РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23січня 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд

Хмельницької області

в складі: головуючого судді Чевилюк З.А.,

при секретарі Перун А.М.,

за участі позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідачів ОСОБА_3

представника третьої особи ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №686/14567/18 за позовом ОСОБА_1 (29000, АДРЕСА_1) до ОСОБА_5 (29000, АДРЕСА_2), ОСОБА_6 (29000, АДРЕСА_2), ОСОБА_7 (29000, АДРЕСА_2), третя особа без самостійних вимог Служба у справах дітей виконавчого комітету Хмельницької міської ради (29000, м. Хмельницький, вул. Грушевського, 88) про встановлення порядку користування квартирою, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_7 про встановлення порядку користування квартирою. Просила встановити порядок користування квартирою №51 по вул.Молодіжній 17/1 в місті Хмельницькому, за яким ОСОБА_1 користується житловою кімнатою площею 11,7 кв.м. з лоджією та житловою кімнатою площею 8,9 кв.м.; ОСОБА_5 з членами сімї користується житловою кімнатою 17,4 кв.м. з лоджиєю 2,4 кв.м., залишити в спільному користуванння коридор, кухню, ванну кімнату, вбиральню(туалет).

Житлова площа квартири складає 38 кв.м. Позивачу належить 5/8 частки в квартирі АДРЕСА_3, що складає 23,75 кв.м. житлової площі. В квартирі є три кімнати площе. 8,9 кв.м.,11,7 кв.м.,17,4 кв.м. Враховуючи частку у праві власності позивач претендує на дві кімнати 8,9 кв.м. та 11,7 кв.м.

Відповідачі користуються спірною квартирою в цілому, прийняли спадщину після смерті ОСОБА_8. Право власності на квартиру не зареєстрували. Свідоцтво про право на спадщину не оформили.

Неприязні стосунки між позивачем та ОСОБА_5 стали причиною звернення до суду.

В судовому засіданні представник позивача та позивач позов підтримали та просили його задоволити. Позивач просила не стягувати судові витрати з відповідачів по справі. Представник відповідачів позов заперечив. Зауважив щодо порушення прав його довірителів у випадку задоволення судом позову, оскільки законодавство не допускає заселення однієї кімнати особами різної статі, старшими за девять років. ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 є синами відповідача та за ст.50 Житлового кодексу не можуть проживати в одній кімнаті з відповідачем. Підтвердив, що відповідачі прийняли спадщину після смерті ОСОБА_8 Про факт оформлення спадкових прав йому невідомо. Третя особа у вирішенні спору покладається на розсуд суду. У вирішенні справи просить врахувати як найкращі інтереси неповнолітньої дитини.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд знаходить позов підлягаючим задоволенню.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини 1950 року та основоположних свобод, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного пава, у разі його порушення, невизнання або оспорювання та відповідно до статті 16 ЦК України вимагати припинення дії, яка порушує право.

Відповідно до ст. 358 Цивільного кодексу України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 150 Житлового кодексу України громадяни, які мають у власності будинок(квартиру), користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ст. 155 Житлового кодексу України житлові будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством Союзу РСР і Української РСР.

Судом встановлено, що позивачу на праві власності належить 5/8 частки трьох кімнатної квартири№51 по вул.Молодіжній 17/1 в місті Хмельницькому, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину 14.02.2008 року після смерті ОСОБА_9, свідоцтвом про право на спадщину від 18.06.2017 року після смерті ОСОБА_8, свідоцтвом про право власності на житло від 2.10.1996 року.

Квартира АДРЕСА_4 складається з трьох кімнат:1-а кімната 8,9 кв.м., 2-а кімната 11,7 кв.м., 3-а кімната 17,4 кв.м., кухня площею 8,0 кв.м., вбиральня площею 1,1 кв.м., ванної кімнати площею 2,6 кв.м., коридору площею 10 кв.м.Квартира обладнана лоджією 1,7, 2,4 кв.м.

Відповідачі спадщину після смерті ОСОБА_8 прийняли, проте зволікають з оформленням спадкових прав. Даний факт не заперечено представником відповідачів.

За інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно позивачу належить 5/8 частки трьох кімнатної квартири№51 по вул.Молодіжній 17/1 в місті Хмельницькому. Право власності за відповідачами на квартиру не зареєстровано.

Законодавець поклав обовязок на спадкоємців померлого звернутись з заявою про видачу свідоцтва про прийняття спадщини, у складі якої є нерухоме майно(ст..1297 ЦК України). Проте сам факт не звернення за видачею свідоцтва не спростовує прийняття спадщини відповідачами по справі та потенційне право власності на спадкове майно.

Відповідачі є фактичними користувачами квартирою, що підтверджується довідкою про реєстрацію за адресою АДРЕСА_5.

Між сторонами склалась конфліктна ситуація, підтвердженням чого є рішення Хмельницького міськрайонного суду від 14 листопада 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання права власності на спадкове майно, вселення, усунення перешкод в користуванні та стягнення моральної шкоди. Згідно мотивувальної частини рішення констатовано, що відповідач ОСОБА_5 чинить перешкоди користування квартирою №51 по вулиці Молодіжній 17/1 в м.Хмельницькому. За заявою позивача ОСОБА_1 про прийняття міри до ОСОБА_5, яка впродовж одного року не дає допуску до вищезазначеної квартири, Південно-Західним відділом поліції ХВП ГУПН в Хмельницькій області було проведено перевірку, в ході якої встановлено, що між сторонами склались цивільно-правові відносини та рекомендовано звернутись до суду. На підставі даного рішення, за виконавчим листом від від 26.12.2017 року ОСОБА_1 вселено в квартиру.

Домовитися про спільне користування означеною квартирою сторони не можуть, оскільки між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 склались неприязні стосунки.

Суд приходить констатує, що позивач у відповідності до вимог ст.ст. 81, 83 ЦПК України надав докази в обґрунтування позовних вимог, тому суд приходить до висновку, що права позивача порушені і підлягають захисту.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 належить 5/8 частині квартири загальною площею 63,8 кв.м., житловою площею 38,0 кв.м. Відповідачі являються фактичними користувачами квартири, проте право власності на свою частку не оформили в установленому порядку.

Суд приходить до висновку, що у користування може бути виділено ізольовані житлові кімнати: ОСОБА_1 житлову кімнату 11,7 кв.м. з лоджією та житлову кімнату площею 8,9 кв.м., відповідачам ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_7. житлову 17,4 кв.м. з лоджиєю 2,4 кв.м., залишити в спільному користуванння коридор, кухню, ванну кімнату, вбиральню(туалет)

Суд не бере до уваги аргументи представника відповідачів щодо неможливості запропонованого розподілу у звязку з недопустимістю заселення однієї кімнати особами різної статті, оскільки ст.50 глави 1 Надання жилих приміщень у будинках державного і громадського житлового фонду Житлового кодексу врегульовуються відносини щодо надання жилих приміщень у будинках державного та громадського житлового фонду. В даній справі суд вирішує питання щодо порядку користування квартирою, що належить на праві приватної власності. Тобто ст.50 ЖК не розповсюджується на відносини щодо спору по вказаній справі.

Керуючись ст.ст. 10, 265 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. 9, 150, 155 Житлового кодексу України, ст. ст. 16, 358, 386, 391 Цивільного кодексу України, статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, суд

ВИРІШИВ:

Позов задоволити.

Встановити порядок користування квартирою №51 по вул.Молодіжній 17/1 в місті Хмельницькому, за яким ОСОБА_1 користується житловою кімнатою площею 11,7 кв.м. з лоджією та житловою кімнатою площею 8,9 кв.м.;ОСОБА_5 з членами сімї користується житловою кімнатою 17,4 кв.м. з лоджиєю 2,4 кв.м., залишити в спільному користуванння коридор, кухню, ванну кімнату, вбиральню(туалет).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Хмельницького апеляційного суду, через суд першої інстанції, шляхом подачі в 30 денний строк з дня проголошення судового рішення апеляційної скарги .

Повний текст рішення виготовлено 28 січня 2019 року

Суддя З.А.Чевилюк