КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 209/1420/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Муранова-Лесів І.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Шебуєвої В.А.,

суддів Оніщука М.І., Крижанівської Г.В.,

секретар Майданець К.В.,

розглянувши апеляційні скарги ОСОБА_2 та Крилової Олени Леонідівни, яка діє від імені та в інтересах Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк», на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 12 червня 2019 року в справі за позовом Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості та зустрічним позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» про розірвання кредитного договору та договору поруки,-

в с т а н о в и в:

В квітні 2016 року АТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості. Зазначило, що 08.06.2007 року між АТ КБ «Приватбанк» та відповідачем ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № DZHCG113470464. Відповідно до умов договору банк надав відповідачу кредит в іноземній валюті в розмірі 14400,00 доларів США на термін до 07.06.2027 року. В забезпечення виконання ОСОБА_2 зобов`язань за кредитним договором 08.06.2007 року між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_3 був укладений договір поруки. Посилаючись на те, що ОСОБА_2 не виконує свої зобов`язання, АТ КБ «Приватбанк» просило стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором № DZHCG113470464 від 08.06.2007 року у розмірі 12939,63 долари США, що станом на 10.10.2017 року за курсом НБУ складає 343547,18 грн.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 подали зустрічний позов до ПАТ КБ «Приватбанк» про розірвання кредитного договору та договору поруки. Зазначили, що ОСОБА_2 отримав кредит на придбання квартири, за адресою: АДРЕСА_1 і до 25.02.2015 року сплачував банку щомісячний платіж у повному обсязі. У зв`язку з підвищенням курсу долара США та збільшенням процентної ставки банком платіжна спроможність позичальника знизилася. З 25.02.2015 р. по 25.04.2016 р. ОСОБА_2 продовжував сплачувати щомісячні внески, щоправда в меншому обсязі. У зв`язку з наявною заборгованістю ОСОБА_2 19.04.2016 року звернувся до АТ КБ «Приватбанк». За наслідком обговорення вказаного питання було прийнято рішення, за яким ОСОБА_2 зобов`язався передати банку квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а банк зобов`язався списати з ОСОБА_2 всі нараховані борги за рахунок квартири. ОСОБА_2 виконав вимоги АТ КБ «Приватбанк» та переїхав проживати разом зі своєю сім`єю за адресою: АДРЕСА_2 . На офіційному сайті АТ КБ «Приватбанк» розміщена інформація з приводу продажу квартири та вказана вартість квартири 199 000 грн., у кредит по 2 332 грн/місяць. Оцінка вищевказаної квартири проводилась без участі ОСОБА_2 . Оскільки законодавством заборонено стягувати заборгованість у подвійному розмірі, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 просили розірвати кредитний договір № DZHCG113470464, укладений між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 08.06.2007 року; розірвати договір поруки № DZHCG113470464, укладений між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_3 08.06.2007 року.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 12 червня 2019 року позов АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором №DZHCG113470464 від 08.06.2007 року в розмірі 11055,01 доларів США, що за курсом НБУ станом на дату ухвалення судового рішення становить 290746,76 грн., з яких: 9603,10 доларів США - заборгованість за кредитом, 1355,91 доларів США - заборгованість за процентами, 96,00 доларів США - заборгованість за комісією.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь АТ КБ «Приватбанк» судові витрати в розмірі 3762,38 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до АТ КБ «Приватбанк» про розірвання кредитного договору та договору поруки задоволено.

Розірвано кредитний договір №DZHCG113470464, укладений між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 08.06.2007 року.

Розірвано договір поруки №DZHCG113470464/1, укладений між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_3 08.06.2007 року.

Стягнуто з АТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_3 судові витрати в розмірі 640,00 грн.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_2 та представник АТ КБ «Приватбанк» подали апеляційні скарги.

ОСОБА_2 в апеляційній скарзі просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог АТ КБ «Приватбанк». Посилався на порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що він отримав кредит на придбання квартири в сумі 12 000 доларів США. За весь час користування кредитом сплатив банку 20 420,08 доларів США. Також за взаємною домовленістю АТ КБ «Приватбанк» 19 квітня 2016 року вилучило та реалізувало предмет іпотеки - його квартиру, вартістю 10 812,83 доларів США. Відтак, розмір отриманої суми кредиту та розмірі сплаченої суми по кредиту є неспівмірними. У АТ КБ «Приватбанк» були відсутні підстави для нарахування процентів за користування кредитом та неустойки.

Представник АТ КБ «Приватбанк» в апеляційній скарзі просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволення зустрічного позову ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та відмовити в задоволенні зустрічного позову. Посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального права. На думку апелянта, суд дійшов помилкового висновку про наявність підстав для розірвання кредитного договору №DZHCG113470464 від 08.06.2007 року, укладеного з ОСОБА_2 Кредитний договір був спрямований на реальне настання правових наслідків, укладений належним чином, та на даний час є дійсний. ОСОБА_2 був обізнаний про підвищення відсоткової ставки, тоді як повідомлення поручителя про підвищення відсоткової ставки не потрібно. Підвищення процентної ставки передбачено кредитним договором.

В апеляційній інстанції представники АТ "КБ "Приватбанк" і ОСОБА_2 ОСОБА_3 підтримали апеляційні скарги та просять її задовольнити.

Вислухавши пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги ОСОБА_2 та представника АТ КБ «Приватбанк» підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 08 червня 2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № DZHCG113470464 (а.с. 15,16 т.1).

Відповідно до п. 1.1, 2.1, 2.2, 7.1 кредитного договору, Банк зобов`язується надати позичальникові кредитні кошти шляхом видачі готівки через касу на строк з 08 червня 2007 р. по 07 червня 2027 року включно, у вигляді не поновлюваної лінії у розмірі 14400 доларів США на наступні цілі: 12000 доларів США на придбання квартири, а також у розмірі 2400 доларів США на сплату страхових платежів у випадках та в порядку, передбачених п.п. 2.1.3, 2.2.7 даного Договору зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1% на місяць на суму залишку заборгованості за Кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 1% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, щомісяця в період сплати у розмірі 0,20% від суми виданого кредиту (що становить 24 долари США щомісячно), відсотків за дострокове погашення кредиту згідно з п.3.11 даного Договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу згідно п.6.2 даного Договору. Відповідно до договору ОСОБА_2 в рахунок погашення заборгованості за кредитом, процентами та винагороди зобов`язався сплачувати в період з 20 по 25 число кожного місяця щомісячні платежі у сумі 157,53 доларів США.

Пунктом 7.4 кредитного договору сторони визначили, що згідно ст.212 ЦК України, при порушенні позичальником зобов`язань по погашенню кредиту, передбачених п.п.1.1, 2.2.4, 2.3.3 цього договору позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі 2,46% на місяць (що становить 29,52% річних), розраховані на суму непогашеної в строк заборгованості за кредитом.

Пунктом 3.4 кредитного договору визначено, що нарахування відсотків здійснюється в останню дату сплати відсотків, при цьому відсотки розраховуються на фактичний залишок заборгованості за кожний календарний день, виходячи з фактичної кількості днів користування кредитом-360 днів у році. Відсотки розраховуються щомісяця, за період з першої дати поточного періоду сплати включно. Дата погашення кредиту в розрахунок не включається. Повне погашення відсотків здійснюється не пізніше дня повного погашення суми кредиту.

Згідно п. 4.1 кредитного договору при порушенні позичальником будь-якого зобов`язання, передбачених п.п. 2.2.2, 2.2.3 даного договору, Банк має право нарахувати, а позичальник зобов`язується сплатити Банку пеню в розмірі 0,15 % від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні, за кожний день прострочки. Сплата пені здійснюється в гривні. У випадку, якщо кредит видається в іноземній валюті, пеня сплачується в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на дату сплати.

З 25.11.2008 року АТ КБ «Приватбанк» було збільшено відсоткову ставку з 12% річних до 14,04% річних, а також відсоткову ставку за відсотками, які нараховуються на непогашену в строк заборгованість за кредитом з 29,52% до 33,64% річних.

В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 08.06.2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем ОСОБА_3 був укладений договір поруки № DZHCG113470464/1(а.с. 17 т.1).

Пунктами 2, 4 договору поруки визначено, що поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов`язань за кредитним договором у тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, відсотків за користування кредитом, комісій, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків. У випадку невиконання боржником зобов`язань за кредитним договором, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 08.06.2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем ОСОБА_2 також був укладений договір іпотеки, відповідно до якого ОСОБА_2 передав в іпотеку банку квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 (т.2 а.с.165-170).

ОСОБА_2 неналежним чином виконував свої зобов`язання за кредитним договором, у результаті чого виникла заборгованість. У зв`язку з цим банк 29 жовтня 2015 року направив відповідачам вимогу про погашення заборгованості (т.1 а.с.11-14).

19.04.2016 року згідно з акту прийняття-передачі правовстановлюючих документів ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» прийняв від ОСОБА_2 на зберігання оригінали правовстановлюючих документів: витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 14875946 на ім`я ОСОБА_2 , договір купівлі-продажу квартири посвідченого приватним нотаріусом Моісієнко В.М. зареєстрованого в реєстрі № 1131 від 08.06.2007 року; витяг з Державного реєстру правочинів (т.1 а.с.105).

ОСОБА_2 та члени його сім`ї звільнили передану в іпотеку банку квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а також в подальшому знялися з реєстрації у вищевказаній квартирі (т.1 а.с.109-110).

Відповідно до довіреності від 22.04.2016 року, посвідченої приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Дербіною Р.Є. та зареєстрованої в реєстрі за № 402, ОСОБА_2 уповноважив ПАТ КБ «Приватбанк» або ОСОБА_6 , діяти окремо та незалежно один від одного розпоряджатися, а саме продати належне йому нерухоме майно-квартиру за номером АДРЕСА_1 (т.2 а.с.152).

07 червня 2017 року на підставі виданої ОСОБА_2 довіреності ОСОБА_6 уклав договір купівлі-продажу належної ОСОБА_2 квартири з покупцями ОСОБА_7 та ОСОБА_8 Договір посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Міхеєвою Т.М., реєстровий №246, продаж вчинено за погоджену сторонами суму 158 000,00 грн. (т.2 а.с.133-134).

Внаслідок продажу квартири АТ КБ «Приватбанк» зараховано 6 030,53 доларів США, які розподілені наступним чином: 579,88 доларів США - на погашення боргу за комісією, 2179,46 - на часткове погашення боргу за пенею, 1734,77 доларів США - на часткове погашення боргу за відсотками, 642,83 доларів США - на погашення простроченої заборгованості за наданим кредитом. Сума коштів в розмірі 893,59 доларів США відповідачем в розрахунку заборгованості не врахована.

Суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для задоволення зустрічного позову ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про розірвання договору кредиту і договору поруки, а також частково задовольнив позов АТ КБ «Приватбанк», стягнувши з ОСОБА_2 на користь банку заборгованість станом на дату розрахунку 10.10.2017 року, в розмірі 11055,01 доларів США, що за курсом НБУ станом на дату ухвалення судового рішення становить 290746,76 грн., з яких: 9603,10 доларів США - заборгованість за кредитом, 1355,91 доларів США - заборгованість за процентами, 96,00 доларів США - заборгованість за комісією.

Суд також дійшов висновку про припинення поруки ОСОБА_3 на підставі ч. 1 ст. 559 ЦК України.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції в частині припинення поруки ОСОБА_3 .

Відповідно до ст. ст. 553, 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Частиною 1 ст. 559 ЦК України визначено, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання. У разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшився обсяг відповідальності боржника, такий поручитель несе відповідальність за порушення зобов`язання боржником в обсязі, що існував до такої зміни зобов`язання.

Як становлено судом, згідно договору поруки № DZHCG113470464/1 від 08.06.2007 року ОСОБА_3 поручився за виконання ОСОБА_2 своїх зобов`язань за кредитним договором, згідно з яким він отримав кредит в сумі 14 400 доларів США строком по 07 червня 2027 року та зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти в розмірі 1% в місяць, у разі прострочення заборгованості - в розмірі 2,46% в місяць.

З 25.11.2008 року АТ КБ «Приватбанк» було збільшено відсоткову ставку з 12% річних до 14,04% річних, а також відсоткову ставку за відсотками, які нараховуються на непогашену в строк заборгованість за кредитом з 29,52% до 33,64% річних.

В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що поручитель ОСОБА_3 надавав згоду на збільшення процентної ставки за кредитом. При цьому, АТ КБ «Приватбанк» не спростовувало вказаних обставин.

Відтак, суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про наявність передбачених ч. 1 ст. 559 ЦК України підстав для припинення поруки ОСОБА_3 .

Колегія суддів відхиляє посилання представника АТ КБ «Приватбанк» на те, що законом не передбачено обов`язку банку повідомляти поручителя про підвищення процентної ставки за договором, а підвищення процентної ставки передбачено кредитним договором, оскільки такі посилання не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

Разом з тим, колегія суддів не може погодитися із висновками суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором та вважає, що судом було неправильно застосовано норми матеріального права.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Разом з тим, відповідно до правових позицій Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 28 березня 2018 року в справа № 14-10цс18, постанові від 04 липня 2018 року в справі № 14-154цс18, в постанові від 31 жовтня 2018 року в справі № 202/4494/16-ц, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Як зазначило АТ КБ «Приватбанк» та вбачається з матеріалів справи, АТ КБ «Приватбанк» 05 листопада 2015 року направило на адресу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 повідомлення-вимогу від 29 жовтня 2015 року №30.1.0.0/2-70608DZHCL347 погасити прострочену заборгованість за кредитним договором протягом 5 днів, а в разі невиконання вимоги у вказаний строк - достроково сплатити кредит, проценти та штрафні санкції (а.с. 11-12 т. 1).

Таким чином, АТ КБ «Приватбанк» перенесло строки виконання зобов`язань та не мало права нараховувати проценти та неустойку після закінчення строку на виконання вказаної вимоги.

Відповідно розрахунку заборгованості та повідомлення-вимоги від 29 жовтня 2015 року №30.1.0.0/2-70608DZHCL347 у зв`язку з порушенням зобов`язань за вказаним кредитним договором у АТ КБ «Приватбанк» обліковувало за ОСОБА_2 строкову заборгованість по кредиту в сумі 10195,23 доларів США, а також прострочену заборгованість в сумі 1358,54 доларів США, з яких: 151,88 доларів США - заборгованість за кредитом, 1021,95 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом, 123,88 доларів США - заборгованість по комісії, 60,83 доларів США - пеня (а.с. 5-9, 11 т. 1).

Саме з вказаних сум слід виходити при визначенні розміру заборгованості, яка підлягає стягненню з ОСОБА_2 .

У зв`язку з неможливістю виконання зобов`язань за кредитним договором в квітні 2016 року ОСОБА_2 та АТ КБ «Приватбанк» дійшли домовленості, згідно якої 19.04.2016 року ОСОБА_2 передав АТ КБ «Приватбанк» оригінали правовстановлюючих документів на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , виселився з квартири, 22.04.2016 року ОСОБА_2 видав довіреність, якою уповноважив ПАТ КБ «Приватбанк» або ОСОБА_6 розпоряджатися, а саме продати належне йому нерухоме майно - квартиру за номером АДРЕСА_1 (т. 2 а.с.152).

07 червня 2017 року представник ОСОБА_2 за довіреністю ОСОБА_6 , уклав договір купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_1 , з покупцями ОСОБА_7 та ОСОБА_8 Договір посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Міхеєвою Т.М., реєстровий №246, продаж вчинено за погоджену сторонами суму 158000,00 грн. (т.2 а.с.133-134).

Внаслідок продажу квартири АТ КБ «Приватбанк» зарахував 6 030,53 доларів США.

В період з 26 листопада 2015 року по 26 травня 2016 року ОСОБА_2 сплатив в погашення боргу 206,81 доларів США.

Вказані суми підлягають врахуванню при визначенні розміру заборгованості, який підлягає стягненню з ОСОБА_2 ..

Як встановлено судом та убачається з розрахунку заборгованості, АТ КБ «Приватбанк» неправомірно нараховувало та стягувало з ОСОБА_2 пеню за прострочення виконання зобов`язань в іноземній валюті - доларах США.

З розрахунку заборгованості вбачається, що АТ КБ «Приватбанк» за період з березня 2015 року по квітень 2016 року стягнуло з ОСОБА_2 пеню в розмірі 256,03 доларів США.

Оскільки нарахування та стягнення пені в доларах США було незаконним, нараховані суми пені не підлягають стягненню, а сплачені суми підлягають відрахуванню із загальної суми заборгованості.

Також колегія суддів вважає нікчемними положення кредитного договору щодо нарахування та стягнення комісії

Відповідно до положень ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою.

Встановивши у кредитному договорі сплату щомісячної комісії за обслуговування кредиту, банк не зазначив, за які саме послуги, що надаються позичальнику, сплачується комісія. При цьому АТ КБ «Приватбанк» нараховував, а ОСОБА_2 сплачував комісію фактично за обслуговування кредиту банком, що є незаконним.

З розрахунку заборгованості вбачається, що ОСОБА_2 сплатив АТ КБ «Приватбанк» комісію в сумі 2304 доларів США. Вказані суми підлягають відрахуванню із суми заборгованості, яка підлягає стягненню з ОСОБА_2 .

Враховуючи викладене, з ОСОБА_2 на користь АТ КБ «Приватбанк» підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором від 08 червня 2007 року №DZHCG113470464 в сумі 2571,69 доларів США (10195,23 + 151,88 + 1021,95 - 6 030,53 - 206,81 - 256,03 - 2304,00), що станом за курсом НБУ на 20 листопада 2019 року (24,46 грн. за 1 долар США) становить 62 903,54 грн.

В іншій частині вимоги АТ КБ «Приватбанк» задоволенню не підлягають.

Колегія суддів відхиляє посилання апелянта ОСОБА_2 на неспівмірність суми отриманого ним кредиту та суми сплачених ним коштів за весь період кредитування, а також на те, що ним було передано банку квартиру під реалізацію в рахунок погашення заборгованості.

Як зазначив ОСОБА_2 , до 25.02.2015 року він виконував свої зобов`язання належним чином та сплачував щомісячні платежі в повному обсязі, в період з 25.02.2015 року по 25.04.2016 року сплачував платежі частково, а в подальшому ініціював питання реалізації банком предмета іпотеки.

Відповідно до умов укладеного між АТ КБ "Приватбанк" і ОСОБА_2 договору іпотеки(п. 24) у випадку, коли суми, вирученої від продажу предмету іпотеки, не достатньо для повного задоволення вимог іпотекодержателя, він має право одержати суму, якої не вистачає для повного задоволення своїх вимог, за рахунок іншого майна позичальника/іпотекодавця (а.с. 168 т. 2).

Оскільки отриманих від продажу квартири ОСОБА_2 сум було не достатньо для повного задоволення вимог АТ КБ «Приватбанк», з ОСОБА_2 підлягає стягненню сума, якої не вистачає для повного задоволення вимог банку.

Колегія суддів не може погодитися із висновками суду першої інстанції в частині наявності підстав для задоволення зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до АТ КБ «Приватбанк» про розірвання кредитного договору та договору поруки.

Ухвалюючи рішення в цій частині, суд першої інстанції виходив з положень ч. 1 ст. 652 ЦК України та того, що в даному випадку для позичальника ОСОБА_2 мала місце істотна зміна обставин.

Відповідно до положень вказаної норми у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання.

Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

В обґрунтування підстав розірвання договору кредиту та договору поруки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 посилалися на те, що у зв`язку з підвищенням курсу долара США та збільшенням процентної ставки банком з 25.02.2015 року у ОСОБА_2 не було можливості погашати заборгованість по кредитному договорі у повному обсязі, в квітні 2016 році він досяг домовленості з АТ КБ «Приватбанк» щодо врегулювання заборгованості. На виконання домовленості він передав банку квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , а банк зобов`язався списати з всі нараховані борги.

Разом з тим, зміна курсу валют або фінансового становища позичальника, досягнення згоди про продаж предмета іпотеки не можна визнати підставою для розірвання кредитного договору та договору поруки згідно з ч. 1 ст. 652 ЦК України.

05 листопада 2015 року АТ КБ «Приватбанк» направило відповідачам вимогу про дострокове повернення заборгованості, таким чином змінило строк кредитування.

Відтак, у суду були відсутні підстави для задоволення вимог ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про розірвання кредитного договору та договору поруки.

Враховуючи викладене, рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 12 червня 2019 року підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позову АТ КБ «Приватбанк» та відмову в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Відповідно до ст. 141 ЦПК України пропорційно до задоволених вимог з ОСОБА_2 на користь АТ КБ «Приватбанк» підлягає стягненню 1018,25 грн. судового збору, сплаченого за подання позовної заяви, та 190,75 грн. судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги, а всього 1209,00 грн. судового збору.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та Крилової Олени Леонідівни, яка діє від імені та в інтересах Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк»,задовольнити частково.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 12 червня 2019 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором від 08 червня 2007 року № DZHCG113470464 в сумі 2571,69 доларів США, що за курсом НБУ станом на 20 листопада 2019 року становить 62 903,54 грн.

В іншій частині вимог Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк»відмовити.

Відмовити в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» про розірвання кредитного договору та договору поруки.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» 1018,25 грн. судового збору, сплаченого за подання позовної заяви, та 190,75 грн. судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги, а всього 1209,00 грн. судового збору.

Дані про учасників справи:

Акціонерне товариствоКомерційний банк «Приватбанк», місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1-Д, ,

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 11 грудня 2019 року.

Суддя-доповідач Шебуєва В.А.

Судді Оніщук М.І.

Крижанівська Г.В.