Справа № 617/55/18
Провадження № 2/617/12/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2019 року Вовчанський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді - Глоби М.М.,

за участю секретаря судового засідання Борщ Л.В.,

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вовчанську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, в обґрунтування якогозазначив, що 14 листопада 2017 року о 12 год. 00 хв. водій ОСОБА_3, керуючи автомобілем марки «ВАЗ 21061», реєстраційний номер НОМЕР_1 по вул. Духовній в м. Вовчанську Харківської області, не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожніх обставин, не впорався з керуванням та скоїв наїзд на стоячий автомобіль марки «DAEWOO NUBIRA», реєстраційний номер НОМЕР_2, під його керуванням, внаслідок чого транспортні засоби зазнали пошкоджень. Вина ОСОБА_3 у вказаній дорожньо-транспортній пригоді була встановлена постановоюВовчанського районного суду Харківської області від 01 грудня 2017 року. Згідноіз звітом про вартість матеріального збитку від 28 листопада 2017 рокузавдані збитки становлять суму у розмірі 71 475 грн. 00 коп. Зазначає, що автомобіль належить відповідно до свідоцтва про реєстрацію ОСОБА_4, але відповідно до довіреності, посвідченої 10 січня 2018 рокуйому було надано право розпорядження та експлуатування автомобілем у тому числі право отримувати відшкодування заподіяної шкоди. Вважає, що внаслідок пошкодження транспортного засобу, йому була завдана моральна шкода, яку оцінює в 5000 грн. 00 коп. Також ним були понесені витрати на проведення звіту про вартість матеріального збитку у розмірі 1000 грн. 00 коп., витрати на послуги адвоката у розмірі 6000 грн. 00 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 746грн. 75 коп. ОСОБА_3 в добровільному порядку не відшкодував завдану шкоду.Просив стягнути з ОСОБА_3матеріальну шкоду в розмірі 71 475 грн. 00 коп., моральну шкоду - 5000 грн. 00 коп., суму сплаченого судового збору - 746 грн. 75 коп., витрат за проведення звіту про вартість матеріального збитку - 1000 грн. 00 коп. та витрат на правову допомогу - 6000 грн. 00 коп.

У судовому засіданні позивач та його представникпідтримали заявлені позовні вимоги у повному обсязі, просили їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Під час судового розгляду уточнили позовні вимоги, просили також додатково стягнути витрати на правову допомогу в розмірі 3 200 грн. 00 коп.

Відповідач позовні вимоги не визнав, просив відмовити у їх задоволенні, оскільки 14 листопада 2017 року дорожньо-транспортна пригода відбулась внаслідок того, що маятник на його автомобілі заклинило, а тому він у пошкодження транспортного засобу не винуватий. На автомобілі позивача були незначні пошкодження.

Вислухавши позивача, його представника, відповідача та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Згідно ст. ст. 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду по захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Як встановлено під час судового розгляду,14 листопада 2017 року о 12 год. 00 хв. водій ОСОБА_3, керуючи автомобілем марки «ВАЗ 21061», реєстраційний номер НОМЕР_1 по вул. Духовній в м. Вовчанську Харківської області, не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожніх обставин, не впорався з керуванням та скоїв наїзд на автомобіль НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_1, внаслідок чого транспортні засоби зазнали пошкоджень.

Відповідно до постанови Вовчанського районного суду Харківської області від 01 грудня 2017 року, винуватим у настанні даної дорожньо-транспортної пригоди був визнаний ОСОБА_3

У відповідності до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, яка визначає підстави звільнення від доказування, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно до положень ч. 6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обовязковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (чи бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Тобто, наявність вини в діях ОСОБА_3 у настанні дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 14 листопада 2017 року, встановлена і не підлягає доказуванню.

Власником автомобіля НОМЕР_3 відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу СХТ № 780771 є ОСОБА_4

Відповідно до даних довіреності, посвідченої 10 січня 2018 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_5, зареєстрована в реєстрі за № 7, ОСОБА_1 надано право експлуатувати та розпоряджатися належним ОСОБА_4 автомобілем НОМЕР_3, також у разі спричинення автомобілю пошкодження іншими особами в результаті дорожньо-транспортної пригоди отримувати відшкодування.

Стаття 395 ЦК України визначає види речових прав на чуже майно до яких належить право володіння.

Речове право на чуже майно, як і право власності, носить абсолютний характер. Субєкт речового права на чуже майно вступає у відносини з усіма іншими субєктами, хто його оточує.

Таким чином, абсолютний характер речового права проявляється в тому, що порушником речового права на чуже майно може бути будь-яка особа із числа тих, з ким він вступає у відносини.

Відповідно до ст. 396 ЦК України правила про захист права власності, які встановлені главою 29 ЦК України, поширюються на речові права власності на чуже майно.

Якщо порушення речового права на чуже майно, з вини третіх осіб, завдало певних майнових збитків особі, якій належить це право, то ця особа може звернутися за захистом належних їй прав на підставі ст. 396 ЦК України.

Факт правомірності володіння майном є достатньою підставою для особи, яка володіє речовим правом на чуже майно, для звернення за захистом цього права.

Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших правових підстав (договору оренди, довіреності тощо).

Таким чином, спричинення шкоди користувачу майна випливає з факту його користування цим майном на достатній правовій підставі відповідно до пункту 2.2 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 3 грудня 2014 року у справі № 6-183цс14.

Як встановлено під час судового розгляду, ОСОБА_1 управляв транспортним засобом на підставі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб та відповідної довіреності, а тому суд приходить до висновку, що він правомірно володів цим майном, а тому має право на відшкодування завданої шкоди.

Окрім цього, суд враховує, що право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов'язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов'язанні.

За таких обставин, потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов'язань деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права: а) шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди; б) шляхом звернення до страховика, у якого застрахована цивільна відповідальність особи, яка завдала шкоди, із вимогою про виплату страхового відшкодування; в) шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди.

Таким чином, суд приходить до висновку, що саме позивач має право обирати до кого звертатися з позовом, до особи яка завдала шкоди, чи до страхової компанії.

Такі висновки суду є законними та узгоджуються з правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 26 жовтня 2016 року у справі № 6-954цс16.

На обґрунтування вимог про відшкодування матеріальної шкоди позивач надав фотокопію звіту вартості матеріального збитку автомобіля НОМЕР_3 від 29 листопада 2017 року, виконаного Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_6, в якому вартість матеріальної шкоди,завданої власнику колісного транспортного засобу марки «DAEWOO NUBIRA»реєстраційний номер НОМЕР_2, становить71 475грн. 00 коп. (а.с. 9-32).

Згідно з даними висновку судової автотоварознавчої експертизи № 5769 від 02 серпня 2018 року, проведеної судовим експертом ХНДІСЕ ім. засл. проф. ОСОБА_7, вартість відновлювального ремонту автомобіля НОМЕР_3 з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу, станом на момент проведення експертизи, складає 17 692грн. 63 коп. (а.с. 90-99).

На переконання суду, звіт вартості матеріального збитку автомобіля НОМЕР_4 від 29 листопада 2017 року, виконаний фізичною особою-підприємцем ОСОБА_6, з економічної точки зору є необґрунтованим, а тому не приймається судом.

Даними висновку судового експерта № 5769 від 02 серпня 2018 року спростовується вищевказаний звіт, виконаний на замовлення позивача, в якому встановленозначно більший розмір вартості відновлювального ремонту автомобіля НОМЕР_4. Вказане експертне дослідження проведено судовим експертом 5 класу, який має свідоцтво судового експерта № 911 від 10 грудня 2013 року за спеціалізацією 12.2 «Визначення вартості колісних транспортних засобів та розміру збитку, завданого власнику транспортного засобу», стаж експертної роботи з 2013 року. Окрім цього, експерт, який проводив вказане дослідження був повідомлений про кримінальну відповідальність, у відповідності до ст. 384 КК України.

Як встановлено під час судового розгляду та підтверджено відповідачем, вартість відновлювального ремонту автомобілямарки «DAEWOO NUBIRA» до теперішнього часу не відшкодована.

Відповідно до ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Згідно з розясненнями, викладеними в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди.

Відповідно до положень ст.1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобовязати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

З огляду на викладене, вимоги позивача про відшкодування матеріальної шкоди підлягають частковому задоволенню в розмірі, визначеному висновком судового експерта № 5769 від 02 серпня 2018 рокуу розмірі 17 692грн.63 коп.

Щодо позовних вимог позивача в частині стягнення моральну шкоду, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 16 ЦК України відшкодування моральної шкоди є способом захисту цивільних прав та інтересів судом.

За змістом ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини,крім випадків,встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно роз'яснень, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Під час судового розгляду встановлена наявність завданої моральної шкоди позивачу, яка полягала у моральних стражданнях внаслідок протиправних дій відповідача, оскількипошкодження автомобіля, який перебуває у розпорядженні позивача призвело до зміни способу його життя, необхідністю проведення відновлювального ремонту автомобіля, захисту своїх інтересів. Між шкодою і протиправним діянням ОСОБА_3, які полягали в порушені Правил дорожнього руху України та наступному пошкодженні транспортного засобу, наявний причинний звязок та вина останнього в її заподіянні. Протиправні дії відповідача явились причиною пошкодження автомобіля, який перебуває у розпорядження позивача, наслідком чого є завдання моральної шкоди.Тому суд приходить до висновку про наявність передбачених законом підстав для відшкодування заданої позивачу діями відповідача моральної шкоди.

Згідно роз'яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України, з подальшими змінами «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема враховується характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили.

Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, § 62, ЄСПЛ від 12 липня 2007 року).

Враховуючи наведене, розмір відшкодування суд визначає виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, беручи до уваги глибину і тривалість моральних страждань позивача, характеру психологічної травми, яку він отримав у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу та захистом своїх прав та інтересів, а тому суд вважає достатнім стягнути з відповідача на користь позивача на відшкодування завданої моральної шкоди2000 грн. 00 коп.

Відповідно до статті 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Згідно з п. п. 1, 2 ч. 3, ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. До витрат, повязаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу та повязані із залученням спеціалістів, експертів та проведенням експертизи.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ч.1, п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, якими встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог та інші судові витрати, повязані з розглядом справи покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі договорів про надання правової допомоги від 14 листопада 2017 року та05 лютого 2018 року ОСОБА_1 була надана правова допомога Адвокатським обєднанням «Юридична фірма «Вілеон» (а.с. 48, 112).

Витрати на надання правової допомоги відповідно до Додаткової угоди від 14 листопада 2017 року становить 6000 грн. 00 коп., та 3200 грн. 00 коп.,які сплатив відповідач, що підтверджується відповідними фотокопіямиплатіжного доручення № 16 від 05 січня 2018 року та квитанції №19180891 від 26 листопада 2018 року відповідно (а.с. 52, 121).

Враховуючи часткове задоволення позовних вимог, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача 2369 грн. 04 коп. (17692 грн. 63 коп. + 2000 грн. 00 коп.) * (6000 грн. 00 коп. + 3200 грн. 00 коп.) / (71475 грн. 00 коп. + 5000 грн. 00 коп.)) за надання професійної правничої допомоги.

Вартість витрат на проведення звіту вартості матеріального збитку від 29 листопада 2017 року, виконаного Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_6 становить 1 000 грн. 00 коп., сплачена позивачем відповідно до фотокопії платіжного доручення № 13 від 30 листопада 2017 року (а.с. 47).

Вартість витрат на проведення судової автотоварознавчої експертизи № 5769 від 02 серпня 2018 року, проведеної судовим експертом ХНДІСЕ ім. засл. проф. ОСОБА_7, становить 4 004 грн. 00 коп., сплачена позивачем відповідно до платіжного доручення № 24 від 03 липня 2018 року (а.с. 83).

Крім того, ОСОБА_1 сплачена вартість направлення на адресу відповідача телеграми на виконання клопотання експерта, яка становить 220грн. 80 коп. (а.с. 79).

Враховуючи часткове задоволення позовних вимог, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача 1345 грн. 40 коп. (17692 грн. 63 коп. + 2000 грн. 00 коп.) * (1000 грн. 00 коп. + 4004 грн. 00 коп. + 220 грн. 80 коп.) / (71475 грн. 00 коп. + 5000 грн. 00 коп.))за витрати, повязані із залученням спеціаліста, експерта та проведенням експертизи.

Окрім цього, при зверненні ОСОБА_1 із позовними вимогами до суду, сплаті підлягала сума у розмірі 1415 грн. 55 коп. Враховуючи, що позивачем було сплачено відповідно до квитанції 764 грн. 75 коп. (а.с. 1), з урахуванням часткового задоволення позовних вимог, з відповідача на його користь підлягає стягненню 764 грн. 75 коп.

Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню понесені судові витрати в розмірі 4479 грн. 19 коп. (2369 грн. 04 коп. + 1345 грн. 40 коп. + 764 грн. 75 коп.).

З відповідача на користь Держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 650 грн. 80 коп. (1415 грн. 55 коп. 764 грн. 75 коп.).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 4, 5, 12, 81, 141, 258-259, 263-265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 17 692 (сімнадцять тисяч шістсот девяносто дві) грн. 63 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 2 000 (дві тисячі) грн. 00 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 суму понесених судових витрат в розмірі 4479 (чотири тисячі чотириста сімдесят девять) грн. 19 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Держави судовий збір в розмірі 650 (шістсот пятдесят) грн. 80 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до Харківського апеляційного суду до або через Вовчанський районний суд Харківської області.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач ОСОБА_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_5.

Представник позивача ОСОБА_2, адреса місцезнаходження: м. Харків, вул. Клочківська, 111-а, оф. 8-4.

Відповідач ОСОБА_3, адреса проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2,реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_6.

Суддя