Провадження №2/225/81/2019
Справа №225/5926/18
29 січня 2019 року м.Торецьк
Дзержинський міський суд Донецької області у складі:
головуючого - судді Качаленка Є.В.,
за участю секретаря судового засідання Федорцової І.С.,
розглянув у відкритому судовому засіданні в спрощеному провадженні в залі Дзержинського міського суду Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-
У жовтні 2018 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання їх таким, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1. В обґрунтування позову зазначила наступне.
Позивач є власником квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1. В зазначеній квартирі зареєстровані її сини - відповідачі, ОСОБА_2 та ОСОБА_3, однак тривалий час у вказаній квартирі не проживають, особисті речі в квартирі відсутні. Збереження реєстрації за відповідачами перешкоджає позивачу вільно користуватися та розпоряджатися належним їй майном, у звязку з чим вона змушена звернутися до суду із зазначеним позовом.
Представник позивача до судового засідання не зявився, просив справу розглянути за його відсутності.
Відповідачі у судове засідання не зявились, про час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені, заяви про розгляд справи за їх відсутності не надавали, про причини неявки суд не інформували.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Суд, у зв'язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів.
Суд, розглянув позовну заяву та додані матеріали, повно та всебічно з'ясував всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, і, об'єктивно оцінивши докази, доходить наступного висновку.
Між сторонами по справі виникли цивільно-правові відносини, які регулюються Цивільним кодексом України, Житловим кодексом України та іншими нормативно - правовими актами.
У відповідності до вимог ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Згідно положень ст.ст.317, 319 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь - які дії, які не суперечать закону.
Права власника квартири також визначені ст.383 ЦК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом.
Судом встановлено, що квартира №16, що розташована в будинку №13 за адресою: Донецька область, м. Торецьк, вул. Терешкової належить позивачу ОСОБА_1 на праві власності, що підтверджується копією свідоцтва про право власності посвідченого міським головою ОСОБА_4 (а.с.15-16)
Відповідачі у справі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є синами позивача ОСОБА_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії IV-HO №408697 та копією свідоцтва про народження серії VI-НО №352970 (а.с.17,19)
Згідно довідки про склад сімї в квартирі, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 зареєстровані відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.22)
Відповідно до акту вуличного комітету складеного 04.10.2018 року у присутності сусідів, відповідач ОСОБА_2 та ОСОБА_3. за місцем реєстрації АДРЕСА_2 не проживають, ОСОБА_2 з 1998 року та ОСОБА_3 з 2002 року відповідно, особисті речі в квартирі відсутні (а.с.23)
Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Судом було встановлено, що відповідачі не проживають в житловому приміщенні за вказаною адресою ОСОБА_2 з 1998 року, ОСОБА_3 з 2002 року, тобто понад один рік.
Згідно статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні.
Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку щодо задоволення вимог позивача ОСОБА_1 оскільки в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1, як власник квартири, позбавлена можливості у повній мірі використовувати своє право власності у зв'язку з тим, що за адресою зазначеного нерухомого майна зареєстровано відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які понад рік не проживають за вказаною адресою.
Відтак, суд вважає за доцільне ухвалити рішення, яким визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням - квартирою №16 в будинку № 13 по вул.Терешкової м. Торецьк Донецької області.
Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 89, 263, 265, 280 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_3.
Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1.
Апеляційна скарга на рішення суду позивачем подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Донецького апеляційного суду через Дзержинський міський суд Донецької області.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: