Справа №265/1217/19
Провадження №2/265/811/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 березня 2019 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Гноєвого С. С.,

при секретарі Федоровій А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Маріуполя Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1, яка на підставі довіреності діє в інтересах ОСОБА_2, до ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої ОСОБА_4, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, третя особа: Служба у справах дітей по Лівобережному району Управління "Служба у справах дітей" Маріупольської міської ради,-

В С Т А Н О В И В:

22 лютого 2019 року ОСОБА_1, яка на підставі довіреності діє в інтересах ОСОБА_2 звернулася до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя з позовною заявою до ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої ОСОБА_4, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

В обґрунтування заявлених позовних вимог посилалася на те, що ОСОБА_2 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1. Крім нього, в даній квартирі зареєстровані його дочка ОСОБА_3 та онука ОСОБА_4, але з 2004 року вони не проживають в його квартирі. Отже, відповідачі не проживають у спірній квартирі, не допомагають вести спільне господарство та оплачувати комунальні послуги, що ставить його у скрутне матеріальне становище. Таким чином, реєстрація відповідачів у квартирі, яка належить ОСОБА_2 на праві власності, позбавляє його можливості у повній мірі користуватись та розпоряджатись своїм майном, що порушує його права, за захистом яких він вимушений звертатись до суду.

ОСОБА_1 просила суд усунути ОСОБА_2 перешкоди у здійсненні права власності шляхом визнання ОСОБА_3 та ОСОБА_4, такими, що втратили право користування житловим приміщенням у квартирі № 23, розташованій в будинку № 62 по вулиці Київській в місті Маріуполі.

Позивач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_1 до суду не прибули, надавши суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності. Позовні вимоги підтримали та просили задовольнити позов повністю.

Відповідач ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої ОСОБА_4, у відкрите судове засідання не з'явилася, надавши суду письмову заяву про розгляд справи за їх відсутності. Позовні вимоги визнала, не заперечували проти задоволення позову.

Представник служби у справах дітей по Лівобережному району Управління "Служба у справах дітей" Маріупольської міської ради у судове засідання не зявився, надав заяву в якій просить розгляд справи розглянути у відсутності представника служби у справах дітей по Лівобережному району, проти задоволення позову не заперечує.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що дана позовна заява підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

За загальним правилом (ч.1 ст.13 ЦПК України) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна з яких відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Матеріалами справи встановлено, що квартира № 23, розташована в будинку № 62 по вулиці Київській в місті Маріуполі належить на праві приватної власності ОСОБА_2 на підставі біржового контракту № ОР7 від 13 квітня 1996 року, зареєстрованого в Маріупольському БТІ за реєстровим номером 38646.

Згідно зі ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, це право є непорушним.

Пунктом 39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз'яснено, що суди повинні виходити з того, що стосовно права членів сім'ї власника житлового приміщення на користування ним підлягають застосуванню положення статті 405 ЦК. Оскільки інше не встановлено законом, договором чи заповітом, на підставі яких встановлено сервітут, то відсутність члена сім'ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім'ї права користування житлом.

Згідно ж із ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

В аспекті ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом за наявності двох юридичних фактів: по-перше, відсутність члена сім'ї власника понад 1 рік; по-друге, відсутність поважних причин його не проживання.

В сенсі ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права.

Як вбачається з довідки, виданої Центром адміністративних послуг Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради від 15 січня 2019 року, за адресою: АДРЕСА_2 по теперішній час зареєстровано дві особи: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Згідно акту про фактичне проживання № 51 від 31 січня 2019 року, виданого КСН «Новий Східний» вбачається, що за адресою: АДРЕСА_3 не зареєстрований, але фактично проживає ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачі добровільно, без поважних на те причин не проживають за адресою спірної квартири з 2004 року.

Приймаючи до уваги те, що ОСОБА_2 є власником квартири № 23, розташованої в будинку № 62 по вулиці Київській в місті Маріуполі, а відповідачі будучи зареєстрованими у вказаній квартирі, але фактично не проживаючи в ній, перешкоджають у користуванні та розпорядженні нею своєю власністю, суд вважає можливим задовольнити позов та визнати відповідачів такими, що втратили право користування даною квартирою.

Що стосується судових витрат то позивач не наполягав стягнути з відповідачів судовий збір, сплачений при зверненні до суду, тому суд не вирішує питання щодо розподілу судових витрат.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 223, 259, 263-265, 280, 281, 285 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1, яка на підставі довіреності діє в інтересах ОСОБА_2, до ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої ОСОБА_4, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, третя особа: Служба у справах дітей по Лівобережному району Управління "Служба у справах дітей" Маріупольської міської ради - задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, такими, що втратили право користування житловим приміщенням у квартирі АДРЕСА_4.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивачем рішення суду може бути оскаржене до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тесту рішення.

Повний текст рішення суду складено 21 березня 2019 року.

Суддя _________________________ Гноєвой С.С.