Справа № 484/3293/19
Провадження № 22-ц/812/2029/19 Суддя-доповідач апеляційного суду - Крамаренко Т.В.

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2019 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду в складі:

головуючого - Крамаренко Т.В.,

суддів - Темнікової В.І., Царюк Л.М.,

із секретарем судового засідання - Андрієнко Л.Д.,

без участі сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк»

на рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 04 жовтня 2019 року, ухваленого під головуванням судді Шикері І.А. в приміщенні того ж суду по справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (надалі - АТ КБ «Приватбанк») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и л а :

У липні 2019 року АТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов обґрунтований тим, що 06 вересня 2014 року між Банком та ОСОБА_1 укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання кредитних карт, за умовами якої останній отримав кредит у розмірі 8 930,70 грн. у вигляді встановлення кредитної лінії на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом 18 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом на строк до 30 вересня 2016 року. ОСОБА_1 підтвердив свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом з Умовами та правилами надання, Тарифами складає між ним та Банком кредитний договір, що підтверджується його підписом у заяві.

Банк свої зобов`язання щодо надання кредитних коштів відповідачу у вигляді кредитного ліміту виконав у повному обсязі.

У зв`язку з невиконанням позичальником своїх зобов`язань щодо сплати кредитних коштів, станом на 17 червня 2019 року утворилась заборгованість у сумі 37 340,00 грн., яка складалася з: заборгованість за тілом кредиту 8 930,72 грн., заборгованість за відсотками 7 769,95 грн., пені за прострочене зобов`язання 19 168,79 грн.; штраф (фіксована частина) 1 471,53 грн., яка в добровільному порядку не сплачена.

Посилаючись на викладене позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 37 340 грн. та 1 921 грн. судових витрат.

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 04 жовтня 2019 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 06 вересня 2014 року у розмірі 9 906,31 грн. з яких: 8 434,78 грн. - заборгованості за кредитом та 1 471,53 грн. - штраф. Вирішено питання про судові витрати. В решті позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду в частині незадоволених вимог щодо стягнення всієї суми тіла кредиту та відсотків, представник АТ КБ «Приватбанк» подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні суми процентів та зменшення заборгованості за тілом кредиту та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити вимоги Банку в цій частині в повному обсязі.

В апеляційній скарзі представник позивача зазначає, що надані належні та допустимі докази по справі, також наданий розрахунок заборгованості, в якому вказані суми заборгованості за тілом та відсотках відповідно до Генеральної угоди і відповідачем ці докази не спростовані.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Учасники процесу до судового засідання не з`явилися, хоча про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно зі ст. 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. А у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні ( ст.263 ЦПК України).

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин ( ст. 264 ЦПК України).

Рішення суду зазначеним вимогам закону не в повній мірі відповідає.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти ( ч.1 ст. 1048 ЦК України).

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

З матеріалів справи вбачається і таке встановлено судом, що 06 вересня 2014 року між Банком та ОСОБА_1 укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання кредитних карт. Відповідачпідтвердив свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом з Умовами та правилами надання, Тарифами складає між ним та Банком кредитний договір, що підтверджується його підписом у заяві (а.с.5).

За умовами Генеральної угоди Банк надає позичальнику строковий кредит у розмірі 8 930,72 грн. на строк 24 місяців до 30 вересня 2016 року шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну картку зі сплатою процентів у розмірі 1,5% в місяць (18% річних) на суму залишку заборгованості.

Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з «1» по «25» число кожного місяця відповідач надає Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості в сумі 446,89 грн., яка складається з заборгованості по кредиту, процентів, а також інших витрат у відповідності до Умов і правил. Дата остаточного погашення заборгованості має бути не пізніше 30 вересня 2016 року.

Пунктом 2.2. Генеральної угоди передбачено, що у разі порушення строків погашення заборгованості зазначених у цій угоді, позичальник сплачує Банку штраф у розмірі 1471,53 грн.

При порушенні позичальником зобов`язань з погашення кредиту, останній сплачує Банку пеню, розмір якої зазначено в умовах та правилах за кожен день просрочки (п. 2.8. Генеральної угоди).

Згідно наданого Банком розрахунку станом на 17 червня 2019 року утворилась заборгованість у сумі 37 340,00 грн., яка складається з: заборгованість за тілом кредиту 8 930,72 грн., заборгованість за відсотками 7 769,95 грн., пені за прострочене зобов`язання 19 168,79 грн.; штраф (фіксована частина) 1 471,53 грн. (а.с.3).

З урахуванням встановленого та положень вказаних вище норм суд першої інстанції дійшов вірного висновку про порушення відповідачем кредитних зобов`язань, а відтак наявні підстави для стягнення на користь Банку заборгованості за кредитним договором.

Разом з тим, визначаючи розмір заборгованості за тілом кредиту у розмірі 8 434,78 грн. суд першої інстанції фактично виходив з необґрунтованості розрахунку, оскільки не було враховано внесення позичальником 495,54 грн. в рахунок погашення кредиту 495,54 грн.

При цьому суд першої інстанції не звернув увагу на те, що саме на суд покладено обов`язок по визначенню розміру заборгованості, який підлягає стягненню за рішенням суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року по справі №342/180/17 наведено правовий висновок про те, що кредитор вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Частинами 1-4 ст. 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

У силу ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З довідки АТ КБ «ПриватБанк», яка міститься в матеріалах справи вбачається, що ОСОБА_1 згідно кредитного договору б/н від 06 вересня 2014 отримав кредитну картку № НОМЕР_1 з терміном дії до останнього дня місяця 06/18 (а.с.54 зв.).

Згідно виписки з карткового рахунку, відповідач отримав кредитні кошти у розмірі 8 930,72 грн. (а.с. 53-54).

Як вбачається з розрахунку Банку сума погашення за наданим кредитом становить 478,31 грн., яку було враховано при визначенні остаточного розміру заборгованості за тілом кредиту, що також підтверджується випискою з карткового рахунку.

До того ж, відповідач не скористався правом подачі відзиву на позов, власного розрахунку заборгованості не надав та не спростував розрахунок заборгованості за тілом кредиту, наданий позивачем.

За таких обставин, у суду апеляційної інстанції відсутні підстави ставити під сумнів розрахунок заборгованості за тілом кредиту в розмірі 8 930,72 грн., а тому вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Крім того, судом безпідставно відмовлено у стягненні з відповідача заборгованості по відсотках у розмірі 7 769,95 грн., які нараховані відповідно до умов Генеральної угоди, виходячи з процентної ставки 18% річних.

Зі змісту статті 367 ЦПК України вбачається, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення суду в частині стягнення штрафу та відмови у стягненні пені не оскаржувалося, а тому не було предметом апеляційного перегляду.

За таких обставин, з урахуванням меж апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції на підставі п. 1 ч.1 ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового судового рішення про часткове задоволення позову, яким слід стягнути з відповідача на користь позивача кредитну заборгованість у розмірі 18 172,20 грн. з яких: 8 930,72 грн. заборгованість за тілом кредиту, 7 769,95 грн. заборгованість за відсотками та 1471,53 грн. - штраф.

Згідно ч. 13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення чи ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Так, за подачу позову Банком було сплачено судовий збір у розмірі 1 921 грн. за подачу апеляційної скарги ним було сплачено судовий збір у розмірі 2881,50 грн., а тому з урахуванням пропорційності задоволених позовних вимог (48,6%) з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним витрати на сплату судового збору у розмірі 2 334 грн. (за подачу позову у розмірі 933,60 грн. (1921 грн. х 48,6%). + (за подачу апеляційної скарги 1400,40 грн. ( 2 881,50 грн. х 48,6%).

Керуючись статтями 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» задовольнити.

Рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 04 жовтня 2019 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований, за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , паспорт серії НОМЕР_3 , виданий Первомайським МВ УМВС України в Миколаївській області 21 травня 2003 року) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (, р/р НОМЕР_4 , МФО 305299, юридична адреса: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д.) заборгованість за кредитним договором б/н від 06 вересня 2014 року станом на 17 червня 2019 року в сумі 18 172,20 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту - 8 930,72 грн., заборгованості за відсотками за користування кредитом - 7 769,95 грн. та штрафу - 1471,53 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір у розмірі 2 334 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного її тексту до Верховного Суду у порядку та випадках, передбачених статтею 389 ЦПК України.

Головуючий: Т.В. Крамаренко

Судді: В.І. Темнікова

Л.М. Царюк

Повний текст постанови складено 05 грудня 2019 року.