Справа № 548/384/18
Провадження №2/548/57/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.03.2019 року Хорольський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді Старокожка В.П.,

за участю секретаря судового засідання - Комаренко В.М.,

розглянувши в порядку ч.1 ст.153 ЦПК України заяву представника позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, подану від їх імені представником за дорученням адвокатом ОСОБА_8 про забезпечення позову, що надійшла до суду 01.03.2019 року по обєднаній цивільній справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 до ОСОБА_9 про розірвання договору оренди землі,

в с т а н о в и в:

В провадженні Хорольського районного суду Полтавської області знаходиться цивільна справа за позовами ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_10, ОСОБА_7 до ОСОБА_9 про розірвання договору оренди землі.

01 березня 2019 року представником позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 адвокатом ОСОБА_8 в інтересах позивачів подано заяву про забезпечення позову, зі змісту якої вбачається, що позивачі та відповідач протягом 2016 та початку 2017 років уклали договори оренди належних позивачам земельних ділянок з відповідними кадастровими номерами, що знаходяться на території Андріївської сільської ради Хорольського району Полтавської області. Вказує, що відповідач ОСОБА_11 з 17 листопада 2017 року належні позивачам земельні ділянки самостійно не обробляв, так як передав їх для використання СВК «Андріївський», що підтверджується договором обміну земельними ділянками. На переконання представника позивачів це є підставою для розірвання договорів оренд земельних ділянок, крім того відповідача два роки не платив позивачам орендну плату.

Вказує, що наданий час, у випадку задоволення позову, є загроза неповернення земельних ділянок позивачам, так як вони будуть засіяні певними сільськогосподарськими культурами, що унеможливить використання цих земельних ділянок позивачами до закінчення осінньо-польових робіт.

Посилаючись на вищевикладені обставини, положення ряду статей ЦПК України, Постанову пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року « Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову», просить забезпечити позов, шляхом заборони відповідачеві ОСОБА_11 та СВК «Андріївський» вчиняти на земельних ділянках належних позивачам будь-які дії повязані з обробітком, посівом, вирощуванням та збором врожаю на спірних земельних ділянках.

Справа перебувала на розгляді в Полтавському апеляційному суді, на адресу Хорольського районного суду Полтавської області надійшла 05 березня 2019 року, тому будь-який процесуальний рух по справі з 01.03.2019 по 05.03.2019 року не здійснювався.

Після надходження справи із суду апеляційної інстанції, суд виконав імперативну вимогу ч.1 ст.153 ЦПК України, яка вказує про те, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи; тому, судовий розгляд заяви про забезпечення позову призначається та проводиться за правилами ч.1 ст.153 ЦПК України, враховуючи також положення ч.2 ст.247 ЦПК України.

Суд, розглянувши в порядку ч.1 ст.153 ЦПК України заяву про забезпечення позову, вивчивши також і зміст позовної заяви, а також дослідивши матеріали, що додані до заяви про забезпечення позову в межах розгляду заяви про забезпечення позову, приходить до висновку, що в даний час є передбачені Законом підстави для задоволення заяви, виходячи з таких підстав.

У відповідності до ч.2 ст.149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Стаття 150 ЦПК України визначає види забезпечення позову.

При вирішення питання про застосування заходів забезпечення позову суд враховує юридичну природу такого інституту цивільного процесуального кодексу як забезпечення позову про те, що заходи забезпечення позову мають застосовуватися відповідально до їх мети, з урахуванням безпосереднього звязку між предметом позову та заявою про забезпечення позову.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на його користь, в тому числі для запобігання потенційним труднощам щодо подальшого виконання такого рішення. Забезпечення позову по суті - це обмеження суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов'язаних з ним інших осіб з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Про це вказується і в постановах Верховного Суду від 31.05.2017 року, від 27.09.2017 року, від 18.04.2018 року, від 23.05.2018 року та від 26.09.2018 року.

За загальним правилом, одними із видів забезпечення позову, який визначений в пункті 2 ч.1 ст.150 ЦПК України є заборона вчиняти певні дії. При цьому, відповідно до ч.2 цієї статті, суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Зі змісту позовної заяви та заяви про забезпечення позову, а також доданих до них письмових документів вбачається, що спірні земельні ділянки на даний час використовуються СВК «Андріївський» на підстав договору обміну земельними ділянками, укладеного між відповідачем ОСОБА_11 та СВК «Андріївський».

З огляду на необхідність врахування безпосереднього звязку між предметом позову та заявою про забезпечення позову, а також суті інституту забезпечення позову, суд враховує, що доводи заяви представника позивача про необхідність вжиття заходів забезпечення позову, в буквальному розумінні та по своїй суті зводяться до того, що позивачі просять вжити заходи забезпечення позову, щоб після постановлення судового рішення, унеможливити використання належних їм земельних ділянок як відповідачем так і СВК «Андріївський».

При цьому,суд враховує, що існують обґрунтовані ризики, незважаючи на наявність відповідного позову про розірвання договорів оренди землі, що відповідач так і СВК «Андріївський» будуть вчиняти дії спрямовані на подальше використання спірних земельних ділянок (їх обробітку, засівання, збирання врожаю), що унеможливить у визначені ЦПК строки, у випадку задоволення позову, реалізувати свої майнові права позивачами на спірні земельні ділянки.

Суд констатує, що вжиття заходів забезпечення позову, не зупинить господарську діяльність СВК «Андраївський», так як вищевказане сільськогосподарське товариство має інші земельні ділянки, які може безперешкодно обробляти.

На переконання суду вжиття заходів забезпечення позову буде стимулювати сторони на дотримання своїх процесуальних обовязків при розгляді даної справи, усуне необхідність затягування розгляду справи з метою продовження користування вищевказаними земельними ділянками, буде сприяти оперативному розгляду справи.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.149,153,247,260,353 ЦПК України, розясненнями, що викладені в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», суд, -

у х в а л и в:

Заяву представника позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, подану від їх імені представником за дорученням адвокатом ОСОБА_8 про забезпечення позову задовольнити.

Вжити заходів забезпечення позову шляхом заборони:

відповідачеві ОСОБА_9, проживаючому в ІНФОРМАЦІЯ_1,

керівним органам сільськогосподарського виробничого кооперативу «Андріївський», розташованим за адресою: село Андріївка Хорольського району Полтавської області, вулиця Шевченка, будинок № 3,

вчиняти на:

1) належних ОСОБА_1 земельних ділянках:

- площею 3,8979 га за кадастровим № :00:018:0030;

- площею 1,9715 га за кадастровим № :00:033:0047;

- площею 4,5925 га за кадастровим № :00:023:0001;

- площею 1,9316 га за кадастровим № :00:031:0046;

2) належній на праві власності ОСОБА_2 земельній ділянці:

- площею 3,9002 га за кадастровим № :00:029:0040:

3) належних на праві власності ОСОБА_3 земельних ділянках:

- площею 3,9000 га за кадастровим № :00:030:0024;

- площею 3,9022 га за кадастровим № :00:030:0025;

- площею 3,9043 га за кадастровим № :00:030:0026;

4) належній на праві власності ОСОБА_4 земельній ділянці:

- площею 4,81 га за кадастровим № :00:034:0012;

5) належній на праві власності ОСОБА_5 земельній ділянці:

- площею 3,9005 га за кадастровим № :00:026:0015;

6) належних на праві власності ОСОБА_6 земельних ділянках

- площею 1,977 га за кадастровим № :00:034:0001;

- площею 1,9236 га за кадастровим № :00:033:0019;

7) належній на праві власності ОСОБА_7 Ѕ земельної ділянки:

- площею 4,6999 га за кадастровим № :00:031:0023,

розташованих на території Андріївської сільської ради Хорольського району Полтавської області із застосуванням колісних і гусеничних тракторів, комбайнів, будь яких інших машин і механізмів сільськогосподарського призначення, фізичних осіб, домашніх гужових тварин будь які дії з:

- боронування ріллі, посівів озимих, ярих зернових, технічних та інших просапних культур;

- дискування;

- суцільної чи вибіркової культивації;

- лущення;

- нарізання гребенів під овочеві та інші культури;

- обробітку грунту плоскорізами і глибокорозрихлювачами;

- оранки грунту на зяб;

- прикочування грунту посівів;

- сівби і посадки всіх сільськогосподарських культур;

- внесення мінеральних і органічних добрив;

- опилення і обприскування посівів розчинами отрутохімікатів механізованим способом;

- підживлення грунту;

- збирання врожаю всіх сільськогосподарських культур.

Відповідно до п.п.п. 15.5 п.п. 15 п.1 Розділу XIIIПерехідні положення ЦПК України, ухвалу може бути оскаржено протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду через Хорольський районний суд Полтавської області. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення особі відповідної ухвали суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя Хоролшьського

районного суду ОСОБА_12