Справа № 638/1525/19
Провадження № 2-др/638/36/19
04.12.2019 Дзержинський районний суд міста Харкова у складі:
головуючого судді Штих Т.В.,
за участю секретаря Вакула І.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошового боргу за борговою розпискою, -
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, в якій просить стягнути з ОСОБА_2 на його користь понесені ним судові витрати, а саме витрати на професійну правничу допомогу в сумі 11 038,50 грн., а також стягнути з ОСОБА_2 на його користь судовий збір в розмірі 1 360,12 грн., посилаючись на те, що позивачем було сплачено правничі послуги адвоката в сумі 11 038,50 грн., що підтверджується копією договору про надання правничої допомоги, ордером, свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю, квитанцією про сплату адвокатських послуг, актом виконаних робіт за договором про надання правничої (правової) допомоги, розрахунком розміру винагороди адвоката за надання правової допомоги.
У судове засідання сторони не з`явились, що не перешкоджає розгляду заяви.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд розглядає заяву без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Дослідивши докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає, що заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Рішенням Дзержинського районного суду міста Харкова від 28.10.2019 позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошового боргу за борговою розпискою - задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 07 вересня 2018 року у сумі 85561 гривен 91 копійки, інфляційне збільшення суми боргу 1891 гривна 94 копійки, три відсотки річних за весь час прострочення сплати суми боргу у розмірі 780 гривни 61 копійки, пеню в розмірі 0,5 відсотків від суми боргу за весь час прострочення сплати суми боргу в розмірі 47486,86 грн., суму судового збору в розмірі 1360,12 (одна тисяча триста шістдесят гривен 12 копійок).

У судових дебатах 28.10.2019 представником позивача адвокатом Куржумовим М.О. зроблено заяву, що ними будуть надані докази судових витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

30.10.2019 позивачем подано заяву про ухвалення додаткового рішення, до якої подано докази на підтвердження понесених судових витрат.

Відповідно до ст. 246 ЦПК Україния - якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати (п.3 ч.1 ст. 270 ЦПК України).

Приписами ч.І ст. 26 ЗУ від 05.07.2012 № 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Між ОСОБА_1 та адвокатом Куржумовим М.О. 01.02.2019 укладено договір про надання правничої допомоги.

Цей договір про надання правових послуг по своїй формі і змісту відповідає також вимогам статті 27 ЗУ від 05.07.2012 № 5076-УІ, а також в цілому діючому законодавству України.

Згідно із ст. 30 Закону України від 05.07.2012 № 5076-УІ гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Як передбачено ст. 15 ЦПК України - учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Витрати на професійну правничу допомогу відносяться до витрат, пов`язаних з розглядом справи (п.1 ч.З ст. 133 ЦПК), та становлять одну із складових судових витрат (ч.І ст. 133 ЦПК).

Відповідно до ч.5 ст.135 ЦПК сума забезпечення витрат на професійну правничу допомогу визначається судом з урахуванням приписів частини четвертої статті 137, частини сьомої статті 139 та частини третьої статті 141 цього Кодексу, а також їх документального обґрунтування.

За змістом ст. 137 ЦПК (1) витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. (2) За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. (3) Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. (4) Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. (5) У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. (6) Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно із ч.З ст. 141 ЦПК при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Під час судових дебатів адвокатом було попереджено суд, що після судового засідання сторони договору про надання правової допомоги узгодять кінцеву калькуляцію з фактично наданих правових послуг і нададуть суду необхідні документи у встановлений законом строк.

28.10.2019 року адвокат і клієнт узгодили розрахунок фактично наданих правових послуг, підписали акт передання-прийняття цих послуг, після чого ОСОБА_1 сплатив адвокатові гроші у сумі 11 038,50 грн., що підтверджується квитанцією № 1 від 29.10.2019 року на вказану суму.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Враховуючи складність справи та виконані роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, суд дійшов висновку що стягненню підлягають документально підтверджені витрати на професійну правничу допомогу.

На підтвердження обставин, викладених у заяві про ухвалення додаткового рішення, позивачем надано копії договору про надання правничої допомоги від 01.02.2019, додаткової угоди №1 до Договору про надання правничих послуг від 01.02.2019, рахунку від 28.10.2019, квитанцію №1 від 29.10.2019 про сплату адвокатського гонорару, акту виконаних робіт за договором про надання правничої допомоги від 28.10.2019, розрахунку розміру винагороди адвоката за надання правової допомоги, детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом за договором про надання правничої допомоги від 04.02.2019.

Що стосується вимоги ОСОБА_1 про стягнення на його користь суми судового збору в розмірі 1 360,12 грн., суд вважає її безпідставною, оскільки в рішенні суду від 28.10.2019 вирішено питання про стягнення судового збору з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 ..

Приймаючи до уваги викладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення.

Керуючись ст. ст. 133,134,137,140,141,142,246,270 ЦПК України, суд -

вирішив:

Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошового боргу за борговою розпискою - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ІПН НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 ІПН НОМЕР_2 судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі по 11 038,50 (одинадцять тисяч тридцять вісім грн. 50 коп.) грн..

В іншій частині в задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення - відмовити.

Додаткове рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 ІПН НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 ІПН НОМЕР_1 .

Суддя: Т.В. Штих.