Справа №524/1654/19
Провадження №2/524/1487/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2019 року Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі: Головуючого судді Андрієць Д.Д., за участю секретаря Воблікової І.О., представника позивача ОСОБА_1 , представника відповідача Болгар О.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до Відділу освіти, сім`ї, молоді та спорту Кременчуцької районної державної адміністрації про визнання наказу про звільнення недійсним, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу і моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

ВИМОГИ ПОЗИВАЧА

В своєму позові ОСОБА_2 просила суд визнати незаконним та скасувати наказ Відділу освіти, сім`ї, молоді та спорту Кременчуцької районної державної адміністрації №2-к від 14.02.2019 Про звільнення з роботи директора Садківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Кременчуцької районної ради ОСОБА_2 та поновити її на посаді директора Садківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Кременчуцької районної ради; стягнути з Відділу освіти, сім`ї, молоді та спорту Кременчуцької районної державної адміністрації на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу та моральну шкоду в сумі 20000 грн.

ПОЗИЦІЯ ПОЗИВАЧА

Свої вимоги ОСОБА_2 мотивувала тим, що з квітня 1993 року вона працювала на посаді директора Садківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів. За час роботи вона зарекомендувала себе як кваліфікований, дисциплінований, відповідальний працівник. 11.02.2019 вона подала безпосередньому керівнику - ОСОБА_3 заяву про надання їй відпустки на 1 день для того, щоб звернутись до лікаря з приводу зубного болю. 12.02.2019 їй усно було повідомлено про те, що її заява відхилена. Незважаючи на поважність причини її відсутності на робочому місці, а також те, що вона повідомила безпосереднє керівництво і до початку відсутності і після, 14.02.2019 начальником Відділу освіти було винесено наказ №2-к про її звільнення з роботи. Наказ про звільнення вона вважає незаконним та таким, що підлягає скасуванню. Крім того, діями відповідача їй була завдана моральна шкода, оскільки вона втратила місце роботи та джерело існування. Порушення її трудових прав призвело до її моральних страждань і вимагало додаткових зусиль для організації життя та призвело до втрати нормальних життєвих зв`язків.

В судому засіданні представник позивача підтримав позов та просив його задовольнити підстав, викладених в позовній заяві. Просив суд врахувати, що обов`язок надати докази фактів винного вчинення працівником дисциплінарного проступку лежить на роботодавцеві. В свою чергу позивач підтвердила наданими доказами поважність причин відсутності на робочому місці.

ЗАПЕРЕЧЕННЯ ВІДПОВІДАЧА

Відповідач надіслав суду відзив в якому зазначив, що ОСОБА_3 11.02.2019 перебувала у щорічній відпустці та наказом №5-в від 12.02.2019 відкликана з відпустки 14.02.2019. З доповідної записки головного спеціаліста відділу освіти, сім`ї, молоді та спорту Кременчуцької районної державної адміністрації Полтавської області Кармазіна О.В. стало відомо про те, що заяву про надання одного дня відпустки позивач подав через бібліотекаря(а не особисто). У зв`язку із недотриманням термінів подачі заяви та неможливістю здійснити вчасно виплату заробітної плати за час відпустки, ОСОБА_2 було відмовлено в наданні одного дня відпустки в рахунок щорічної основної відпустки. Комісією було складено акт про те, що директор Садківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів ОСОБА_2 . 11.02.2019 була відсутня на робочому місці з 8:00 до 16:00. 12.02.2019 ОСОБА_4 отримано електронною поштою пояснення ОСОБА_2 про те, що 11.02.2019 вона відвідувала лікаря-стоматолога, а потім вона була у голови районної ради об 11:30. Крім того, було отримано усні пояснення методиста відділу освіти, сім`ї, молоді та спорту ОСОБА_5 та вчителя Кам`янопотоківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів ОСОБА_6 про те, що ОСОБА_7 зранку 11.02.2019 була в м.Полтава. Також в своєму відзиві відповідач звертав увагу на те, що надані позивачем пояснення, викладені в позові та отримані відділом освіти, сім`ї, молоді та спорту Кременчуцької районної державної адміністрації Полтавської області є різними за своїм змістом.

В судовому засіданні представник відповідача проти задоволення позову заперечувала з підстав, викладених у відзиві. Вважала, що ОСОБА_2 без поважних причин була відсутня на робочому місці 11.02.2019, що підтвердили допитані судом свідки, а подальше звільнення позивача відбулось без порушення процедури, визначеної законом.

ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

З 21.04.1993 ОСОБА_2 працювала на посаді директора Садківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Кременчуцької районної ради , що підтверджується копією трудової книжки на ім`я позивача.

11.02.2019 позивачем на ім`я в.о. начальника відділу освіти, сім`ї, молоді та спорту Кременчуцької районної державної адміністрації Полтавської області Кармазіна О.В. подано заяву про надання їй відпустки 11.02.2019 в рахунок щорічної тарифної відпустки в зв`язку із сімейними обставинами. Вказана обставина підтверджується копією заяви та витягом із журналу реєстрації заяв працівників ВОСМС Кременчуцької РДА та керівників ЗЗСО та ЗДО Кременчуцького району(а.с.82-83)

11.02.2019 за вих. 12-09-03/201 на електронну адресу Садківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Кременчуцької районної ради на ім`я директора школи ОСОБА_2 направлено повідомлення про те, що у зв`язку із порушенням термінів подачі заяви від 11.02.2019 про надання 1 дня в рахунок тарифної відпустки та неможливістю здійснити оплату одного дня відпустки в терміни, визначені ст..21 ЗУ «Про відпустки» їй було відмовлено в отриманні вищезазначеної відпустки. Вказане повідомлення отримано цього ж дня ОСОБА_8 (а.с.79-81)

Згідно наказу в.о. начальника відділу освіти, сім`ї, молоді та спорту Кременчуцької районної державної адміністрації Полтавської області Кармазіна О.В. від 11.02.2019 №40 було створено комісію щодо фіксації присутності/відсутності на робочому місці директора Садківської ЗОШ І-ІІІ ступенів Кременчуцької районної ради .

11.02.2019 в с.Садки працівниками Садківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Кременчуцької районної ради складено акт про відсутність на робочому місці ОСОБА_2 протягом всього дня з 08:00 до 16:00.

Крім того, 11.02.2019 комісією відповідно до наказу від 11.02.2019 №40 складено акт про те, що ОСОБА_2 була відсутня на робочому місці з 08:00 до 16:00 без поважних причин.

Згідно наданих директором Садківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Кременчуцької районної ради Бондаренко Т.В. пояснень щодо відсутності її на роботі 11.02.2019, остання була вимушена звернутись до стоматолога через гострий зубний біль та об 11:30 знаходилась на прийомі у голови Кременчуцької районної ради Полтавської області Дрофи А.О.(за його запрошенням).

Відповідно до довідки від 11.02.2019, ОСОБА_2 знаходилась на лікуванні у ОСОБА_9 з 11.02.2019.

У повторній довідці лікаря-стоматолога ОСОБА_9 від 05.03.2019 зазначено про те, що 11.02.2019 ОСОБА_2 близько 09:30 була на прийомі у лікаря. Після огляду ОСОБА_2 надана відповідна медична допомога протягом 4 годин, тобто ОСОБА_2 11.02.2019 з 09:30 до 12.30 перебувала в стоматологічному кабінеті на лікуванні запалення зубного нерву.

Також, з наявної в матеріалах справи картки особистого прийому громадян Департаменту освіти і науки Полтавської обласної державної адміністрації від 11.02.2019 №Б-01-23/2 вбачається, що цього ж дня ОСОБА_2 перебувала на особистому прийомі у заступника директора Департаменту Власюк ОСОБА_10 із скаргами на упереджене ставлення до неї деяких членів колективу школи. Вказане також підтверджується відповіддю Департаменту освіти і науки Полтавської обласної державної адміністрації від 08.05.2019 №1325/02.01.-11

14.02.2019 начальником відділу освіти, сім`ї, молоді та спорту Кременчуцької районної державної адміністрації Полтавської області винесено наказ №2-к «Про звільнення з роботи», яким ОСОБА_2 звільнено за прогул 11.02.2019 без поважних причин(була відсутня на робочому місці більше трьох годин з 08:00 до 16:00) на підставі п.4 ст.40 КЗпП України.

Цього ж дня складено акт про неотримання трудової книжки та акт про відмову підписання акту прийому-передачі документації Садківської ЗОШ І-ІІІ ступенів.

НОРМИ ПРАВА

Відповідно до ст.43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Згідно ст.2 Кодексу законів про працю України право громадян України на працю, - тобто на одержання роботи з оплатою праці не нижче встановленого державою мінімального розміру, - включаючи право на вільний вибір професії, роду занять і роботи, забезпечується державою. Держава створює умови для ефективної зайнятості населення, сприяє працевлаштуванню, підготовці і підвищенню трудової кваліфікації, а при необхідності забезпечує перепідготовку осіб, вивільнюваних у результаті переходу на ринкову економіку . Працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою. Працівники мають право на відпочинок відповідно до законів про обмеження робочого дня та робочого тижня і про щорічні оплачувані відпустки, право на здорові і безпечні умови праці, на об`єднання в професійні спілки та на вирішення колективних трудових конфліктів (спорів) у встановленому законом порядку, на участь в управлінні підприємством, установою, організацією, на матеріальне забезпечення в порядку соціального страхування в старості, а також у разі хвороби, повної або часткової втрати працездатності, на матеріальну допомогу в разі безробіття, на право звернення до суду для вирішення трудових спорів незалежно від характеру виконуваної роботи або займаної посади, крім випадків, передбачених законодавством, та інші права, встановлені законодавством.

Трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин(п.4 ч.1 ст.40 Кодексу законів про працю України)

В п.24 Постанови Пленума Верховного Суду України №9 від 06.11.92 «Про практику розгляду судами трудових спорів» при розгляді позовів про поновлення на роботі осіб, звільнених за п.4 ст.40 КЗпП (322-08), суди повинні виходити з того, що передбаченим цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин (наприклад, у зв`язку з поміщенням до медвитверезника, самовільне використання без погодження з власником або уповноваженим ним органом днів відгулів, чергової відпустки, залишення роботи до закінчення строку трудового договору чи строку, який працівник зобов`язаний пропрацювати за призначенням після закінчення вищого чи середнього спеціального учбового закладу).

Статтею 147 КЗпП України передбачено, що за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один із заходів стягнення, якими є догана і звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення.

Згідно із статтею 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Згідно ст.235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Згідно із статтею 27 Закону України «Про оплату праці» порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Середній заробіток за час вимушеного прогулу обраховується відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. N 100(далі Порядок №100)

Відповідно до пунктів 2, 8 Порядку № 100, середньомісячна заробітна плата обчислюється, виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Якщо і протягом цих місяців працівник не відпрацював жодного робочого дня, середня заробітна плата обчислюється відповідно до останнього абзацу пункту 4 цього Порядку. Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством(ст. 237-1 КЗпП України)

ОЦІНКА СУДУ

Оцінюючи доводи сторін суд виходить з наступного.

Прогул - це відсутність працівника на роботі без поважних причин більше трьох годин (безперервно чи загалом). Для звільнення працівника на такій підставі власник або уповноважений ним орган повинен мати докази, що підтверджують відсутність працівника на робочому місці більше трьох годин упродовж робочого дня.

Робочим місцем працівника вважається певна зона, де працівник знаходиться і працює із застосуванням у процесі роботи різних технічних та/або інших засобів. Трудова діяльність працівника може здійснюватися (а відповідно його робоче місце може знаходиться) безпосередньо на підприємстві (фіксоване робоче місце) або в межах іншого територіального простору, який використовує працівник для виконання трудових обов`язків.

Таким чином, прогулом слід вважати відсутність працівника не просто на робочому місці, а на роботі. Відсутність працівника за фіксованим робочим місцем за умови, що він виконує трудові функції на території підприємства, не є прогулом.

Для встановлення факту прогулу, тобто факту відсутності особи на роботі більше трьох годин протягом робочого дня без поважних причин, необхідним є належне фіксування самого факту відсутності працівника на роботі і крім того, з`ясування поважності причини такої відсутності. Поважними визнаються такі причини, які виключають вину працівника. Тобто, визнання причини поважною є оціночним судженням та встановлюється в кожному випадку окремо. Також, з урахуванням специфіки праці та покладених на керівника школи трудових обов`язків суд вважає, що прогулом може вважатись саме невиконання працівником своїх трудових обов`язків більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня.

В даній справі сторонами не заперечувався факт відсутності ОСОБА_2 11.02.2019 в приміщенні Садківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Кременчуцької районної ради Полтавської області. Вказана обставина, на переконання суду, також підтверджується належними та допустимими доказами по справі, зокрема актами комісії та працівників школи, показами допитаних судом свідків.

Фактично між сторонами виник спір щодо поважності причин неявки позивача на роботі.

Головними доводами позивача по справі на обґрунтування поважності відсутності на роботі є відвідування останньою лікаря-стоматолога у зв`язку із сильним зубним болем, про що позивачем надано суду довідки лікаря-стоматолога ОСОБА_9 , а також завчасне повідомлення керівництва про факт її відсутності.

Суд враховує роз`яснення Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.92 «Про практику розгляду судами трудових спорів» про те, що самовільне використання без погодження з власником або уповноваженим ним органом днів відгулів, чергової відпустки не вважається поважною причиною відсутності на роботі. Наявні в матеріалах справи докази підтверджують те, що ОСОБА_2 було відмовлено у надання відпустки 11.02.2019 в рахунок щорічної тарифної відпустки в зв`язку із сімейними обставинами.

Щодо тверджень позивача про те, що остання 11.02.2019 перебувала у лікаря, суд відзначає наступне.

Так, надані сторонами довідки лікаря-стоматолога ОСОБА_9 від 11.02.2019 та 05.03.2019 містять суперечливі відомості, зокрема надана позивачем довідка від 11.02.2019(а.с.18) містить відомості лише про дату відвідування позивачем лікаря. Натомість з поданої відповідачем довідки від 11.02.2019(а.с.96) вбачається, що лікарем визначено час у проміжок якого ОСОБА_2 перебувала на прийомі - з 09:00 09:20. Вказана довідка містить підпис та печатку лікаря. Однак, видана лікарем-стоматологом ОСОБА_9 довідка від 05.03.2019(а.с.98)містить інші відомості, що стосуються часу перебування позивача у стоматологічному кабінеті. Зокрема, лікарем було зазначено, що ОСОБА_2 11.02.2019 з 09:30 до 12:30 перебувала на лікуванні запалення зубного нерву.

Отже, враховуючи наведені обставини, суд приходить до висновку про те, що подані сторонами довідки, видані лікарем-стоматологом ОСОБА_9 містять суперечливі відомості та не підтверджують те, що о першій половині дня 11 лютого 2019 року ОСОБА_2 перебувала у лікаря. Вказані обставини, також підтверджуються письмовими поясненнями позивача, наданими на запит в.о. начальника відділу освіти, сім`ї, молоді та спорту Кременчуцької районної державної адміністрації Полтавської області.

Також, суд приймає до уваги те, що допитані в судовому засіданні свідки, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 підтвердили, що 11.02.2019 близько 10:00 бачили ОСОБА_2 в м.Полтава. Вказана обставина підтверджується також і письмовим доказом - карткою особистого прийому громадян Департаменту освіти і науки Полтавської обласної державної адміністрації від 11.02.2019 №Б-01-23/2.

Суд вважає необґрунтованими пояснення представника позивача про те, що відвідування позивачем Департаменту освіти і науки Полтавської обласної державної адміністрації мало робочий характер, а саме з метою вирішення питання взаємодії з трудовим колективом, з огляду на наступне.

Так, із змісту картки особистого прийому громадян Департаменту освіти і науки Полтавської обласної державної адміністрації від 11.02.2019 №Б-01-23/2 вбачається, що темою обговорення під час зустрічі ОСОБА_11 та ОСОБА_2 , була скарга останньої на упереджене до неї ставлення членів колективу школи.

Крім того, суд враховує те, що поїздка працівника на певний строк до іншого населеного пункту для виконання трудових функцій, вважається службовим відрядженням, яке повинно бути погоджено з керівником підприємства, установи чи організації.

Натомість, позивачем та його представником не надано доказів того, що перебування ОСОБА_2 в м.Полтава в робочий час було оформлено як відрядження.

Також суд приймає до уваги те, що 11.02.2019 позивачем складено заяву про надання їй 1 дня відпустки у зв`язку із сімейними обставинами і позивач зважала на те, що вказана заява погоджена керівництвом, що на переконання суду, унеможливлювало виконання посадових обов`язків позивачем 11.02.2019.

Суд враховує посилання представника позивача на те, що, як директору школи, ОСОБА_2 встановлений ненормований робочий день, однак вважає за необхідне зазначити, що відповідно до п.1.4 посадової інструкції директора загальноосвітнього навчального закладу Садківської ЗОШ І-ІІІ ступенів, директор працює в режимі ненормованого робочого дня за графіком, встановленим до 40-годин робочого тижня. Крім того, відповідно до п. 5 розділу ІІ (а.с.89) та п.1 розділу ІІІ(а.с.91-92) Правил внутрішнього трудового розпорядку Садківської ЗОШ І-ІІІ ступенів, Садківська ЗОШ І-ІІІ ступенів працює в дві зміни. Початок робочого дня у закладі о 6:30, що враховується при встановлені режиму роботи школи на початок кожного навчального року. Для директора Садківської ЗОШ І-ІІІ ступенів та його заступників встановлюється ненормований робочий день. Міра праці осіб, що займають керівні посади у навчальному закладі, визначається не тільки тривалістю робочого часу, а й колом обов`язків та обсягом виконаних робіт.

На переконання суду, визначення в посадовій інструкції та Правилах внутрішнього трудового розпорядку робочого дня, як «ненормований робочий день» не звільняє працівника від щоденного виконання своїх посадових обов`язків. Крім того, суд звертає увагу на те, що згідно наданого відповідачем табелю обліку використаного робочого часу, позивач станом на 11.02.2019 не відпрацювала відповідну кількість годин.

Отже, на підставі наведеного та враховуючи обов`язок доказування, який покладається на сторони в цивільному процесі, суд дійшов висновку про те, що позивачем не було доведено поважність причин її відсутності на роботі 11.02.2019.

На переконання суду, одне лише посилання представника позивача на те, що показання свідків не можуть бути прийняті судом, оскільки останні є діючими працівниками відділу освіти, сім`ї, молоді та спорту Кременчуцької районної державної адміністрації Полтавської області є недостатнім.

Щодо процедури звільнення позивача суд враховує те, що за змістом вимог частини першої та третьої статті 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

Матеріалами справи підтверджується те, що 12.02.2019 відділом освіти, сім`ї, молоді та спорту Кременчуцької районної державної адміністрації Полтавської області були отримані пояснення від ОСОБА_2 щодо її відсутності 11.02.2019, які були оцінені роботодавцем разом із іншими доказами, про що на переконання суду свідчить доповідна записка головного спеціаліста відділу освіти, сім`ї, молоді та спорту Кременчуцької районної державної адміністрації Полтавської області Кармазіна О.В. від 13.02.2019.

Суд також враховує те, що нагородження позивача грамотами та знаками відбувалось протягом 1999-2015 років, що підтверджується копією трудової книжки на ім`я позивача.

Разом із тим, протягом 2018 року на адресу відділу освіти, сім`ї, молоді та спорту Кременчуцької районної державної адміністрації Полтавської області надходили скарги та звернення щодо неетичної поведінки позивача та несприятливого мікроклімату в школі.

Враховуючи наведені обставини, суд вважає, що обраний відповідачем вид стягнення відповідає вимогам закону, зокрема статтям 40, 147 КЗпП України. Також, суд приймає до уваги те, що відповідачем не було порушено процедуру звільнення позивача з роботи.

Відтак, суд дійшов висновку про те, що позов ОСОБА_2 до Відділу освіти, сім`ї, молоді та спорту Кременчуцької районної державної адміністрації в частині вимог про визнання наказу про звільнення недійсним та поновлення на роботі задоволенню не підлягає, а враховуючи те, що вимоги позивача про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди є похідними від вимоги про поновлення на роботі, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 141, 258, 259, 263 265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_2 до Відділу освіти, сім`ї, молоді та спорту Кременчуцької районної державної адміністрації про визнання наказу про звільнення недійсним, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу і моральної шкоди залишити без задоволення.

Судові витрати покласти на позивача.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 10.12.2019

Суддя Д.Д.Андрієць