Справа № 289/1027/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2019 року смт. Брусилів

Брусилівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючої судді Данилюк О. С.

за участю секретаря с/з Марієвської Н.А.,

позивача ОСОБА_1 , представника позивача адвоката Нагорної Т.І., відповідача ОСОБА_2 , третьої особи ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Брусилів в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про стягнення витрат на лікування та поховання, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до Радомишльського районного суду Житомирської області з позовом, в якому просила стягнути з відповідача ОСОБА_2 на її користь 14 977 грн. у якості компенсації відшкодування витрат на лікування та поховання її батька ОСОБА_6 .

Свої вимоги мотивує тим, що в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 проживав її батько ОСОБА_6 разом зі своїм сином ОСОБА_2 . Батько був інвалідом ВВВ, в силу свого похилого віку та хвороби, яка загострилась перед смертю, потребував постійного стороннього догляду і лікування. Брат ОСОБА_2 не міг надавати належного догляду та лікування батьку. Тому позивач як дочка взяла на себе всі витрати по лікуванню батька. Під час хвороби батька з 22.05.2015 року по 02.06.2015 року вона доглядала за батьком та купувала для нього ліки на суму 1 347 гривень. ІНФОРМАЦІЯ_1 її батько ОСОБА_6 помер. На його похорон вона придбала всі необхідні обрядові матеріали та замовила обряд відспівування, на що витратила 3 715 гривень, замовила поховальний обід на 70 чоловік, вартість якого 5 800 гривень, вартість обіду на 40 днів з дня смерті склала 4 600 гривень, поминальний обід на 1 рік з дня смерті коштував 2 800 гривень. Одже, саме поховання та влаштування поминальних обідів їй обійшлося в 16 915 гривень. Крім того вона придбала та встановила за свій власний кошт пам`ятник на могилі свого батька, загальна вартість якого склала 8 970 гривень. Загалом лікування та поховання батька їй обійшлось в 27 232 гривні. При цьому відповідач ОСОБА_2 ніякої участі у лікуванні та похованні батька не приймав. Зазначила, що після смерті батька відкрилась спадщина на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 . Спадкоємцями її батька за заповітом є ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Крім того вона як спадкоємець має право на обов`язкову частку у спадщині, яка складає 1/6 частину спадщини. Вказала, що не піднімала питання щодо відшкодування понесених нею зазначених вище витрат з брата ОСОБА_2 , втім, він перестав допускати її до двору, виганяти її. Тому вона запропонувала йому відшкодувати зазначені витрати, однак ОСОБА_2 відмовився. За таких обставин ОСОБА_1 вимушена звернутись до суду, та просити стягнути з ОСОБА_2 витрати на лікування та поховання ОСОБА_6 в сумі 14 977 грн. з врахуванням розміру ідеальної частки останнього у спадщині, яка складає 55/100.

Відповідачем ОСОБА_2 було подано відзив на вказану позовну заяву, згідно якого позовні вимоги ОСОБА_1 він не визнав, зазначивши наступне. Так, дійсно з 2002 року він проживав разом з батьком ОСОБА_6 в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Його батьком був інвалідом ВВВ, отримував пенсію 3 600 грн., тому мав можливість купувати собі ліки самостійно, крім того більшість ліків отримував безкоштовно у лікарні. При цьому позивачка фізично не могла доглядати за їх батьком, оскільки працювала та навідувалась до батька не частіше одного разу у два тижні. Зазначив, що після смерті батька саме ним було придбано в похоронному бюро необхідні обрядові речі, сплачено за послуги батюшки. Також частину продуктів на поминальний обід також купував він. Вказав, що ОСОБА_1 отримала від держави матеріальну допомогу на поховання батька в розмірі 7 200 грн., також отримала гроші від родичів та знайомих, що прийшли на похорон. Крім того, зазначив, що поминальні обіди на 40 днів та 1 рік з дня смерті батька влаштовував він та його брат ОСОБА_4 в батьківському будинку, що можуть підтвердити свідки. Виробництво пам`ятника замовлялось та оплачувалось ним, ОСОБА_4 та ОСОБА_1 порівну, при цьому встановлення пам`ятника мала сплатити за їх усною домовленість ОСОБА_1 . Просив суд у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

В свою чергу ОСОБА_1 подала відповідь на відзив ОСОБА_2 , в якому зазначила, що з 2006 року перебуває на пенсії, тому мала можливість та час доглядати за батьком. З 22.05.2015 року по 02.06.2015 року батько знаходився у лікарні з приводу захворювання легень. Вона ж купувала йому ліки за призначенням лікаря, декілька разів на день його відвідувала в лікарні, приносила їжу. При цьому відповідач жодного разу в лікарні не з`явився. Зазначила, що саме вона купувала обрядові речі для поховання батька, та вважає, що накладну, подану відповідачем про те, що саме він купував ці речі, ОСОБА_2 отримав шахрайським шляхом. Також нею було замовлено та сплачено за послуги автобуса та музикантів на похованні батька. Вказала, що ОСОБА_2 дійсно купував продукти на поминальний обід, втім, гроші на це давала саме вона. Не заперечувала, що отримала матеріальну допомогу на поховання батька в сумі 7 200 грн., з яких 2 500 грн. витратила для оформлення батьківської землі, 500 грн. витратила в БТІ на оформлення документів на будинок, 3 000 грн. дала брату ОСОБА_4 для лікування. Стверджувала, що сама сплачувала кошти за виготовлення пам`ятника батькові та його установку. Просила позов задовольнити.

Ухвалою Радомишльського районного суду Житомирської області від 12.06.2017 року у вказаній цивільній справі було відкрито провадження.

Ухвалою Радомишльського районного суду Житомирської області від 09.08.2017 року провадження у вказаній цивільній справі було зупинено до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку кримінального судочинства.

12.09.2018 року на підставі розпорядження голови Радомишльського районного суду Житомирської області № 167 від 20.08.2018 року вказана цивільна справа надійшла до Брусилівського районного суду Житомирської області з Радомишльського районного суду Житомирської області, ухвалою Брусилівського районного суду Житомирської області від 26.10.2018р. прийнята до провадження суду, провадження у вказаній справі було поновлено та її розгляд було продовжено за правилами спрощеного позовного провадження.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Нагорна Т.І. позовні вимоги підтримали у повному обсязі, надали пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, яку просили задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засідання позовні вимоги ОСОБА_1 не визнав, надав пояснення, аналогічні викладеним у відзиві на позовну заяву, в задоволенні якої просив відмовити.

Третя особа ОСОБА_5 в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 підтримав, зазначивши, що померлий ОСОБА_6 був його дідом, позивачка це його мати. Стверджував, що мати здійснювала догляд за дідом, купували йому ліки. Також після смерті діда його мати організовувала поминальні обіди, які оплачувала за власний кошт. Також саме вона сплачувала гроші за пам`ятник, який дійсно замовляли втрьох його мати та його дядьки ОСОБА_2 та ОСОБА_4 .

Допитаний судом в якості свідка ОСОБА_7 пояснив, що займався організацією музики на похоронах ОСОБА_6 у грудні 2015 року, за шо отримав кошти в сумі 1200 грн. від ОСОБА_1 .

Суд, вислухавши пояснення сторін, третьої особи, свідка, прийшов до наступних висновків.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Так, встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_6 (а.с. 6, 163).

Після його смерті відкрилась спадщина на житловий будинок, розташований за адресою АДРЕСА_1 , що належав померлому на праві власності (а.с. 206) та земельну ділянку кадастровий номер :08:004:0007 площею 0,0992 га, розташовану за вказаною адресою (а.с. 212).

Відповідно до копії заповіту від 08 липня 2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Радомишльського районного нотаріального округу Житомирської області Мельниченко Н.М., ОСОБА_6 на випадок своєї смерті зробив таке розпорядження: належний йому на праві особистої власності будинок АДРЕСА_1 розподілив між спадкоємцями синами ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , а також онуком ОСОБА_5 , вказавши конкретні приміщення та кімнати кожному з них, а саме ОСОБА_2 кімнати, позначені в технічному паспорті під номером 1-8, 1-1, 1-2, 1-3, а також господарські споруди, позначені літерою «Г» та «Е»; ОСОБА_4 - кімнату, позначену в технічному паспорті під номером 1-4, а також господарську споруду, позначену літерою «Б»; ОСОБА_5 - кімнати, позначені в технічному паспорті під номером 1-5, 1-6, 1-7, а також господарську споруду, позначену літерою «Д». Земельну ділянку кадастровий номер :08:004:0007 за цією ж адресою з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку, належну спадкодавцеві на підставі державного акту про право власності на земельну ділянку серії ЖТ № 104609, заповів ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в 1/3 ідеальній частці кожному (а.с. 7).

При цьому загальна площа приміщень та кімнат, що ОСОБА_6 заповів ОСОБА_2 відповідно відомостей технічного паспорту на будинок складає 59,6 кв. м. у будинку та 42,4 кв. м господарських споруд, що заповів ОСОБА_4 , складає 16,4 кв. м у будинку та 31 кв. м. господарських споруд, що заповів ОСОБА_5 , складає 20,6 кв. м. у будинку та 25,2 кв. м господарських споруд (а.с. 208-215).

З копії спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_6 , вбачається, що ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 та ОСОБА_5 звернулись до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 (а.с. 168, 171, 174, 182)

При цьому ОСОБА_1 як спадкоємиць за законом отримала свідоцтво про право на спадщину на 1/6 обов`язкову частку в належному померлому ОСОБА_6 майні (а.с. 219).

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивачка зазначила, що нею було витрачено на лікування та поховання спадкодавця ОСОБА_6 27 232 грн., з яких придбані нею ліки на суму 1 347 грн., всі необхідні обрядові матеріали та обряд відспівування, що складає 3 715 гривень, витрати на поховальний обід на 70 чоловік, вартість якого 5 800 гривень, вартість обіду на 40 днів з дня смерті в сумі 4 600 гривень, поминальний обід на 1 рік з дня смерті в сумі 2 800 гривень. Крім того вона придбала та встановила пам`ятник на могилі свого батька, на що витратила 8 970 гривень. Втім, просить стягнути з відповідача на відшкодування цих витрат 14 977 грн., виходячи з розміру його фактичної частки у спадщині, що становить 55/100.

Згідно положень ч. ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підтвердження заявлених вимог позивачка ОСОБА_1 надала суду чеки на підтвердження придбання ліків (а.с. 14-15), накладну щодо оплати ритуальних послуг та обрядових матеріалів від 15.12.2015 р. (а.с. 16), товарні чеки на замовлення обідів від 23.01.2016 р., 16.12.2015 р. та 03.12.2016 року (а.с. 17-18), накладні на виготовлення та встановлення пам`ятника від 19.04.2016 р. та 25.11.2016р. (а.с. 19-20) .

Також позивачкою було надано копію договору на організацію та проведення поховання, укладеного з МКП «Радомишль» на копання могили, на що нею було сплачено 510 грн. (а.с. 121-122), розписку ОСОБА_8 про отримання від ОСОБА_1 300 грн. за послуги перевезення на автобусі на похованні ОСОБА_6 16.12.2015 року (а.с. 117) та розписку від ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 про отримання від ОСОБА_1 за послуги музикантів на похованні ОСОБА_6 16.12.2015 року 1 000 грн. (а.с 116), що в судовому засіданні підтвердив і свідок ОСОБА_7 .

Однак позовних вимог щодо стягнення коштів на відшкодування цих витрат ОСОБА_1 не заявляла.

Відповідно до ч. 1 ст. 1232 ЦК України спадкоємці зобов`язані відшкодувати розумні витрати, які були зроблені одним із них або іншою особою на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця.

Зазначена норма містить особливість при покладенні на спадкоємців обов`язку щодо покриття витрат на утримання, догляд, лікування спадкодавця, а саме: такі витрати повинні бути розумними, що стосується їхнього розміру та необхідності здійснення.

Статтею 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу» визначено, що поховання померлого - комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству.

Під комплексом заходів та обрядових дій розуміється, зокрема, організація поховання померлого і проведення у зв`язку з цим ритуальних послуг відповідно до місцевих умов.

Тобто, виходячи із визначення поняття поховання, відповідно до закону, до таких витрат можна віднести ті, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом у могилу.

Отже, витрати на проведення поминальних обідів, які проводяться після поховання, не відносяться до витрат на поховання, відшкодовувати які спадкоємці зобов`язані відповідно ст. 1232 ЦК України, тому понесені позивачкою витрати на проведення поминальних обідів на загальну суму 13 200 грн. стягненню з відповідача не підлягають.

Аналогічну позицію висловив і Верховний Суд в своїй постанові від 19.03.2018 р. по справі № 554/1793/15-ц, в якій зокрема вказав, що витрати на поминальні обіди не входять до витрат на поховання.

У п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 «Про практику розгляду цивільних справ за позовом про відшкодування шкоди» роз`яснено, що витрати на поховання (у тому числі на ритуальні послуги та обряди) відшкодовуються тій особі, яка понесла ці витрати.

Суд вважає, що позивачка довела суду належними доказами, що вона понесла витрати на виготовлення та установку пам`ятника спадкодавцю на суму 8 790 грн.

Розраховуючи суму, яка має бути відшкодована позивачці відповідачем у зв`язку з понесенням витрат на виготовлення та установку пам`ятника, суд враховує, що позивачка отримала державну матеріальну допомогу на поховання батька в сумі 7 200 грн., що сама підтвердила суду, також враховує, що з цієї суми позивачка віддала 3 000 грн. ОСОБА_4 на лікування, чого не заперечували сторони. Отже, фактично ОСОБА_1 витратила власних коштів на суму 4 590 грн.

Враховуючи, що частка позивачки ОСОБА_1 у спадщині становить 1/6, її витрати у виготовленні пам`ятника мали б скласти 765 грн. Решта сума у 3 825 грн. мала б бути відшкодована іншими спадкоємцями залежно від їх частки у спадщині.

Оскільки загальна площа успадкованої відповідачем ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_6 згідно заповіту останнього частини будинку та господарських будівель складає 102 кв.м., при цьому площа успадкованої ОСОБА_4 частини будинку складає 47,4 кв.м., а ОСОБА_5 складає 45,8 кв.м., частка відповідача ОСОБА_2 у спадщині становить приблизно 52, 26 %. Тобто ним має бути відшкодована сума в 1 841, 67 грн. з витрат на виготовлення й установку пам`ятника, що понесла позивачка. Отже, саме ця сума підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 .

Суд критично ставиться до пояснень відповідача щодо того, що витрати на виготовлення пам`ятника він, позивачка та ОСОБА_4 несли порівну, оскільки жодних доказів на підтвердження цього відповідач не надав.

Щодо витрат на придбання позивачкою ОСОБА_1 необхідних обрядових матеріалів та сплати за обряд відспівування, що складає 3 715 гривень та підтверджується накладною № 12 від 15.12.2015 року, виданою ОСОБА_11 , суд вважає, що позивачкою не доведено поза розумним сумнівом їх понесення, оскільки відповідачем також надано суду накладну № 147 від 15.12.2015 року, видану ОСОБА_11 ОСОБА_2 на підтвердження придбання тих самих обрядових матеріалів на поховання ОСОБА_6 на суму 4 510 грн (а.с. 100). При цьому згідно відповіді № 1351/218/01-19 від 13.03.2019 року, наданої Радомишльським ВП Коростишівського ВП ГУПН в Житомирській області Зіневич Т ОСОБА_12 на її звернення, при опитуванні ФОП ОСОБА_11 в ході проведеної Радомишльським ВП перевірки, остання заперечила факт видачі ОСОБА_1 накладної № 12 від 15.12.2015 року щодо придбання атрибутів та послуг для проведення поховання ОСОБА_6 (а.с. 143).

З огляду на викладене, сума на відшкодування цих витрат стягненню з відповідача не підлягає.

Також не підлягає стягненню й сума на відшкодування витрат на лікування ОСОБА_6 в розмірі 1 347 гривень, оскільки позивачкою не доведено, що вказані кошти були витрачені саме нею і саме на лікування ОСОБА_6 суду не надані докази, що ліки, які були придбані згідно чеків, призначались ОСОБА_6 лікарем, та були придбані саме позивачкою за власні кошти.

Аналогічну позицію висловив і Верховний Суд в своїй постанові від 19.03.2018 року у справі № 554/1793/15-ц, зазначивши, що позивач повинен надати суду докази того, що витрачені на лікування померлого кошти були саме його особистими коштами.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 щодо відшкодування відповідачем ОСОБА_2 витрат на лікування та поховання їх батька ОСОБА_6 підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України ОСОБА_1 має право на компенсацію відповідачем судового збору, сплаченого нею за подання позовної заяви, пропорційно задоволеним вимогам від заявлених (заявлено 14 977 грн., задоволено 1 841 грн. 67 коп.), в сумі 79 грн. 22 коп. (640 грн. х 1 841 грн. 67 коп./ 14 977 грн.)

На підставі викладеного, ст. 1232 ЦК України, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 82, 89, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про стягнення витрат на лікування та поховання, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН: НОМЕР_1 , паспорт серія НОМЕР_2 , виданий Бердянським РВ УМВС України в Запорізькій області 22.078.1997 р., зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН: НОМЕР_3 , паспорт серія НОМЕР_4 , виданий Радомишльським РВ УМВС України в Житомирський області 28.07.1997 р., зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 ) витрати на лікування та поховання ОСОБА_6 в сумі 1 841 (одна тисяча вісімсот сорок одну) гривню 67 коп., а також судові витрати у розмірі 79 гривень 22 копійки, а всього 1 920 (одна тисяча дев`ятсот двадцять) гривень 89 копійок.

В решті позову, - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Рішення постановлено суддею у нарадчій кімнаті.

СУДДЯ О.С. Данилюк