ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2019 року

м.Суми

Справа №592/5947/19

Номер провадження 22-ц/816/3949/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача - Собини О. І.,

суддів - Левченко Т. А. , Орлов І. В.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання»

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 07 травня 2019 року, ухваленого під головуванням судді Алфьорова А.М. у м. Суми

в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, середнього заробітку на час затримки розрахунку при звільненні,

в с т а н о в и в :

У квітні 2019 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» (далі - ПАТ «Сумське НВО»), який мотивувала тим, що вона перебувала у трудових відносинах з ПАТ «Сумське НВО». 01 лютого 2019 року вона звільнена з роботи за власним бажанням, у зв`язку з невиконанням власником умов колективного договору за ч. 3 ст. 38 КЗпП України. З грудня 2017 року утворилася заборгованість по виплаті заробітної плати, в день звільнення з нею не був проведений остаточний розрахунок. Загальна сума заборгованості з виплати заробітної плати на день звільнення становила 43962,00 грн. Посилаючись на викладене, просила стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по заробітній платі, компенсацію втрати частини доходів за порушення строків виплати заробітної плати, вихідну допомогу у розмірі тримісячного середнього заробітку, компенсацію за невикористані дні щорічної відпустки у загальному розмірі 43962,00 грн, а також середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 07 травня 2019 року на часткове задоволення зазначеного позову постановлено стягнути з ПАТ «Сумське НВО» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі у розмірі 43962,00 грн та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 04.02.2019 року по 07.05.2019 року у сумі 2932,80 грн, з послідуючим утриманням всіх податків і обов`язкових платежів.

Стягнуто з ПАТ «Сумське НВО» на користь держави 768,40 грн судового збору.

В іншій частині позові відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ «Сумське НВО», посилаючись на необґрунтованість, неповноту з`ясованих судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду змінити в частині стягнення з відповідача на користь позивача нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, зменшивши суму стягнення з 43962,00 грн до 28194,05 грн. При цьому вказує на те, що наявність заборгованості по заробітній платі та її розмір не підтверджений належним та допустимими доказами. Зазначає, що надана позивачем копія розрахункового листа не є доказом у відповідності до положень ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач у день звільнення позивача з роботи не провів з нею повний розрахунок, внаслідок чого виник борг по невиплаченій заробітній платі в розмірі 43962,00 грн. Крім того, оскільки позивачу своєчасно при звільненні ПАТ «Сумське НВО» не було виплачено заробітну плату, то є підстави для стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками місцевого суду, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 01 лютого 2019 року ОСОБА_1 звільнена з ПАТ «Сумське НВО» за власним бажанням у зв`язку з невиконанням власником умов колективного договору, за ч. 3 ст. 38 КЗпП України (а.с.7 зв).

Згідно наданого позивачем розрахункового листа за лютий 2019 року, заборгованість ПАТ «Сумське НВО» по заробітній платі перед позивачем становить 43962,00 грн. (а.с.8). Доказів погашення зазначеної заборгованості по заробітній платі позивача, відповідачем під час розгляду справи в суді першої інстанції надано не було.

У відповідності до ст. 43 Конституції України та ст. 2 КЗпП України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Частиною 1 ст. 47 КЗпП України передбачено, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

За затримку розрахунку при звільненні передбачена відповідальність відповідно до ст. 117 КЗпП України, якою визначено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частинами 3, 4 статті 83 ЦПК України встановлено, що відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Межі розгляду справи судом апеляційної інстанції визначено статтею 367 ЦПК України. Зокрема, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч.ч. 6, 7 ст. 84 ЦК України, будь-яка особа, у якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду.

Особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали.

Окрім того, згідно з приписами статті 43 ЦПК України, подання усіх наявних доказів в порядку та в строки встановлені законом або судом є обов`язком сторін.

Зі змісту ст. 110 КЗпП України слідує, що обов`язок повідомляти працівника про розмір загальної суми заробітної плати, розміри і підстави відрахувань та суми заробітної плати, що належить до виплати, покладено саме на власника або уповноважений ним орган.

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 22 квітня 2019 року відкрито провадження по даній справі за правилами спрощеного позовного провадження, витребувано з ПАТ «Сумське НВО» довідку про заборгованість по заробітній платі, а також довідки про середньоденну та середньомісячну заробітні плати позивача (а.с.12).

Дана ухвала отримана уповноваженою особою ПАТ «Сумське НВО» 23 квітня 2019 року (а.с.14). Проте, в установлений судом строк вказані довідки не надані, про причини невиконання ухвали суду не повідомлено. А тому суд першої інстанції вирішив позовні вимоги про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні на підставі наданих позивачем доказів, які відповідачем не спростовані.

Також до апеляційної скарги відповідачем додана довідка ПАТ «Сумське НВО» про заробітну плату колишнього працівника ПАТ «Сумське НВО» ОСОБА_1 №16-07/742 від 13.06.2019 року, але колегія суддів апеляційного суду вказаний доказ не приймає до уваги, виходячи з наступного.

Як вбачається з наданих позивачем копії трудової книжки та розрахункових листів, ОСОБА_1 працювала маляром в цеху №15 та комірником в цеху №2. На день звільнення утворилася заборгованість по заробітній платі, а саме: за роботу в цеху №2 - 28194 грн., а за роботу в цеху №17 - 16768,57 грн, а тому загальна сума заборгованості складає 44962,57 грн. Проте довідка ПАТ «Сумське НВО» №16-07/742 від 13.06.2019 року містить інформацію лише про заборгованість підприємства із заробітної плати позивача за роботу в цеху №2 (28194,05 грн), а тому не приймається до уваги як доказ повної суми заборгованості відповідача по виплаті заробітної плати позивачу.

Відповідно до положень ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.

Відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 356 ЦПК України, в апеляційній скарзі мають бути зазначені нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці, обґрунтування поважності причин неподання доказів до суду першої інстанції, заперечення проти доказів, використаних судом першої інстанції.

Згідно з ч. 3 ст. 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Враховуючи вищевикладене та наведені норми процесуального права, довідка про заробітну плату колишнього працівника ПАТ «Сумське НВО» ОСОБА_1 №16-07/742 від 13.06.2019 року, не приймається до уваги під час апеляційного перегляду справи.

За таких обставин, суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає, отже, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382, 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково - виробниче об`єднання» залишити без задоволення.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 07 травня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і відповідно до п. 1 ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складене 30 липня 2019 року.

Суддя-доповідач - О. І. Собина

Судді: Т. А. Левченко

І. В. Орлов