РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/11370/18

пр. № 2/759/1577/19

04 листопада 2019 року м.Київ

Святошинський районний суд м. Києва

у складі:

головуючого судді Миколаєць І.Ю.,

при секретарі Шелудько В.В.

за участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження викликом сторін цивільний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Приватного акціонерного товариства Спільне підприємство «Партнер» (03148, м. Київ, вул. Жмеринська, 1-а) про порушення прав споживачів,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2018 р. позивач, з урахуванням уточненої позовної заяви від 02.10.2018 р., звернувся до суду із позовом, вимогами якого є:

Визнати частково недійсним текст договору № 1036 на експлуатацію та обслуговування від 16 липня 2013р. (надалі - Договір) між Приватним акціонерним товариством Спільне підприємство «Партнер» (надалі - Пр АТ СП «Партнер» або Відповідач) та ОСОБА_1 (надалі - ОСОБА_1 або позивач): п. 1.1: «...встановленого на земльній ділянці відведеній Пр АТ СП «Партнер» на праві довгострокової оренди...».

Визнати недійсними умови договору, що обмежують права позивача, як споживача послуг, а саме другий абзац п.4.1. Договору: «У випадку затримки оплати зі сторони власника (п.3.1) власник оплачує Пр АТ СП «Партнер» пеню в розмірі 0,5% від суми затриманого платежу за кожний день прострочення».

Визнати недійсними умови Договору, що обмежують права позивача, як споживача послуг, а саме : частину п. 2.3. «... на основі щомісячних визначених розрахунків «ПрАТ «Партнер» з врахуванням змін в нормативній та законодавчій базі, яка регулює правовідносини в оплаті праці, електроенергії, ставок орендної плати за користування земельною ділянкою, росту цін на матеріали та ремонт, у тому числі при проведенні державою індексації доходів населення, інших заходів, що впливають на зміну вартості експлуатаційних витрат та на утримання охорони».

Визнати безпідставним і незаконним нарахування та стягнення плати за обслуговування та охорону гаражного боксу №6 на підставі «Планової детальної калькуляції собівартості утримання 1 м/м на автостоянці №12 станом на 01.08.2015р.» та «Планової детальної калькуляції собівартості утримання 1 м/м на автостоянці №12 станом на 01.01.2017р.

Визнати безпідставним і незаконним нарахування ОСОБА_1 плати за обслуговування та охорону з 22.12.2016р.

Визнати безпідставним і незаконним нарахування та утримання з позивача плати за утримання допоміжних приміщень напівпідземного гаражу, які використовуються відповідачем у своїх бізнес інтересах, а витрати за їх утримання покладаються на власників гаражних боксів, в т.ч. на позивача та стягнути з відповідача на користь позивача зайве сплачені у 2015 і 2016 роках кошти у вигляді плати за утримання допоміжних приміщень гаражу у сумі 340 грн.

Визнати безпідставним нарахування та утримання відповідачем з позивача плати за електроенергію та стягнути з відповідача на користь позивача безпідставно сплачені кошти позивачем за електроенергію у 2015 і 2016 роках у сумі 86,67х 17 міс = 1473,39 грн. та 294,68 грн. нарахованого на ці кошти ПДВ, разом -1768,07 грн.

Визнати безпідставним нарахування та утримання з позивача плати за землю та стягнути з відповідача на користь позивача зайве сплачені у 2015 і 2016 роках кошти нараховані відповідачем позивачу у вигляді податку на землю у сумі 1253,92грн., та нарахованого на цю суму податку на додану вартість - у сумі 250,78 грн., разом - 1504,70грн.

Стягнути з відповідача на користь позивача 988,30 грн. інфляційних втрат за 2016-2018 рр.

Разом стягнути з відповідача на користь позивача- 4601,07 грн.

Позовні вимоги обгрунтовує набуттям за договором купівлі продажу гаражного боксу 13.07.2013 р. права власності на гаражний бокс АДРЕСА_2, який розташований у напів підземному гаражі за адресою: АДРЕСА_2 .

В подальшому, у зв`язку з договором дарування гаражного боксу АДРЕСА_2, договір на експлуатацію та обслуговування втратив чинність, а тому подальші правовідносини між сторонами можуть визначатись лише спірними відносинами за попередній період.

Оскільки відповідач, використовуючи у своїх бізнес інтересах більшу площу гаражу, ніж власники гаражних боксів, весь тягар на утримання майна відповідач покладає на власників гаражних боксів, в тому числі і на позивача, хоча повинен утримувати їх сам, саме тому просить задовольнити позов в повному обсязі.

Ухвалою суду від 03.10.2018 р. провадження у справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

14.03.2019 р. відповідачем надано відзив на позовну заяву, в якій просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі з огляду на те, що з 22.11.2016 р. позивач не є власником гаражного боксу АДРЕСА_2, так як на підставі договору дарування гаражного боксу від 22.11.2016 р. останній перейшов у власність ОСОБА_2 . Отже після відчуження гаражного боксу третій особі, спірний договір втратив чинність, а тому викладене в позовній заяві ніяким чином не може зачіпати інтереси позивача. Оскільки на дату звернення позивача до суду предмет спору відсутній, просить закрити провадження у справі.

20.03.2019 р. позивачем надано відповідь на відзив, у якому просить задовольнити позов оскільки йому нанесено матеріальних збитків, про що вказано у позовній заяві.

01.11.2019 р та 04.11.2019 р. відповідачем надані пояснення, в яких просить у задоволенні позовних вимог відмовити з огляду на те, що права позивач відповідачем не порушувались та він є неналежним позивачем у справі.

У судовому засіданні позивач просив задовольнити його позовні вимоги з підстав, викладених у позові.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про слухання справи повідомлений належним чином, просив відмовити у задоволені позовних вимог та слухати справу без участі представника відповідача (а.с. 190).

Суд, всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до частин 1, 2 статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:

1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 набув право власності на гаражний бокс АДРЕСА_2, який розташований у напів підземному гаражі за адресою: АДРЕСА_2 на підставі договору купівлі-продажу гаражного боксу (а.с. 87-88, 89).

16.07.2013 між ПрАТ «СП «Партнер» та ОСОБА_1 укладено договір №1036 на експлуатацію та обслуговування, відповідно до п. 1.1 якого підприємство бере на себе обов`язки по зберіганню і охороні транспортних засобів власника в гаражі АДРЕСА_2 встановленого на земельній ділянці відведеній ПрАТ СП «Партнер» на праві довгострокової оренди по АДРЕСА_2 , а власник бере на себе зобов`язання вчасно вносити внески за охорону автомобіля та на експлуатаційні витрати на умовах цього договору (а.с. 94).

У силу ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Договір зберігання транспортного засобу поширюється також на відносини між гаражно-будівельним чи гаражним кооперативом та їх членами, якщо інше не встановлено законом або статутом кооперативу.

Відповідно до ст. 977 ЦК України якщо зберігання автотранспортних засобів здійснюється суб`єктом підприємницької діяльності, такий договір є публічним.

Договір зберігання транспортних засобів вважається укладеним з моменту передання майна на зберігання, що свідчить про його реальний характер. Між тим, загальні положення про зберігання передбачають обов`язок професійного зберігача зберігати річ, яка буде передана зберігачеві в майбутньому (ч. 2 ст. 936 ЦК). Тобто, зазначена норма передбачає можливість укладення договору зберігання за конструкцією консенсуального і цілком поширюється на спеціальні види зберігання, а отже - і на договір зберігання транспортних засобів.

Зазначений напів підземний гараж був побудований ПрАТ СП «Партнер» відповідно до розпорядження Ленінградської районної державної адміністрації м. Києва № 1041 від 29.07.1996 р. Земельна ділянка за адресою, де розміщений напів підземний гаражний комплекс, відведена в експлуатацію відповідачу для експлуатації та обслуговування гаражного комплексу на підставі рішення КМР № 125/1335 від 18.03.2004 р. (а.с. 95).

Згідно договору дарування та у відповідності до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна нежитлове приміщення, гаражний бокс у напів підземному гаражі за адресою: АДРЕСА_2 належить на праві приватної власності ОСОБА_2 згідно договору дарування укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 22.12.2016 р., який посвідчений державним нотаріусом Дванадцятої державної нотаріальної контори Черноморченко О.В. та зареєстрований в реєстрі за №3-1162 (а.с. 90, 91).

Дослідченням доказу - договору №1036 від 16.07.2013 року встановлено, що п.5.2 договорів не обмежений дією у часі і може бути розірваний за ініціативою однієї із сторін.

Виконання договору залежить від умов договору, серед яких особливе значення залежить від строку дії договору. Строковість є неодмінною та обов`язковою умовою зобов`язальних правовідносин. Однак, в оскаржуваному договорі строк його дії наперед не визначений, тобто даний договір є договором з невизначеним строком його дії.

Загальною нормою, щодо такої умови є ст.627 ЦК України, відповідно до якої сторони вільні у визначенні умов договору. Таким чином, невизначеність умов договору є допустимою.

Договори з невизначиним строком дії припиняються за певними підставами: однією з яких є одностороння відмова від договору однієї із сторін.

Своїм листом ОСОБА_1 , датованим 29.12.2016 р. до ПрАТ СП «Партнер», яке отримано останнім 16.01.2017 року повідомив про втрату чинності договору №1036 від 16.07.2013 року.

Суд розцінює даний доказ як односторонню відмовою від договору, так як 29.12.2016 р. позивачем надіслано генеральному директору ПрАТ СП «Партнер» ОСОБА_3 повідомлення про втрату чинності договору № 1036 від 16.07.2013р. про експлуатацію та обслуговування гаражного боксу АДРЕСА_2, який розташований у напів підземному гаражі за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 92, 93).

Отже за підстави відчуження гаражного боксу АДРЕСА_2 ОСОБА_2 22.12.2016 р., та за умови відмови ОСОБА_2 від договору спірний договір № 1036 від 16.07.2013 р. утратив чинність.

Підставою позову є порушення прав позивача як власникагаражного боксу АДРЕСА_2, який розташований у напівпідземному гаражі за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідноч.ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Враховуючи вищезазначені встановленні судом обставини, зокрема відмову ОСОБА_1 від договору у зв`язку із вибуттям його власності гаражного боксу, який розташований у напівпідземному гаражі за адресою: АДРЕСА_2 , з 22.12.2016 р., звернення до суду у липні 2018 р., суд доходить висновку про відсутність можливості у захисті порушених прав за відсутності останніх

Відповідно до положень постанови Пленуму ВС Українивід 2009 «Про застосування норм Цивільного процесуального кодексу України при розгляді справ у суді першої інстанції» ЦПК не передбачає можливості заміни не належного позивача. У зв`язку з цим при пред`явленні позову неналежним позивачем суд не вправі повернути йому заяву чи відмовити у відкритті провадження у справі, якщо відсутні підстави, передбачені статями 121, 122 ЦПК (в редакції чинних до 15.12.2017), а за наслідками розгляду справи відмовляє в задоволенні позову.

На підставі викладеного та керуючись ст. 6-13,18, 19, 77-19, 89, 141, 259,259, 263-265, 268, 273, 280-282, 284, 354, 355 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Приватного акціонерного товариства Спільне підприємство «Партнер» (03148, м. Київ, вул. Жмеринська, 1-а) про порушення прав споживачів, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання ) без повідомлення сторін зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи якому рішення не було вручене у день його складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до апеляційного суду м. Києва, при цьому відповідно до п. п. 15.5 п. 15Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIII від 03.10.2017 року до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією кодексу.

Повний текс рішення складений 03.12.2019 року.

Суддя І.Ю.Миколаєць