2/465/1911/19
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

06.12.2019 року м.Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді - Кузь В.Я.

при секретарі - Янковській С.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Кредобанк" про визнання недісним кредитного договору №73786515AFCLI202 від 05.10.2016 року, укладеним між ПАТ «Платинум Банк» та ОСОБА_1

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд з позовом до Публічного акціонерного товариства " Кредобанк" про визнання недісним кредитного договору №73786515AFCLI202 від 05.10.2016 року, укладеним між ПАТ «Платинум Банк» та ОСОБА_1 .

Позовні вимоги мотивує тим, що у травні 2018 року він отримав листа від ТОВ «Юридична фірма «Дельта М» , з якого йому стало відомо, що нібито між ним та ПАТ «Платінум Банк» укладено кредитний договір №№73786515AFCLI202 від 05.10.2016 року.

Пізніше, у вересні 2018 року, із листа ПАТ «Кредобанк», він дізнався, що до останнього перейшло право вимоги за кредитними договорами, укладеними ПАТ «Платинум Банк» ( на даний час триває процедура ліквідації банку). В тому числі зазначалося, що між ПАТ «Платинум Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір від 05 жовтня 2016 року.

У жовтні 2018 року, він отримав від ПАТ «Кредобанк» листа №63/3-528//1 від 21.09.2018 року, де у додатках був направлений сам Кредитний (агентський) договір №73786515AFCLI202 . Вказаний кредитний договір було укладено між Публічним акціонерним товариством «Платінум Банк», в особі Директора Департаменту роздрібного бізнесу Дейнікової Н.В., яка діяла на підставі Довіреності від 23 лютого 2016 року за №72 та ОСОБА_1 05 жовтня 2016 року, місце укладання Договору зазначено - місто Київ. У Кредитному договорі зазначено Позичальник: ОСОБА_1 ,

Паспорт: НОМЕР_1 , виданий Каланчацьким РВ УМВС України в Херсонській обл., дата видачі 03.10.1999 рік.

Проте вказаний Кредитний договір він не укладав, та не підписував, кошти по договору не отримував. В день укладання Договору він перебував за місцем своєї реєстрації, в смт. Каланчак.

У липні 2016 року він втратив свій паспорт, а відтак вподальшому отримав новий. Отже, на день укладання кредитного договору, паспорт НОМЕР_1 , виданий Каланчацьким РВ УМВС України в Херсонській області, дата видачі 03.10.1999р., на підставі якого укладений кредитний договір, було втрачено.

Оскільки на кредитному договорі № 73786515AFCLI202 від 05.10.2016 року, відсутній його підпис, договір він особисто не укладав, довіреності на укладення договору не надавав та кошти по ньому не отримував, відтак просить визнати договір недійсним.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, пояснення дав аналогічні викладеним в позові. Просить такий задоволити. В чергове судове засідання позивач не прибув, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, просить позов задоволити.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов суду не подав.

Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши пояснення позивача , дослідивши матеріали справи та з`ясувавши її дійсні обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Судом встановлено, що 05.10.2016 року було укладено кредитний договір між Публічним акціонерним товариством «Платінум Банк», в особі Директора Департаменту роздрібного бізнесу Дейнікової Н.В., яка діяла на підставі Довіреності від 23 лютого 2016 року за №72 та ОСОБА_1 05 жовтня 2016 року, місце укладання Договору зазначено - місто Київ. У Кредитному договорі зазначено Позичальник: ОСОБА_1 , Паспорт: НОМЕР_1 , виданий Каланчацьким РВ УМВС України в Херсонській обл., дата видачі 03.10.1999 рік. Відповідно до листа ПАТ «Кредобанк» №63/3-528/1 від 21.09.2017 року, починаючи з 02 липня 2018 року новим кредитором за кредитним договором №73786515AFCLI202 від 05.10.2016 року, укладеним між ПАТ «Платинум Банк» та ОСОБА_1 є ПАТ «Кредобанк».

Позивач стверджує , що кредитний договір ним не укладався та не підписувався.

Із матеріалів справи вбачається, що напередодні, у липні 2016 року, позивач звернувся з заявою про втрату паспорта громадянина України і 23 вересня 2016 року ним було отримано новий паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Каланчацьким PC УДМС України в Херсонській області. Отже, на день укладання кредитного договору, паспорт НОМЕР_1 , виданий Каланчацьким РВ УМВС України в Херсонській області, дата видачі 03.10.1999р., на підставі якого укладений кредитний договір, було втрачено.

Відповідно до ст.ст.12,13 ЦК України, особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини, що визначено п. 1 ч. 1 ст. 11 ЦК України. Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 202 ЦК України).

Статтею 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Як зазначено в ч.2 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений в письмовій формі, якщо він підписаний його стороною /сторонами/. Тобто підпис підтверджує наміри учасників правочину та має забезпечити їх ідентифікацію.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 202, ч. 3 ст. 203 ЦК України встановлено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, що є одним із головних елементів угоди (правочину).

Своє волевиявлення на укладення договору учасник правочину виявляє в момент досягнення згоди з усіх істотних умов, складання та скріплення підписом письмового документа.

Відповідно до ст.547 ЦК України, правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч.1 ст.627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти] зазначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до цивільного законодавства.

Згідно з ч.1 ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного суду України №9 від 06.11.2009 року, «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» (надалі - Постанова Пленуму Верховного Суду України №9), при розгляді справ про визнання правочинів недійсними суди, залежно від предмета і підстав позову, повинні застосовувати норми матеріального права, якими регулюються відповідні відносини, та на підставі цих норм вирішувати справи.

Згідно з п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9, судам відповідно до статті 215 ЦК України, необхідно розмежовувати види недійсності правочинів: нікчемні правочини - якщо їх недійсність встановлена законом, та оспорювані - якщо їх недійсність прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує їх дійсність на підставах, встановлених законом. Нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом. Оспорюваний правочин може бути визнаний недійсним лише за рішенням суду.

Відповідно до п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9, якщо позивач посилається на нікчемність правочину для обґрунтування іншої заявленої вимоги, суд не вправі посилатися на відсутність судового рішення про встановлення нікчемності правочину, а повинен дати оцінку таким доводам позивача.

Згідно з п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9, правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. У разі якщо під час розгляду спору про визнання правочину недійсним як оспорюваного та застосування наслідків його недійсності буде встановлено наявність підстав, передбачених законодавством, вважати такий правочин нікчемним, суд, вказуючи про нікчемність такого правочину, одночасно застосовує наслідки недійсності нікчемного правочину. За змістом статті 216 ЦК України та виходячи із загальних засад цивільного законодавства суд може застосувати з власної ініціативи

Відповідно до ч. ч. 1-4 ст.12 Цивільного процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.ч.1,5,6 ст.81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до матеріалів справи, вбачається, що відповідач не використав свого права на подання відзиву на позов, в судове засідання не прибув, пояснення стосовно предмету позову не подав, оригінал кредитного договору не забезпечив. Відтак, з огляду на відсутність заперечень відповідача та з урахуванням відсутності оригіналу спірного договору, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підставні та підлягають до задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст..ст. 12, 81, 258,259, 263-265, 280-283, 352, 354, ЦПК України,-

УХВАЛИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства " Кредобанк" про визнання недісним кредитного договору №73786515AFCLI202 від 05.10.2016 року, укладеним між ПАТ «Платинум Банк» та ОСОБА_1 , задовольнити.

Визнати недійсним, з моменту укладення, кредитний договір №73786515AFCLI202 від 05.10.2016 року, укладений між ПАТ «Платинум Банк» правонаступником якого є ПАТ "Кредобанк" та ОСОБА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його оголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до вказаного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Сторони:

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ;

Відповідач 2: ПАТ «Кредобанк» юридична адреса: м. Львів, вул. Сахарова, 78;

Суддя В. Кузь