ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

іменем України

04 грудня 2019 року

м. Харків

справа № 641/6464/19

провадження № 22-ц/818/5094/19

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Котелевець А.В.,

суддів - Піддубного Р.М., Тичкової О.Ю.,

за участю секретаря - Огар І.В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Харківській міській відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Харківській області,

третя особа - Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Слобідському та Основ`янському районах у м. Харкові Головного територіального управління юстиції в Харківській області,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 16 серпня 2019 року в складі судді Курганникової О.А.,

у с т а н о в и в:

В серпні 2019 року ОСОБА_1 звернулась у суд із позовом до Харківського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Харківській області (далі - Харківський МВДРАЦС ГТУЮ в Харківській області), третя особа - Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Слобідському та Основ`янському районах у м. Харкові Головного територіального управління юстиції в Харківській області (далі - ВДРАЦС по Слобідському та Основ`янському районах у м. Харкові ГТУЮ в Харківській області), про встановлення юридичного факту.

Позов мотивовано тим, що 16 липня 1980 року Харківським МВДРАЦС ГТУЮ в Харківській області складено актовий запис про її народження № 7351, в якому зазначено відомості про неї, а саме - « ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 » В 1986 році її мати - ОСОБА_3 за рішенням суду була позбавлена батьківських прав стосовно неї, у зв`язку з цим у 1988 року бабка - ОСОБА_4 удочерила її, а 17 вересня 1988 року Харківським МВДРАЦС ГТУЮ в Харківській області видано свідоцтво ІV- ВЛ НОМЕР_1 , в якому зазначено відомості про неї « ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ». 03 листопада 1983 року Харківським МВДРАЦС ГТУЮ в Харківській області їй було видано повторне свідоцтво про народження НОМЕР_2 , в якому змінено її прізвище з « ОСОБА_1 » на « ОСОБА_1 » у зв`язку з визнанням батьківства стосовно неї.

Зазначає, що вона звикла до прізвища « ОСОБА_1 », батька, який зазначений у повторному свідоцтві про народження, ОСОБА_7 вона ніколи не бачила, він не приймав участі у її вихованні та не надавав матеріальної допомоги на її утримання.

На її звернення до Харківського МВДРАЦС ГТУЮ в Харківській області про внесення змін до актового запису про шлюб їй було надано висновок від 14 вересня 2017 року, згідно з яким відмовлено у внесенні змін до актового запису про народження № 7351 від 16 липня 1980 року у зв`язку з відсутністю правових підстав.

Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_1 просила Харківський МВДРАЦС ГТУЮ в Харківській області внести зміни до актового запису про народження № 7351, складеного 16 липня 1980 року Харківським МВДРА ЦС ГТУЮ у Харківській області, а саме - змінити прізвище дитини з « ОСОБА_1 » на « ОСОБА_1 » та скасувати висновок про внесення змін до актового запису про шлюб.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 16 серпня 2019 рокуу відкритті провадження відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що даний спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства та має бути вирішений адміністративним судом.

09 вересня 2019 року ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просила ухвалу суду першої інстанції скасувати, справу направити до Комінтернівського районного суду м. Харкова для продовження розгляду.

Апеляційна скарга мотивована тим, що вимог щодо оскарження відмови органу державної реєстрації актів цивільного стану по Слобідському та Основ`янському районах у м. Харкові ГТУЮ у Харківській області у внесенні змін до актового запису про шлюб позовна заява не містить. Позов стосується зобов`язання відповідача внести зміни до актового запису. Отже спір не має ознак публічного та підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства. Саме така правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 425/2737/17 та у постановах Верховного Суду від 23 січня 2019 року у справі № 804/45/17, від 26 березня 2019 року у справі № 820/5198/16.

26 листопада 2019 року Харківський МВДРАЦВ ГТУЮ у Харківській області подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Відзив мотивовано тим, що ухвала суду першої інстанції є обґрунтованою, постановлена з додержанням норм процесуального права.

Третя особа правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалась., ухвалу суду першої інстанції не оскаржила.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції (пункт 6 частини першої статті 374 ЦПК України).

Перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції відповідно до вимог частини першої статті 367 ЦПК України - в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з частиною 2 статті 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв`язку з здійсненням суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій (частина перша статті 17 КАС України).

За правилами пункту 1 частини другої статті 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Справою адміністративної юрисдикції у розумінні пунктам 1 частини першої статті 3 КАС України є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб`єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Отже, юрисдикція адміністративного суду поширюється на публічно-правові спори, ознаками яких є не лише спеціальний суб`єктний склад (хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції), але й спеціальні підстави виникнення, пов`язані з виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Наведене узгоджується й з положеннями статей 2, 4, 19 КАС України, які закріплюють завдання адміністративного судочинства, визначення понять публічно-правового спору та суб`єкта владних повноважень, а також межі юрисдикції адміністративних судів.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_1 , звертаючись із заявою до Харківського МВДРАЦС ГТУЮ в Харківській області, бажала внести зміни до актового запису про своє народження, зазначивши прізвище « ОСОБА_1 » замість « ОСОБА_1 ».

Отже спірні правовідносини пов`язані з відмовою відповідача внести зміни до актового запису про народження ОСОБА_1 який відмінний від існуючого запису цивільного стану.

Актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов`язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб`єктом цивільних прав та обов`язків. Актами цивільного стану є народження фізичної особи, встановлення її походження, набуття громадянства, вихід з громадянства та його втрата, досягнення відповідного віку, надання повної цивільної дієздатності, обмеження цивільної дієздатності, визнання особи недієздатною, шлюб, розірвання шлюбу, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, зміна імені, інвалідність, смерть тощо. Державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть (частини перша - третя статті 49 ЦК України).

Аналогічні за змістом приписи закріплені у статті 2 Закону України від 01 липня 2010 року №2398-VI «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» ( далі - ЗУ № 2398-VI).

Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи й офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті, тобто дій/подій, що впливають на набуття, зміну чи припинення цивільних прав та обов`язків.

Внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку (частина перша статті 22 ЗУ № 2398-VI).

Порядок внесення змін до актових записів цивільного стану також регулюють Правила внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджені наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5 (далі - Правила).

Відповідно до пункту 1.1. розділу І Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться районними, районними у містах, міськими (міст обласного значення), міськрайонними, міжрайонними відділами державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції (далі - відділи державної реєстрації актів цивільного стану) у випадках, передбачених чинним законодавством. У разі відмови у внесенні змін до актових записів цивільного стану у висновку відділу державної реєстрації актів цивільного стану вказуються причини відмови та зазначається про можливість оскарження його у судовому порядку.

Відповідно до частини першої, другоїстатті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Наведений перелік способів захисту цивільних прав та інтересів не є вичерпним, оскільки суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

У пункті 2.13 Правил зазначено, що підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є, зокрема, рішення суду про встановлення неправильності в актовому записі цивільного стану.

У цій справі позивачка звернулася до суду для захисту права на забезпечення органом державної влади особистого немайнового права (частина перша статті 273 ЦК України) на відображення у актовому записі про своє народження інформації щодо прізвище позивачки, а не для оскарження відмови органу державної реєстрації актів цивільного стану внести зміни до актового запису про шлюб.

У позовній заяві відсутні доводи щодо неправомірності вказаної відмови відповідача, а є лише вимога позивачки зобов`язати відповідача внести зміни до актового запису.

У справах про оскарження відмови внести за заявою особи зміни до актового запису цивільного стану суд за правилами адміністративного судочинства вивчає наявність чи відсутність достатніх підстав для прийняття відповідного рішення, зокрема, перевіряє чи відповідні рішення прийняті на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також, чи прийняті вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення. Завдання адміністративного суду у таких справах полягає, насамперед, у перевірці додержання процедури розгляду та прийняття органом реєстрації актів цивільного стану відповідного рішення. Адміністративний суд, розглядаючи такі справи, не вправі вийти за межі їх публічно-правових аспектів і встановлювати юридичні факти, що мають значення для внесення змін до актових записів цивільного стану.

Аналогічну правову позицію викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 лиспопада 2018 року у справі № 425/2737/17 та у постановах Верховного Суду від 23 січня 2019 року у справі № 804/45/17, від 26 березня 2019 року № 820/5198/16.

Таким чином, позивачка оскаржуючи відмову Харківського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ в Харківській області щодо внесення зміни до актового запису про її народження, не просила визнати неправомірними дії відповідача, а мала намір вирішити питання про внесення змін у вже існуючий запис про її народження, отже спір у цій справі не має ознак публічно-правового та підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства.

Підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали ( пункт 4 частини першої статті 379 ЦПК України ).

За таких обставин, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 367, 374, п. 6 ч. 1 ст. 379, 381, 384 ЦПК України суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 16 серпня 2019 року - скасувати, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 05 грудня 2019 року.

Головуючий А.В.Котелевець

Судді Р.М.Піддубний

О.Ю.Тичкова