КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 22-ц/824/9427/2019 Головуючий в 1-й інстанції - Кравченко М.В.
372/2620/18 Доповідач Чобіток А.О.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

02 грудня 2019 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого-ЧобітокА.О. гуддів - Немировської О.В., Оніщука М.І.

секретар - Зиль Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Обухівського районного суду Київської області від 05 квітня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна,-

у с т а н о в и в:

У вересні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідача, у якому просила визнати спільною сумісною власністю подружжя автомобіль марки «GEELY EMGRAND 7», 2013 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , № кузова НОМЕР_2 , який зареєстровано на ім`я відповідача, та в порядку поділу спільного майна подружжя стягнути з останнього на її користь 1/2 частину вартості майна в сумі 91 780 грн. а автомобіль залишити у власності відповідача.

Під час розгляду справи відповідач звернувся до суду із зустрічним позовом, у якому просив визнати спільною сумісною власністю подружжя майно, яке було придбане ними в шлюбі, а саме: шафу купе вартістю 7 000 грн., диван кутовий вартістю 4 000 грн., телевізор - 32 дюйми вартістю 4 000 грн., телевізор марки «Бравіс» - 17 дюймів вартістю 2 000 грн., ноутбук вартістю 4 000 грн., міжкімнатні вхідні двері вартістю 3 000 грн., міжсхідцеву комору вартістю 2 400 грн., підліткове ліжко вартістю 6 000 грн., комод «Альфа» вартістю 2 600 грн., кухонний стіл вартістю 1 100 грн., мікрохвильову піч марки «Канді» вартістю 1 500 грн., електричний блендер-подрібнювач вартістю 750 грн., автомобіль марки «GEELY EMGRAND 7», 2013 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , який був придбаний в 2013 році за 88 250 грн. в тому числі ПДВ 17 650 грн., а також грошові кошти в сумі 100 000 грн., які були отримані в борг відповідно до розписки, спільним боргом подружжя та поділити його між сторонами.

Рішенням Обухівського районного суду міста Києва від 05 квітня 2019 року первісний та зустрічний позови задоволено частково. Вирішено в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя ОСОБА_1 визнати право особистої приватної власності за кожним з них на 1/2 частину (у рівних частинах за кожним) наступних об`єктів рухомого майна: автомобіля «GEELY EMGRAND 7», 2013 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 ; шафи-купе; дивана кутового «Флей»; комода «Альфа»; підліткового ліжка. У задоволенні інших позовних вимог первісного та зустрічного позовів відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду в частині поділу автомобіля між сторонами, визнавши за кожним право власності на Ѕ частину автомобіля, та постановити нове рішення, яким залишити автомобіль у власності відповідача, стягнувши на її користь грошову компенсацію вартості Ѕ частини автомобіля у розмірі 91780 грн. Зустрічний позов відповідача залишити без задоволення. Зазначає, що автомобіль є неподільною річчю, а тому повинен бути присуджений одному з подружжя, як це передбачено ст. 7 СК України. Проте суд проігнорував вимоги вказаної норми закону. Вартість автомобіля підтверджена офіційним сайтом продажу автомобілів Авторіа і становить 6500 доларів США, що за офіційним курсом НБУ становить 183560 грн.. Вона висловила свою згоду на отримання компенсації вартості Ѕ автомобіля, у зв`язку з чим недоречне посилання суду на ч. 5 ст.71 СК України та 365 ЦК України. Крім того відповідач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження придбання майна у шлюбі решти майна, яке суд також безпідставно визнав його спільним майном подружжя та поділив між сторонами в рівних частках.

Відзив ОСОБА_2 на апеляційну скаргу ОСОБА_1 фактично визнаний судом апеляційної інстанції апеляційною скаргою на рішення суду першої інстанції, яка була залишена без руху, а в подальшому у відкритті апеляційного провадження за якою було відмовлено.

При розгляді даної справи судом першої інстанції установлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 15.11.2008 року, який розірвано рішенням Обухівського районного суду Київської області від 10.01.2018 року, що підтверджується копією відповідного рішення суду та визнається сторонами.

За час перебування у шлюбі сторони набули право спільної сумісної власності на майно, а саме: автомобіль марки «GEELY EMGRAND 7», 2013 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , № кузова НОМЕР_2 , шафу-купе, диван кутовий «Флей», комод «Альфа» підліткове ліжко.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи частково як первісний, так і зустрічний позов, визнавши спільним майном подружжя автомобіль марки «GEELY EMGRAND 7», 2013 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , № кузова НОМЕР_2 , шафу-купе, диван кутовий «Флей», комод «Альфа» підліткове ліжко, суд першої інстанції визнав ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу, залишивши майно у спільній частковій власності сторін.Ухвалюючи дане рішення суд виходив із того, що жодна із сторін не вживала заходів для попереднього внесення коштів на депозитний рахунок суду в якості грошової компенсації, у конкретизованій і чіткій формі не висловила згоди щодо отримання грошової компенсації, а тому суд уважав відсутніми підстави для присудження грошової компенсації одному із подружжя, пославшись при цьому на пункт 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 р. N 11.

Заслухавши доповідь судді, пояснення сторін та їх представників, обговоривши доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення суду в оскаржуваній його частині, обставини справи, дослідивши її матеріали, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до п.1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважних причин (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороб тощо) самостійного заробітку (доходу).

Згідно зі ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно п. 1 ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

У відповідності до п.1, ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільне сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Визнавши за кожною із сторін право власності у рівних частках, суд відмовив ОСОБА_1 у стягненні на її користь з відповідача грошової компенсації за належну їй Ѕ частину автомобіля, обґрунтовуючи свою позицію пунктом 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 р. N 11 щодо обов`язкової згоди щодо отримання грошової компенсації та її внесення на депозит суду.

Так, дійсно, Верховний Суд України висловив правову позицію про те, що вирішуючи питання про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4-5 статті 71 СК України щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Якщо жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Отже, в разі, коли один з подружжя не вчинив передбачених частиною п`ятою статті 71 СК України дій щодо попереднього внесення відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між сторонами відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Відповідно до ч. 4 ст. 71 СК України, присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України.

Зазначаючи про те, що відсутня обов`язкова згода одного подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що вказані норми закону застосовуються при поділі нерухомого майна.

У даному випадку поділу підлягає рухоме майно, позивач згодна на отримання компенсації, а відповідно до ч. 2 ст. 71 СК України неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

При цьому в даному випадку внесення на депозитний рахунок суду коштів законом не вимагається, оскільки саме позивач згодна на грошову компенсацію, а автомобіль присуджується відповідачу. Внесення на депозитний рахунок суду коштів передбачено для позивача, який бажає при поділі майна отримати одноосібне право власності на неподільну річ, а не навпаки і тільки при поділі нерухомого майна.

Установлено та не оспорюється сторонами, що під час шлюбу сторонами було придбано автомобіль марки «GEELY EMGRAND 7», 2013 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , № кузова НОМЕР_2 , який було зареєстровано на відповідача.

Отже, зважаючи на згоду ОСОБА_1 залишити автомобіль відповідачу, з останнього підлягає стягненню грошова компенсація Ѕ частини його вартості.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно із ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

На підтвердження вартості спірного автомобіля при пред`явленні позову ОСОБА_1 надала відомості з офіційного сайту продажу автомобілів Авторіа стном на вересень 2018 року, відповідно до якого ринкова вартість марки автомобіля «GEELY EMGRAND 7», 2013 року випуску становить 6500 доларів США, що за офіційним курсом НБУ становить 183560 грн..

Заперечуючи проти позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 надав Звіт про оцінку майна № 12/16 від 01.05.2018 року, складений ФОП ОСОБА_4 , за яким ринкова вартість автомобіля марки «GEELY EMGRAND7», 2013 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , становить 123 159,00 грн..

Під час розгляду даної справи судом апеляційної інстанції ОСОБА_2 надав Звіт про визначення ринкової вартості колісного транспортного засобу від 05.09.2019 року, складений ФОП ОСОБА_5 , за яким ринкова вартість автомобіля марки «GEELY EMGRAND7», 2013 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 становить 115 833,54 грн..

ОСОБА_1 11.11.2019 року подала Висновок експерта № 10710-2019, складений 21.10.2019 року Українським незалежним інститутом судових експертиз, за яким ринкова вартість автомобіля марки «GEELY EMGRAND7», 2013 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 станом на 21.10.2019 року становить 134 966,78 грн.( а.с.225-246 том 1).

Оцінюючи надані сторонами докази на підтвердження вартості спірного автомобіля, суд апеляційної інстанції приймає до уваги Висновок експерта № 10710-2019, складений 21.10.2019 року Українським незалежним інститутом судових експертиз, виходячи з наступного.

Відповідно до частин 1-3 ст. 102 ЦПК України, висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права. Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

Згідно із частинами 1,2,5,6 ст. 106 ЦПК України, учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. Порядок проведення експертизи та складення висновків експерта за результатами проведеної експертизи визначається відповідно до чинного законодавства України про проведення судових експертиз. У висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.Експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права і обов`язки, що й експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду.

Як убачається із Висновку експерта № 10710-2019, складеного 21.10.2019 року Українським незалежним інститутом судових експертиз, то останній відповідає вимогам ст. 106 ЦПК України, оскільки містить інформацію про його підготовлення для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а експерт має кваліфікацію судового експерта-автотоварознавця, що підтверджується відповідним свідоцтвом.

На підставі викладеного, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог як ОСОБА_6 так і зустрічного позову ОСОБА_2 щодо стягнення з відповідача на її користь Ѕ частини вартості автомобіля, що складає 67 483,39 грн., залишивши його у власності ОСОБА_2 ..

Суд апеляційної інстанції не бере до уваги доводи ОСОБА_2 про те, що при стягненні з нього грошової компенсації за автомобіль, повинно бути враховане рішення Обухівського районного суду Київської області від 18.04.2019 року, яким з нього стягнуто на користь ОСОБА_7 грошові кошти в розмірі 89 000,00 грн., які, як він про це зазначає, були отримані ним та ОСОБА_1 спільно в борг з метою придбання спірного автомобіля, оскільки будь-яких доказів того, що вказані кошти були позичені саме подружжям ОСОБА_1, а не особисто ОСОБА_2 , останній не надав. Як і не надав доказів того, що вказані кошти позичалися в інтересах сім`ї, унаслідок чого б у ОСОБА_1 виник обов`язок по їх поверненню.

Не може погодитись суд апеляційної інстанції і з висновком суду щодо визнання спільною сумісною власністю подружжя шафу-купе, дивану кутового «Флей», комод «Альфа», підліткове ліжко та визнання за кожним із колишнього подружжя право власності на нього по Ѕ частині.

Як убачається із матеріалів справи, то ОСОБА_2 на підтвердження того, що диван «Флей», шафа-купе, комод «Альфа» були придбані під час шлюбу з ОСОБА_1 та є їх спільною власністю надав копії товарних чеків, відповідно до яких диван «Флей» було придбано 27.03.2009 року, коли було придбано шафу-купе, комод «Альфа», чек відомостей не містить. Наявність підліткового ліжка, ОСОБА_2 доводить фотокарткою, яка також не містить дати.

Відповідно до роз`яснень, викладених в Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» за № 11 від 21.12.2007 року, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Вказуючи про те, що сторонами під час шлюбу було придбано шафу-купе, диван кутовий «Флей», комод «Альфа», підліткове ліжко, ОСОБА_2 належних та допустимих доказів зазначеному не надав, а з наданих ним доказів установити дату їх придбання, джерело, наявність їх на час припинення спільного ведення господарства, неможливо.

Наведене свідчить про безпідставність визнання судом першої інстанції указаного майна спільною сумісною власністю подружжя.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про скасування рішення суду в оскаржуваній його частині з постановленням нового рішення про часткове задоволення позовів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , визнавши за ОСОБА_2 право власності на автомобіль, стягнувши з нього на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за Ѕ його частину, що належить ОСОБА_1 та розподіливши судові витрати відповідно до ст.. 141 ЦПК України, стягнувши з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_1 , сплачений нею судовий збір за подачу позову та апеляційної скарги ( 917,80+1377,00) у розмірі 2 294,80 грн..

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 05 квітня 2019 рокускасувати в оскаржуваній його частині та постановити нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 та зустрічний позов ОСОБА_2 про поділ майна подружжя задовольнити частково.

У порядку поділу майна подружжя виділити у власність ОСОБА_2 автомобіль марки GEELYEMGRAND7 2013 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , вартістю 134 966 грн. 78 коп..

Стягнути з ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 ) компенсацію у розмірі 67 483 грн. 30 коп. та судові витрати в розмірі 2 294,80 грн..

У задоволенні решти зустрічних позовних вимог відмовити.

У решті рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: А. О. Чобіток

Судді: О. В. Немировська

М.І. Оніщук