ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 679/1338/18
Провадження № 22-ц/4820/1517/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд в складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Корніюк А.П. (суддя - доповідач), П`єнти І.В., Талалай О.І.

секретар судового засідання Медведчук Н.Д.

за участю представника позивача ОСОБА_1 , представника третьої особи ТОВ «КОНСАЛТИНГОВА ГРУПА «ФІН-ЮР-СЕРВІС» Німого С.О.

розглянув в спрощеному позовному провадженні у відкритому судовому засіданні цивільну справу №679/1338/18 за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Нетішинського міського суду від 14 червня 2019 року (суддя Гавриленко О.М.) про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до державного реєстратора Київської філії комунального підприємства Березанської сільської ради Біляївського району Одеської області "Центр реєстрації" Бондарук Юлії Олександрівни, державного реєстратора комунального підприємства "Центр реєстрації" Містківської сільської ради Сватівського району Луганської області Мурзенка Андрія Володимировича, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів: ОСОБА_3 , ТОВ «КОНСАЛТИНГОВА ГРУПА «ФІН-ЮР-СЕРВІС», ПАТ "ФІДОБАНК" про визнання протиправним та скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Заслухавши доповідача, пояснення представників учасників справи, дослідивши доводи апеляційної скарги і матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

В жовтні 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом, в якому просила визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора КП «Центр реєстрації» Містківської сільської ради Сватівського району Луганської області Мурзенка А.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 41911847 від 05.07.2018 року, 12:03:06, прийнятих щодо об`єкта нерухомого майна з реєстраційним номером 105 загальною площею 3452,1 кв.м. та знаходиться за адресою АДРЕСА_1 ., номер об`єкта в РПВН: 6297557; визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора Київської філії КП «Центр реєстрації» Березанської сільської ради Біляївського району Одеської області ОСОБА_4 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 42143852 від 19.07.2018 року 17:14:48, прийнятих щодо об`єкта нерухомого майна з реєстраційним номером 105 загальною площею 3452,1 кв.м. та знаходиться по АДРЕСА_1 ., номер об`єкта в РПВН: 6297557.

Ухвалою Нетішинського міського суду від 14 червня 2019 року провадження у справі закрито. Повідомлено ОСОБА_2 , що ця справа підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Не погоджуючись із ухвалою суду, ОСОБА_2 оскаржила її в апеляційному порядку та вважає цю ухвалу незаконною і необґрунтованою. Апелянтка зазначає, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку, визначивши спірні правовідносини як публічно - правові, оскільки ці правовідносини виникли між учасниками справи (здебільшого між позивачем та третьою особою - ПАТ «Фідобанк») через невиконанням позивачем договірних зобов`язань за кредитним договором та реалізацією прав іпотекодержателя на предмет іпотеки. ОСОБА_2 вважає, що порушення її права на нерухоме майно виникло внаслідок неправомірних рішень державних реєстраторів, що призвели до незаконного припинення права власності позивача на нерухоме майно. Отже, на думку апелянтки, існує спір про право, який необхідно розглядати в порядку цивільного судочинства. Зважаючи на викладене ОСОБА_2 просить суд скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу для продовження розгляду до Нетішинського міського суду.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ТОВ «КОНСАЛТИНГОВА ГРУПА «ФІН-ЮР-СЕРВІС» Німий С.О. погоджується із висновками суду першої інстанції та зазначає, що суд прийшов до правильного висновку, що спір у цій справі не має ознак приватно - правового характеру, відповідачі діяли як суб`єкти владних повноважень, тому цей спір має бути розглянутий за правилами адміністративного судочинства. Зважаючи на викладене, представник товариства просить судове рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Представник позивачки ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу з підстав у ній наведених.

Представник ТОВ «КОНСАЛТИНГОВА ГРУПА «ФІН-ЮР-СЕРВІС» Німий С.О. заперечив проти задоволення апеляційної скарги, просить ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Інші учасники справи до суду не з`явилися, про дату час та місце розгляду справи повідомлені належним чином у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомили.

Перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Згідно положень ч. ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Суд першої інстанції, закриваючи провадження у справі виходив з того, що спір є публічно-правовим і справа підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства.

Однак, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, оскільки такий не відповідає нормам цивільного процесуального права, виходячи з наступного.

Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Як вбачається із позовної заяви ОСОБА_2 зазначала, що вона є власницею нежитлової будівлі, загальною площею 3452,1 кв.м. по АДРЕСА_1 відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 28.11.2007 року, виданого виконкомом Нетішинської міської ради та зареєстрованого в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно за №6297557.

Однак 14.09.2018 року їй стало відомо, що власником цієї нерухомості є Товариство з обмеженою відповідальністю «Консалтингова група «ФІН-ЮР-СЕРВІС» (далі ТОВ «Консалтингова група «ФІН-ЮР-СЕРВІС»), на підтвердження чого було надано Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 12 вересня 2018 року, відповідно до якої 19 липня 2018 року державний реєстратор Київської філії КП Березанської сільської ради Біляївського району Одеської області «Центр реєстрації» ОСОБА_4 прийняла рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 42143852 від 19 липня 2018 року, зареєструвавши право власності на майно за ТОВ «Консалтингова група «ФІН-ЮР-СЕРВІС».

Крім цього, із інформаційної довідки №138308382 від 19.09.2018 року вбачалося, що 05 липня 2018 року державний реєстратор КП «Центр реєстрації» Містківської сільської ради Сватівського району Луганської області ОСОБА_5 прийняв рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер 41911847, зареєструвавши право власності на нежитлову будівлю загальною площею 3452,1 кв.м. по АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 .

Позивачка вважає, що вищезазначені рішення державних реєстраторів носять протиправний характер та підлягають скасуванню, оскільки були прийняті ними щодо майна, на яке було накладено обтяження у виді арешту та оголошення заборони на його відчуження. Водночас, незважаючи на обтяження, державний реєстратор Мурзенко А. В ., маючи підстави для відмови в державній реєстрації прав, не відмовив ОСОБА_3 у державній реєстрації прав та їх обтяжень, а незаконно зняв обтяження на нерухоме майно та прийняв рішення про державну реєстрацію прав на користь останнього.

Крім того, ОСОБА_2 зазначає, що державні реєстратори ОСОБА_5 та ОСОБА_4 не мали права вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо майна, яке знаходиться в м. Нетішин, оскільки такі повинні проводитись виключно державним реєстратором в межах Хмельницької області, що відповідає приписам ч. 5 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Разом з цим, позивачка вказувала на порушення ОСОБА_3 положень договору іпотеки, оскільки в порушення вимог ч. 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку» останній не повідомив її про намір звернути стягнення на предмет іпотеки та, не отримавши документ, що підтверджує наявність факту завершення 30 - денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником такої вимоги, прийняв рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання спору на підставі договору.

З огляду на підстави та предмет позову ОСОБА_2 , судова колегія вважає, що висновок суду першої інстанції про те, що спір у цій справі не має ознак приватно - правового характеру і, оскільки у спірних відносинах відповідачі діяли як суб`єкти владних повноважень, тому цей спір має розглядатися за правилами адміністративного судочинства, не відповідають нормам матеріального права.

'Так, статтею 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних та юридичних осіб, державних і суспільних інтересів.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати компетенцію як різних ланок судової системи, так і різні види судочинства - цивільне, кримінальне, господарське та адміністративне.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Судова юрисдикція - це компетенція спеціально уповноважених органів судової влади здійснювати правосуддя у формі встановленого законом виду судочинства щодо визначеного кола правовідносин.

При визначенні предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Юрисдикційність спору залежить від характеру спірних правовідносин, правового статусу суб`єкта звернення та предмета позовних вимог, а право вибору способу судового захисту належить виключно позивачеві.

У статті 19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Отже, в порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У ч. 1 ст. 5 цього Кодексу зазначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю

Згідно з ч. 2 цієї статті захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п. 7 ч.1 ст. 4 КАС України).

Отже, до адміністративного суду можуть бути оскаржені виключно рішення, дії та бездіяльність суб`єкта владних повноважень, що виникають у зв`язку зі здійсненням суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності встановлено інший порядок судового провадження.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Необхідно з`ясовувати, у зв`язку з чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду.

Разом з тим, приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Аналіз змісту ст. 19 ЦПК України та ст. 19 КАС України у сукупності дає підстави для висновку, що під час вирішення питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду адміністративних і цивільних справ у кожній конкретній справі не достатньо застосування виключно формального критерію - визначення суб`єктного складу спірних правовідносин (участь у них суб`єкта владних повноважень). Визначальною ознакою для правильного вирішення такого питання є характер спірних правовідносин.

Велика Палата Верховного Суду від 22.08.2018 року у постановах (провадження №14-275цс18), 07.11.2018 року (провадження №11-961апп18), 12 12.2018 року (провадження №14-486цс18 та №14-511цс18), 23.10.2019 року (провадження №14-501цс18), 13.03.2019 року (провадження №14-56цс19), 03.07.2019 року (провадження №14-149цс19) про застосування норм процесуального права у подібних правовідносинах дійшла висновку про те, що спір про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації речового права на нерухоме майно має розглядатися як спір, що пов`язаний із порушенням цивільних прав позивачки на нерухоме майно іншою особою, за якою зареєстроване речове право на це майно.

Як вбачається із матеріалів справи спір, що виник між сторонами, пов`язаний із захистом права власності позивачки ОСОБА_2 на нерухоме майно: нежитлову будівлю, загальною площею 3452,1 кв.м. по АДРЕСА_1 внаслідок дій ОСОБА_3 , як іпотекодержателя по іпотечних договорах від 14.02.2012 року та 20.08.2012 року, що укладені між позивачем та ПАТ «Ерсте Банк».

З огляду на вищевикладене, з урахуванням наведених норм матеріального та процесуального права судова колегія вважає, що правовідносини, які виникли між сторонами, не є публічно-правовими і справа не підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства, а належить до юрисдикції загальних судів.

Тому доводи та аргументи апелянтки про невідповідність судового рішення нормам процесуального права і наявність у цьому випадку приватноправового спору є обґрунтованими.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням вимог процесуального закону і підлягає скасуванню з направленням справи до Нетішинського міського суду для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 374, 379, 382 - 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Нетішинського міського суду від 14 червня 2019 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 29 липня 2019 року.

Судді (підпис) А.П. Корніюк

(підпис) І.В. П`єнта

(підпис) О.І.Талалай

Згідно з оригіналом

Суддя А.П. Корніюк