ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 553/1030/18 Номер провадження 22-ц/814/102/19Головуючий у 1-й інстанції Новак Ю.Д. Доповідач ап. інст. Абрамов П. С.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2019 року м. Полтава

Апеляційний суд Полтавської області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді: Абрамова П.С.,

Суддів: Карпушина Г.Л., Хіль Л.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Державного підприємства "Полтавських комбінат хлібопродуктів" про стягнення заборгованості із заробітної плати і середнього заробітку за час затримки розрахунку

за апеляційною скаргою представника Державного підприємства "Полтавський Комбінат Хлібопродуктів" Филь Романа Анатолійовича на рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 06 вересня 2018 року, ухвалене без участі сторін під головуванням судді Новака Ю.Д., -

В С Т А Н О В И В:

короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ДП «Полтавський комбінат хлібопродуктів» про стягнення заборгованості із заробітної плати і середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Свої позовні вимоги вмотивовувала тим, що з 23 вересня 2003 року вона працювала у ДП «Полтавський комбінат хлібопродуктів» на посаді головного бухгалтера. 10 квітня 2018 року вона звільнилася із займаної посади на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України. Позивач вказувала на те, що заробітна плата не була виплачена відповідачем у день звільнення, та й подальшому, станом на час звернення з позовом. На день пред'явлення позовної заяви ОСОБА_2 зазначала сумою середнього заробітку, який має виплатити відповідач за час затримки розрахунку при звільненні - 19469,90 гривень.

З наведених підстав позивач просила суд задовольнити позов, стягнути з ДП «Полтавський комбінат хлібопродуктів» на її користь нараховану, але не виплачену заробітну плату в сумі 22570,93 гривні, а також середній заробіток на увесь період з 11 квітня 2018 року по 23 травня 2018 року в розмірі 23756,21 гривні.

Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 06 вересня 2018 року позов ОСОБА_2 до Державного підприємства "Полтавських комбінат хлібопродуктів" про стягнення заборгованості із заробітної плати і середнього заробітку за час затримки розрахунку -задоволено.

Стягнуто з Держаного підприємства «Полтавський комбінат хлібопродуктів» на користь ОСОБА_2 нараховану, але не виплачену заробітну плату в сумі 22570,93 гривні.

Стягнуто з Держаного підприємства «Полтавський комбінат хлібопродуктів» на користь ОСОБА_2 середній заробіток за період затримки розрахунку з 11 квітня 2018 року по 23 травня 2018 року в сумі 23756,21 гривні з утриманням з цієї суми встановлених законом податків і зборів.

Стягнуто з Держаного підприємства «Полтавський комбінат хлібопродуктів» на користь держави судовий збір в розмірі 704,80 гривень.

короткий зміст вимог апеляційної скарги :

З даним рішенням не погодився представник відповідача ДП «Полтавський Комбінат Хлібопродуктів» та подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині стягнення середнього заробітку за період затримки розрахунку в сумі 23756,21 гривні та ухвалити нове рішення, яким відмовити у стягнення середнього заробітку у такому розмірі.

Апелянт вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з неправильним з'ясуванням обставин, які мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права, а викладені в ньому висновки такими, що не відповідають фактичним обставинам та матеріалам справи.

узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу :

Вказує на те, що суд при розрахунку середнього заробітку за період затримки виплати заробітної плати невірно взяв за основу кількість календарних, а не робочих днів у цей період.

Також апелянт вказує на відсутність вини ДП «Полтавський Комбінат Хлібопродуктів» у своєчасній виплаті заробітної плати, посилаючись на наступні обставини.

Наказом №78-п від 29 травня 2018 року виконуючим обов'язки Генерального директора ДП «Полтавський Комбінат Хлібопродуктів» призначено з 30 травня 2018 року ОСОБА_4 Попереднього директора було звільнено з посади 10 травня 2018 року. Фактично директор на підприємстві був відсутній з березня 2018 року.

Окрім цього, Господарським судом Полтавської області 02 травня 2018 року накладено арешт на грошові кошти ДП «Полтавський комбінат хлібопродуктів».

узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи:

Відзив на апеляційну скаргу позивачем не надавався, що відповідно до ч 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, суд приходить до наступних висновків.

встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини:

З матеріалів справи вбачається, що з 23 вересня 2003 року позивач ОСОБА_2 працювала на ДП «Полтавський комбінат хлібопродуктів». Даний факт підтверджується копією трудової книжки і не оспорюється сторонами (а.с. 3-6).

10 квітня 2018 року ОСОБА_2 звільнена з посади головного бухгалтера ДП «Полтавський комбінат хлібопродуктів» за угодою сторін на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України, що підтверджується копією трудової книжки (а.с.6), та не оспорюється учасниками справи.

Станов на день звільнення, а саме 10 квітня 2018 року, загальний розмір заробітної плати, що підлягала сплаті ОСОБА_2 становив 22570,93 гривні.

Рішення та висновки суду в частині суми нарахованої але не виплаченої заробітної плати відповідачем не оспорюється. Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України рішення суду в цій частині не є предметом розгляду в сумі апеляційної інстанції.

Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції:

Спірні правовідносини врегульовуються нормами кодексу законів про працю України, Постановою КМУ від 08 лютого 1995 року №100 «Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати».

З матеріалів справи вбачається, що станом на момент звільнення з посали ОСОБА_2 у відповідача малася заборгованість по виплаті їй заробітної плати в сумі 22570,93 гривень.

Відповідно до вимог статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені у статті 116 КЗпП України.

Згідно зі статтею 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Статтею 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що всі суми (заробітна плата, вихідна допомога, компенсація за невикористану відпустку, оплата за час тимчасової непрацездатності тощо), належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день звільнення цього працівника. Закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов'язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать; при невиконанні такого обов'язку з вини власника або уповноваженого ним органу наступає передбачена статтею 117 КЗпП України відповідальність.

Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі статті 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому свої вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

З матеріалів справи вбачається, що наведені представником відповідача обставини у обґрунтування відсутності вини підприємства своєчасно, на момент звільнення, виплатити ОСОБА_2 заробітну плату, мали місце у травні місяці 2018 року, у той час як позивач звільнилася 10 квітня 2018 року.

Вилучення первинної документації підприємства при обшуку 13 квітня 2018 року також не підтверджують належним чином відсутність вини ДП «Полтавський комбінат хлібопродуктів» у не проведенні розрахунку з ОСОБА_2 на день її звільнення з посади.

Заперечуючи проти визначеної судом першої інстанції суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, представник відповідача вказував на те, що суд невірним є обрахунок цієї суми, виходячи з календарних днів такого періоду.

Відповідно до п. 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати» затвердженого Постановою КМУ від 08 лютого 1995 року №100 нарахування виплат, що обчислюється із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені середнім заробітком.

Судом вірно обраховано середньоденну заробітну плату позивача, яка з розрахунку за період роботи у лютому та березні 2018 року склала 552 гривні 47 копійок. Дана сума також не оспорюється відповідачем у справі, і була підтверджена згідно довідки, наданої ДП «Полтавський комбінат хлібопродуктів» на запит апеляційного суду №5 від 17 січня 2019 року.

З урахуванням викладеного, розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні ОСОБА_2 має бути обрахований, виходячи з кількості робочих днів у період затримки.

З матеріалів справи вбачається, що згідно наказу №159 від 30 жовтня 2017 року на ДП «Полтавський комбінат хлібопродуктів» у період з 15 січня 2018 року по 30 червня 2018 року встановлено режим неповного робочого часу, а саме: 32-годинний робочий тиждень, з режимом роботи з понеділка по четвер.

Таким чином у період затримки розрахунку при звільненні з 11 квітня 2018 року по 23 травня 2018 року кількість робочих днів на підприємстві склала 23 робочих дні.

Таким чином, розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні становить 552,47 х 23 = 12706 гривень 81 копійка.

На підставі вищевикладеного, апеляційний суд приходить до висновку про невідповідність висновків місцевого суду в частині обрахунку розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні ОСОБА_2 та зміну рішення суду в цій частині.

мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу:

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).,(Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року)

Доводи апелянта з приводу невірного застосування місцевим судом положень п. 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати» затвердженого Постановою КМУ від 08 лютого 1995 року №100 знайшли своє підтвердження в процесі перегляду рішення суду.

чи були і ким порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких особа звернулася до суду;

Внаслідок невірного застосування законодавства обчислення середньої заробітної плати, висновками суду першої інстанції порушено майнові права відповідача.

висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції;

Відповідно до п. 3,4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

На підставі вищевикладеного, апеляційний суд приходить до висновку про зміну рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 06 вересня 2018 року в частині стягнення з Держаного підприємства «Полтавський комбінат хлібопродуктів» на користь ОСОБА_2 середній заробіток за період затримки розрахунку з 11 квітня 2018 року по 23 травня 2018 року в сумі 23756,21 гривні з утриманням з цієї суми встановлених законом податків і зборів, стягнувши з Держаного підприємства «Полтавський комбінат хлібопродуктів» на користь ОСОБА_2 середній заробіток за період затримки розрахунку з 11 квітня 2018 року по 23 травня 2018 року в сумі 12706 гривень 81 копійку, з утриманням з цієї суми встановлених законом податків і зборів.

Враховуючи висновок суду про зміну судового рішення, судові витрати за перегляд справи в суді апеляційної інстанції підлягають розподілу, відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Відповідно до ухвали апеляційного суду від 05 грудня 2018 року при відкритті апеляційного провадження ДП «Полтавський Комбінат Хлібопродуктів» відстрочено сплату судового збору в сумі 1057 гривень до ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Враховуючи висновок апеляційного суду про часткове задоволення апеляційної скарги, обґрунтованість одного із доводів апеляційної скарги, звільнення позивача у справі від сплати судового збору, з ДП «Полтавський Комбінат Хлібопродуктів» підлягають стягненню на користь держави кошти в сумі 528 гривень 50 копійок за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу представника Державного підприємства "Полтавський Комбінат Хлібопродуктів" Филь Романа Анатолійовича - задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 06 вересня 2018 року - змінити в частині стягнення з Держаного підприємства «Полтавський комбінат хлібопродуктів» на користь ОСОБА_2 середній заробіток за період затримки розрахунку з 11 квітня 2018 року по 23 травня 2018 року в сумі 23756,21 гривні з утриманням з цієї суми встановлених законом податків і зборів, стягнувши з Держаного підприємства «Полтавський комбінат хлібопродуктів» на користь ОСОБА_2 середній заробіток за період затримки розрахунку з 11 квітня 2018 року по 23 травня 2018 року в сумі 12706 гривень 81 копійку, з утриманням з цієї суми встановлених законом податків і зборів.

В іній частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути з Державного підприємства «Полтавський Комбінат Хлібопродуктів» на користь держави судовий збір в сумі 528 гривень 50 копійок за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, яким є Верховний Суд.

У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, строк на касаційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.

.

Головуючий суддя : П.С. Абрамов

Судді: Г.Л. Карпушин

Л.М. Хіль