справа №176/2694/18
провадження №2/176/154/19
РІШЕННЯ

Іменем України

20 березня 2019 р. Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Гусейнова К.А.,

з участю секретаря Яценко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання договору обміну нерухомого майна дійсним та визнання права власності на нерухоме майно, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2018 року позивач звернулась до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із позовом, в якому просить ухвалити судове рішення, яким визнати договір обміну нерухомого майна, зареєстрований 20 грудня 1997 року на Товарній біржі «Новий Век» за №3-10 між ОСОБА_5, ОСОБА_2 та ОСОБА_3, ОСОБА_4 дійсним. Визнати за позивачами право власності на квартиру АДРЕСА_1 (нова назва ОСОБА_6) в м. Жовті Води Дніпропетровської області в рівних частинах.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказує на те, що відповідно до договору обміну нерухомого майна від 20 грудня 1997 року, укладеного між сторонами у власність позивачів перейшла квартира АДРЕСА_2. Даний договір був посвідчений на Товарній біржі «Новий Век» за №3-10 та записаний в реєстр, книга №10 стор.88 запис №34. Нотаріально договір купівлі-продажу не був посвідчений, оскільки працівники товарної біржі запевнили, що відповідно до ч.2 ст. 15 Закону України "Про товарну біржу" від 10.12.1991 року, угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Після оформлення договору обміну нерухомого майна на товарній біржі, ОСОБА_1 отримала документи в Бюро технічної інвентаризації, а саме було виготовлено технічний паспорт на квартиру, де остання була зареєстрована на неї та її сина ОСОБА_2 Правоустановлюючі документи були видані на імя ОСОБА_5. Після цього вона двічі змінювала прізвище з ОСОБА_5 на ОСОБА_2 а з ОСОБА_2 на ОСОБА_1. Рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 05.05.2016 року у справі №176/1253/16 встановлено факт належності ОСОБА_1 правовстановлюючих документів на квартиру АДРЕСА_3.

Посилаючись на те, що на час укладання сторонами даної угоди сторони досягли згоди з усіх істотних умов притаманних цьому роду угод, на даний час вони володіють та користуються спірною квартирою як власники, ОСОБА_1 зареєстрована в цій квартирі, фактично проживає та сплачує комунальні платежі. При цьому, вказують, що не можуть реалізувати свої права з володіння та користування майном як власники.

Ухвалою суду від 14 січня 2019 року було відкрито провадження по вказаній цивільній справі та розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження.

Позивач ОСОБА_1, яка є також представником позивача ОСОБА_2 у своїй заяві просила розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Від відповідача ОСОБА_4 також надійшла заява про розгляд справи у його відсутність. Позовні вимоги визнає в повному обсязі.

Відповідч ОСОБА_3 у судове засідання не зявилась, відзиву на позов не надавала, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином.

З огляду на те, що відповідач ОСОБА_4 не подала відзив, відповідач ОСОБА_4 позов визнав, суд вважає, що дану справу необхідно розглянути підставі наявних у справі письмових доказів та у відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд повно, всебічно та об'єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, вважає що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до положень ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими, електронними доказами.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дана норма також закріплена у ст. 12 ЦПК України.

У відповідності до ч.1,2 ст. 4 Закону України «Про власність», що діяв на час виникнення спірних правовідносин, власник на свій розсуд, користується і розпоряджається належним йому майном. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Він може використовувати майно для здійснення господарської та іншої, не забороненої законом діяльності, зокрема передавати його безоплатно або за плату у володіння і користування іншим особам.

Згідно ч. 1 ст.13 Закону України «Про власність» обєктами права приватної власності є жилі будинки, квартири, предмети особистого користування, дачі, садові будинки, предмети домашнього господарства, продуктивна і робоча худоба, земельні ділянки ,насадження на земельній ділянці, засоби виробництва, вироблена продукція, транспортні засоби, грошові кошти, акції, інші цінні папери, а також інше майно споживчого і виробничого призначення.

Відповідно договору обміну нерухомого майна від 20.12.1997 року, посвідченого Товарною Біржею «Новий век» ОСОБА_5, ОСОБА_2 обміняли квартиру АДРЕСА_4 на належну ОСОБА_3, яка діє від свого імені, а також від імені ОСОБА_4 квартиру АДРЕСА_5 (нова назва ОСОБА_6). Згідно із зазначеним договором обмін квартир здійснено без доплат /а.с.10/.

Квартира АДРЕСА_6 бюро технічної інвентаризації 12 січня 1998 року за гр. ОСОБА_5 Ѕ частина та ОСОБА_2 1/2 частина /а.с.13/.

Позивач ОСОБА_1, відповідно до доданих документів двічі змінювала прізвище з ОСОБА_5 на ОСОБА_2, з ОСОБА_2 на ОСОБА_1 /а.с.14-16/.

Рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 05 травня 2016 року, встановлано факт належності ОСОБА_1 правовстановлюючих документів на квартиру АДРЕСА_7, а саме: договору обміну нерухомого майна, зареєстрованого на Товарній біржі «Новый век» 20 грудня 1997 року за №3-10 та реєстраційного посвідчення про реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_7, виданому Жовтоводським міжміським бюро технічної інвентаризації 12.01.1998 року.

Отже, сторони виконали передбачені договором умови угоди. Фактично позивачі вступили у володіння і користування квартирою №4 в будинку №21 по вулиці 50 років Комсомолу (нова назва вул. ОСОБА_6) в м. Жовті Води Дніпропетровської області.

Нотаріально договір посвідчено не було, оскільки на час його укладення ст.15 Закону України «Про товарну біржу» передбачала, що договір укладений на торговій біржі не потребує свого подальшого нотаріального посвідчення.

На теперішній час позивачі не мають можливості розпоряджатися придбаним нерухомим майном та вчиняти щодо нього будь-які цивільно-правові угоди, оскільки договір купівлі-продажу не пройшов нотаріального посвідчення.

Згідно ч.2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. В цьому випадку подальше нотаріальне посвідчення договору не потрібне.

Оскільки укладення договору обміну проведено з порушенням ст. 227 ЦК України, без нотаріального посвідчення, а на товарній біржі, позивачі не мають можливості розпоряджатися в повному обсязі своїм власним вищезазначеним майном.

З оглядоу на вищевказане, враховуючи, що сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне виконання договору, обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси третіх осіб не виявлено, тому суд визнає вищевказаний договір дійсним.

Вимога позивачів про визнання за ними права власності на квартиру АДРЕСА_8 (ОСОБА_6) в м. Жовті Води Дніпропетровської області в рівних частинах задоволенню не підлягає, оскільки відповідно до ч.3 ст. 334 діючого ЦК України, право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

Враховуючи наведене, керуючись ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», ст. ст. 4,13,48 Закону України «Про власність», та у відповідності до ст. ст. 12, 81, 141, 258, 259, 263-265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання договору обміну нерухомого майна дійсним та визнання права власності на нерухоме майно задовольнити частково.

Визнати договір обміну нерухомого майна зареєстрований 20 грудня 1997 року на Товарній Біржі «Новий Век» за №3-10 між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІНН, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІНН та ОСОБА_3, ОСОБА_4 дійсним.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

У відповідності до п.п. 15.5 п.15 ч. 1 розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи через Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області.

Суддя Жовтоводського

міського суду ОСОБА_7