у приватну власність громадянці ОСОБА_1 (а.с.7).

Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 23.08.2013 року підтверджено право приватної власності ОСОБА_1 на кімнату «В», загальною площею 9,2 кв.м., у гуртожитку за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.8).

Відповідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності ОСОБА_1 на праві приватної власності належить кімната за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.9).

21.10.2013 року укладено договори № 1288 про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення між Комунальним підприємством «Житлово-комунальний центр» та ОСОБА_1 (а.с.16).

Позивачем надано акти про не проживання відповідача ОСОБА_3 , з 31.10.2007 року, за адресою: АДРЕСА_2 від 01.08.2018 року, 20.01.2019 року.

Допитані у суді свідки відповідач біля 10-12 років тому проживала у спірній кімнаті, як гуртожитку, але забрала свої речі, виїхала в невідомому напрямку, після цього кімната стояла пуста біля року, і в неї вселилась позивач, завезла свої речі. Відповідач не з,являлась, куди виїхала невідомо, речей відповідача у кімнаті не має.

Відповідно до довідки за № 3812 від 08.08.2019 року, виданої Славутицьким відділенням поліції Броварського відділення поліції Головного управління Національної поліції в Київській області, громадянка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 за період 2013-2019 роки з заявами щодо вчинення їй перепон у користуванні житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_2 зі сторони ОСОБА_1 до Славутицького відділення поліції не зверталась (а.с.20).

Вислухавши пояснення позивачки, свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ч.1 ст. 318 цього Кодексу). При цьому власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч.1 ст.319 цього Кодексу).

Відповідно до ч.1 ст.379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них.

Згідно правил ч.1 ст.29 цього Кодексу місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Стаття 6 закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» зобов`язує громадянина України, а також іноземця чи особи без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання.

Згідно ч.1 ст.7 цього Закону зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Стаття 4 ЦПК України надає кожній особі право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїм порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (частина перша).

Статтею 391 ЦК України визначено спосіб захисту права власності від порушень, не пов`язаних із позбавленням володіння, а саме: власнику майна надано право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Ст.346 ЦК України встановлено, що право власності припиняється в результаті відчуження власником майна.

З наданих документів вбачається, що після набуття права власності на житлове приміщення, позивачка не вступала з відповідачкою ні в які договірні відносини та, відповідно, не надавала жодних прав чи повноважень на подальше користування чи проживання у належному їй житловому приміщенні.

Ст.150 ЖК України встановлено право громадян, які мають в приватній власності житлове приміщення, користуватися ним для особистого проживання та проживання членів їх сімей, так само, як і розпоряджатися власністю на свій розсуд.

Згідно зі ст.391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином, враховуючи встановлені обставини справи, які свідчать про відсутність будь-якої домовленості між позивачем та відповідачем ОСОБА_3 , з приводу збереження за нею права користування кімнатою позивача на час її відсутності, суд погоджується з наведеними позивачкою обґрунтуваннями і вважає правильним позов задовольнити у повному обсязі, визнати відповідача такою, що втратила право користування кімнатою за адресою: АДРЕСА_2 .

Керуючись ст.ст. 265, 280-282 ЦПК України, ст.316-317,383,391 ЦК України, суд -,

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Усунути перешкоди у здійсненні ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_5 , місце проживання: АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_1 ), прав власника житлового приміщення - кімнати АДРЕСА_2 , по розпорядженню та користуванню належним їй на праві приватної власності нерухомим майном, визнавши ОСОБА_3 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , ІПН невідомий) особою, що втратила право користування житловим приміщенням - кімнати АДРЕСА_2 .

Копію рішення направити відповідачу для ознайомлення.

Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку. Апеляційна скарга подається через Славутицький міський суд Київської області до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне рішення виготовлено 05.12.2019 року.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_5 , місце проживання: АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_1 .

Відповідач - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , ІПН невідомий.

Суддя Т. О. Малишенко